natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes endvidere, at i den situation, hvor en ny EU-afgiftspligtig skal stille en kaution for at drage fordel af 60-dagesfristen, er den pågældende erhvervsdrivende først
In addition, as regards the context in which a new EU VAT payer is called on to lodge such a security deposit and benefit from the 60-day period, a trader is at that
Det skal for det første bemærkes, at hvad angår alle nye EU-afgiftspligtige forlænges fristen på 60 dage (automatisk) til 180 dage, medmindre de stiller en kaution i forhold til skattemyndighederne.
First, it should be noted that with regard to all new EU VAT payers the period of 60 days is (automatically) extended to 180 days unless they lodge a security deposit with the tax authorities.
De pågældende nationale foranstaltninger foreskriver således en 180-dagesfrist på en generel og ufravigelig måde uden at sondre i relation til denne periode mellem de forskellige grupper af afgiftspligtige, der omfattes
Thus, the national measures in question impose the 180-day period in a sweeping and fixed manner without making any differentiation, as regards that period, between the various groups of taxable persons within the ‘subsystem’ of new EU
15 — Som den forelæggende ret med føje påpeger, synes en ordning, hvorefter alle EU-afgiftspligtige (i løbet af de første 12 måneder) henregnes til den gruppe af personer, hvis virksomhed indebærer risici for statskassens interesser, ved at lade 180-dagesfristen gælde for dem, at være kendetegnet af en noget vidtgående automatisme, da de pågældende nationale bestemmelser ikke forudsætter en prøvelse af, om disse afgiftspligtige rent faktisk kan skade statskassens interesser.
15 — As the referring court rightly points out, for the period of 180 days to include (during their first 12 months) all EU VAT payers in the category of persons whose operations pose a threat to the interests of the exchequer would appear to be an excessively mechanical approach, since the relevant national provisions do not take account of the conditions whose satisfaction would allow the objective finding that the activity of those taxable persons might be directed at causing harm to the exchequer.
Hvis dette kunne fastslås, ville det være berettiget at straffe eller give sådanne »tvivlsomme« afgiftspligtige en mindre gunstig behandling, og dette ikke kun over for personer, der har drevet afgiftspligtig virksomhed i mere end 12 måneder at regne fra registreringen, men ligeledes over for personer, som det første år af deres virksomhedsdrift har afregnet moms forskriftsmæssigt.
Such a finding would justify the penalisation and less favourable treatment of ‘dishonest’ taxable persons in relation not only to persons carrying on activities subject to VAT for a period of more than 12 months from the date of registration but also in relation to persons duly paying VAT during the first year of operation.
14 — At stille kaution er ikke en betingelse for at opnå refusion af overskydende moms.
14 — The security deposit is not a condition for obtaining a refund of excess VAT.
Det er snarere en betingelse for de, der ønsker, at fristen skal være kortere end 180 dage.
Rather, it is a condition for those who want to benefit from a period shorter than 180 days.
Efter en 12-månedersperiode, i hvilken den afgiftspligtige har indgivet en selvangivelse og rettidigt har betalt alle afgifter, herunder indkomstskat, kan den afgiftspligtige anmode om udbetaling eller tilbagebetaling af kautionen.
Following a period of 12 months during which the taxable person has submitted a tax return and timeously paid all taxes, including income tax on natural persons, he may apply for release or repayment of the security deposit.
16 — Som fastslået i den polske skattelov.
16 — As established in the Polish Tax Code.
Den nationale ret henviser til artikel 139, stk. 1, i lov om skatteforordningen (Ustawa Ordynacja Podatkowa) af 29.8.1997.
The national court refers to Article 139(1) of the Law establishing the Tax Code (Ustawa Ordynacja Podatkowa) of 29 August 1997.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-25/07 transaktioner inden for Fællesskabet 19, har den polske regering for det første ikke i tilstrækkelig grad forklaret, hvorfor den uden undtagelse skal bruge 180 dage.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-25/07 munity transactions, 19first of all, the Polish Government has not adequately explained why, as a rule, it needs to avail itself of 180 days.
Selv om, som regeringen hævder, den tid det tog andre medlemsstater at besvare de polske myndigheder i 60% af tilfældene oversteg 3 måneder, følger det ikke automatisk heraf, at 180 dage (dvs. 6 måneder) er den mindst byrdefulde frist, der kan pålægges for at forebygge svig og afgiftsunddragelse.
Even if, as it contends, the time it took other Member States to answer the Polish authorities exceeded three months in 60% of cases, it still does not automatically follow that 180 days (that is to say six full months) is the least onerous period which can be imposed in order to prevent tax evasion or avoidance.
ved at opbygge sin forretning, hvilket erfaringsmæssigt er forbundet med betydelige investeringsudgifter, og ofte har virksomheden endnu ikke nået et betydeligt omfang.
point just developing his economic activities and, as practice shows, that involves substantial investment expenditure and often he will not yet be operating on a large scale.
Derfor kan både det at vente 180 dage på refusion af overskydende moms og/eller den manglende mulighed for at råde over 250 000 PLN få en betydelig indflydelse på den afgiftspligtiges økonomiske resultat 17.
Therefore, the need to wait for 180 days to obtain the refund of excess VAT and/or the inability to dispose of PLN 250 000 may have a marked effect on a taxable person’s financial results.
Endvidere vil en større polsk virksomhed synes at kunne få adgang til fællesskabsmarkedet langt lettere end en lille polsk erhvervsdrivende (et sådant beløb kan for sidstnævnte endda udgøre en uoverstigelig hindring).
17 Also, a larger Polish company would appear to gain access to the Community market much more easily than a small Polish trader would (in fact, such an amount may even constitute an insurmountable obstacle for the latter).
Det bør erindres, at medlemsstatens myndigheder har adgang til de EU-instru-menter vedrørende samarbejde og administrativ bistand, der er vedtaget med henblik på en korrekt momsansættelse, bekæmpelse af momssvig og afgiftsunddragelse, såsom foranstaltningerne i Rådets forordning (EF) nr. 1798/2003 20og Kommissionens forordning (EF) nr. 1925/2004 21.
It may be recalled that the Member State’s authorities have at their disposal the Community instruments for cooperation and administrative assistance adopted to allow the correct assessment of VAT and counter evasion and avoidance in that area, such as the measures provided for by Council Regulation (EC) No 1798/2003, 20and Commission Regulation (EC) No 1925/2004. 21
At kræve en kaution på 250 000 PLN eller alternativt først få refusion af overskydende moms efter 180 dage kan bestemt i praksis udgøre en hindring for små og mellemstore virksomheder, der ønsker at drive virksomhed i fællesmarkedet.
Indeed, to require a security deposit in the amount of PLN 250 000 and the alternative option of receiving the refund of excess VAT merely in 180 days may in practice well represent an obstacle for small and mediumsized enterprises wishing to trade on the Community market.
Under alle omstændigheder er jeg enig med Kommissionen i, at et automatisk krav om et fast beløb på 250 000 PLN 18 i forhold til alle nye EU-afgiftspligtige som betingelse for, at de kan drage fordel af 60-dagesfristen, generelt set synes at gå videre, end hvad der er nødvendigt for at forebygge svig og beskytte statskassens interesser.
In any event, I agree with the Commission that automatically requiring a fixed amount of PLN 250 000 18from all new EU VAT payers in order for them to benefit from the 60-day period would appear, as a general rule, to go beyond what is necessary to prevent fraud and to protect the interests of the exchequer.
Idet jeg anvender det argument, som generaladvokaten fremførte i sagen N. analogt, er jeg endvidere enig i, at selv om de forskellige samarbejdsinstrumenter, der er til rådighed for medlemsstaterne, måske ikke
Furthermore, to use the argument advanced by the Advocate General in the N case by analogy, I agree that even though in practice the various cooperation mechanisms available to the Member States may not func-
19 — Den polske regering gør gældende, at fristen på 180 dage er nødvendig henset til behovet for at kontrollere transaktioner inden for Fællesskabet, bl.a. i forbindelse med VIES (VAT Information Exchange)-systemet, der ifølge denne er tidskrævende.
19 — The Polish Government submits that the 180-day period is required because of the need to verify intraCommunity transactions, inter alia in the framework of the VIES (VAT Information Exchange) system which, it argues, take time.
20 — Rådets forordning af 7.10.2003 om administrativt samarbejde vedrørende merværdiafgift og ophævelse af forordning (EØF) nr. 218/92 (EUT L 264, s. 1).
20 — Council Regulation of 7 October 2003 on administrative cooperation in the field of value added tax and repealing Regulation (EEC) No 218/92 (OJ 2003 L 264, p. 1).
17 — Da det er åbenlyst, at et sådant beløb utvivlsomt udgør en økonomisk byrde.
17 — As it is clear that such an amount undoubtedly constitutes a financial burden.
18 — Da skattemyndighederne ikke har mulighed for at tilpasse størrelsen af kautionen i hvert enkelt tilfælde.
18 — As the tax authorities have no possibility of adapting the amount of the security deposit to a particular case.
21 — Kommissionens forordning af 29.10.2004 om gennemførelsesbestemmelser til visse bestemmelser i Rådets forordning (EF) nr. 1798/2003 (EUT L 331, s. 13).
21 — Commission Regulation of 29 October 2004 laying down detailed rules for implementing certain provisions of Council Regulation (EC) No 1798/2003 (OJ 2004 L 331, p. 13).
Jf. i denne retning dom af 28.6.2007, sag C-73/06, Planzer Luxembourg, Sml. I, s. 5655, præmis 48.
See, in this connection, Case C-73/06 Planzer Luxembourg [2007] ECR I-5655, paragraph 48.
SOSNOWSKA hele fordringen på rimelige vilkår og navnlig inden for en rimelig tidsfrist.
SOSNOWSKA appropriate conditions, in particular, within a reasonable period of time.
altid i praksis fungerer hurtigt og tilfredsstillende, bør medlemsstaterne ikke kunne påberåbe sig mangler i samarbejdet mellem deres skattemyndigheder med henblik på at begrunde en restriktion af et så grundlæggende princip i det almindelige momssystem, som retten til fradrag udgør 22.
tion in an efficient and satisfactory manner, the Member States should not be able to rely on deficiencies in the cooperation between their tax authorities in order to justify a restriction of such a fundamental principle of the common system of VAT as is the right to deduction. 22
Efter min opfattelse bør medlemsstaterne ikke kunne sikre sig selv mod svig og afgiftsunddragelse ved at lade alle eller blot nogle af de nye EU-afgiftspligtige bære afgiftsbyrden.
To my mind, the Member States should not be able to protect themselves from tax evasion or avoidance by way of making all, or even only a few, new EU VAT payers bear the burden of VAT.
Hvis tidsfristerne er for lange, bevirker det, at de afgiftspligtige bærer afgiftsbyrden, i det mindste delvist, hvilket bringer neutraliteten i ordningen i fare.
If periods are too long that implies that taxable persons bear, even if only partially, the burden of VAT which puts at risk the neutrality of the system.
Det bør snarere være staten, der bærer: a) ansvaret for administrationen af sit afgiftssystem, herunder bekæmpelse af svig og afgiftsunddragelse, samt b) de dertilhørende risici.
Rather, it should be primarily the State that bears: (i) the responsibility for the management of its tax system, including the prevention of tax evasion and avoidance, as well as (ii) the corresponding risks.
Det vigtigste synes under alle omstændigheder at være, at behovet for tilstrækkelig tid til kontrol allerede tilgodeses ved bestemmelserne i momslovens artikel 87, stk. 2 og 3, og artikel 97, stk. 5 23. Den polske regerings argument for en frist på 180 dage (eller alternativt kravet om kaution) synes derfor ikke videre overbevisende.
In any event, most importantly, it would appear that such a necessity — to have sufficient time for verification — is already taken into account through the provisions in Article 87(2) and (3), and through those of Article 97(5), of the Law on VAT.
Det skal tilføjes, at »uden at Domstolen skal udtale sig om muligheden for at anvende andre midler til bekæmpelse af svig og afgiftsunddragelse« 24, må der bestemt være mindre byrdefulde og restriktive måder at sikre sådanne interesser for statskassen på.
I would add that, ‘[a]lthough it is not for the Court to comment on the appropriateness of other means of combating tax evasion and avoidance which might be contemplated’, 24there must surely be less onerous and restrictive means of safeguarding such interests of the exchequer.
F.eks. burde det være muligt at sikre, at kautionen står i forhold til den overskydende moms, der skal tilbagebetales 25, eller at den afhænger af den afgiftspligtige virksomheds
For instance, it would be possible for the amount of the security deposit to be proportionate to the excess VAT to be refunded 25 or for it
24 — Jf. dommen i sagen Ampafrance og Sanofi, nævnt ovenfor i fodnote 11, præmis 62.
24 — See Ampafrance and Sanofi, cited in footnote 11, paragraph 62.
Selv om der i princippet intet er til hinder for, at medlemsstaterne kan træffe kontrolforanstaltninger, som skal sikre sandfærdigheden af tilsyneladende overskydende moms på grundlag af oplysningerne i den underliggende angivelse fra den afgiftspligtige person, er de pågældende nationale bestemmelser efter min opfattelse uforholdsmæssige, idet de pålægger nye EU-afgiftspligtige en særlig tung byrde.
In these circumstances, although the Member States are in principle not precluded from adopting precautionary measures designed to ensure the veracity of the apparent excess of VAT arising from the information contained in the underlying declaration made by the taxable person, the national measures in question are in my view disproportionate in that they place a particularly high burden on new EU VAT payers.
Bestemmelserne giver ikke disse afgiftspligtige mulighed for at få dækket
They do not enable those taxpayers to recover the entirety of the credit in
22 — Også selv om generaladvokat Kokott bruger dette argument i henseende til restriktioner af grundlæggende friheder, jf. forslag til afgørelse fremsat den 30.3.2006, sag C-470/04, N., Sml. 2006 I, s. 7409, punkt 114.
22 — Even though Advocate General Kokott uses that argument with regard to restrictions on fundamental freedoms.
25 — Hvilket oprindeligt synes at have været tilfældet for så vidt angår kautionen i et forholdsvist nyligt ændringsforslag til den polske lov om afgift på varer og tjenesteydelser.
25 — Which appears to have been originally foreseen as regards the security deposit in a relatively recent proposed amendment to the Polish Law on VAT.
Sådanne betragtninger (at kautionen skal stå i forhold til den overskydende afgift) bliver aktuelt, ikke mindst fordi beløbet for kautionen (som den er på nuværende tidspunkt) ikke på nogen måde svarer til den egentlige risiko for statskassen i forhold til en ny EU-afgiftspligtig.
Such considerations (for the security deposit to be proportionate to the excess VAT) come to mind not least in view of the fact that the amount of the security deposit (as it stands) does not correspond in any way to the effective or real risk for the exchequer to which it is exposed vis-à-vis a new EU VAT payer.
Jf. f.eks. dom af 12.7.2001, sag C-262/99, Louloudakis, Sml. I, s. 5547, præmis 69.
Cf., for instance, Case C-262/99 Louloudakis [2001] ECR I-5547, paragraph 69.
Det skal tilføjes, at på nuværende tidspunkt kræves en kaution på 250 000 PLN selv i tilfælde af en fællesskabsintern levering af en helt ubetydelig værdi.
I may add that at present, in fact, a security deposit of PLN 250 000 is required even in a case of an intraCommunity supply of an otherwise completely insignificant value.
Som en sidebemærkning kan nævnes, at i den foreliggende sag er størrelsen af kautionen 4 gange så stor som den overskydende moms, der skal tilbagebetales til sagsøgeren.
As an aside, in the present case, the amount of the security deposit is four times higher than the excess VAT indicated as being refundable to the applicant.
23 — Nemlig når grunden til refusion kræver en yderligere undersøgelse.
23 — Namely, where the reasons for the refund require additional investigation.
Der fastlægges ingen tidsfrister for en sådan forlængelse.
No timelimits are laid down for that extension.
Når refusionen er definitivt fastslået, skal skattemyndighederne betale beløbet til den afgiftspligtige plus påløbne renter.
Where the refund is ultimately determined to be lawful, the tax authorities are to pay the taxable person the amount due plus interest.
B — Det andet spørgsmål størrelse og/eller betalingsevne, hvilket antageligt fremgår af momsangivelsen. Alternativt kunne der anvendes visse tærskler.
B — Second question to depend on the economic size and/or the ability to pay of the taxable person’s business, which could, one imagines, be inferred from his return.
Med det andet spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, om de pågældende nationale foranstaltninger ikke desto mindre kan anses for at udgøre særlige foranstaltninger for at undgå visse former for svig eller afgiftsunddragelse som omhandlet i sjette direktivs artikel 27, stk. 1.
By its second question, the national court asks whether the national measures in question may none the less be considered to constitute special measures to prevent certain types of tax evasion and avoidance under Article 27(1) of the Sixth Directive.
Afslutningsvis bemærkes, at sjette direktivs artikel 18, stk. 4, i princippet er til hinder for nationale foranstaltninger som dem, der er genstand for hovedsagen, der er uforholdsmæssige og som sådan hindrer gennemførelsen af grundlæggende principper i det fælles merværdiafgiftssystem, navnlig fradragsretten.
To conclude, Article 18(4) of the Sixth Directive precludes in principle national measures such as those at issue in the main proceedings which are disproportionate and as such undermine the implementation of fundamental principles of the common system of VAT, in particular the right to deduction.
Efter min opfattelse kan det andet spørgsmål besvares kort.
In my opinion, the second question calls for a brief answer.
Uanset om de pågældende nationale foranstaltninger rent faktisk udgør sådanne særlige foranstaltninger eller ej, kan de ikke anses for sådanne, ganske enkelt fordi — som det fremgår af sagsakterne for Domstolen og indirekte af den polske regerings argumenter 27 — Den Polske Republik ikke har benyttet sig af den formelle procedure, der udtrykkeligt er foreskrevet i sjette direktivs artikel 27, og ikke har opnået den tilladelse, der henvises til i artikel 27, stk. 1 28.
Regardless of whether or not the national measures in question in fact constitute special measures of that kind, they cannot be considered as such simply because — as appears from the documents before the Court and indirectly from the arguments put forward by the Polish Government 27 — the Republic of Poland did not have recourse to the formal procedure which is expressly provided for in Article 27 of the Sixth Directive and did not obtain the authorisation referred to in Article 27(1). 28
I lyset af ovenstående betragtninger tilkommer det den nationale domstol at bedømme og efterprøve — under hensyn til alle relevante omstændigheder i den for den verserende sag — om de pågældende nationale foranstaltninger er forenelige med principperne om neutralitet og proportionalitet, idet den skal undlade at anvende enhver modstridende bestemmelse i national ret 26.
In the light of the above considerations, it is for the national court to determine and verify — taking into account all the relevant circumstances of the case before it — whether the national measures in question are compatible with the principles of neutrality and proportionality, disapplying, if necessary, any contrary provision of domestic law. 26
27 — Regeringen gør gældende, at de pågældende foranstaltninger ikke kan anses for »særlige foranstaltninger« i den i artikel 27, stk. 1, i sjette direktiv omhandlede betydning, da sidstnævnte ikke omhandler spørgsmål om frister og procedurer i forbindelse med refusion af overskydende moms.
27 — Where it maintains that the measures at issue cannot be considered ‘special measures’ within the meaning of Article 27(1) of the Sixth Directive, as the latter does not regulate questions regarding the periods and procedures applying to refunds of excess VAT.
Sådanne spørgsmål hører under medlemsstaternes beføjelse.
These are matters which lie within the discretion of the Member States.
28 — Jf. dom af 21.9.1988, sag 50/87, Kommissionen mod Frankrig, Sml. s. 4797, præmis 22, forslag til afgørelse fra generaladvokat Slynn fremsat i forbindelse med dom af 14.7.1988 i de forenede sager 123/87 og 330/87, Jeunehomme og EGI, Sml. s. 4517, dom af 13.2.1985, sag 5/84, Direct Cosmetics, Sml. s. 617, præmis 37, og af 11.7.1991, sag C-97/90, Lennartz, Sml. I, s. 3795, præmis 33-35.
26 — With regard to the question of disapplication, see Case C-357/06 Frigerio Luigi & C. [2007] ECR I-12311, paragraph 28, which refers to Case 157/86 Murphy and Others [1988] ECR 673, paragraph 11, and Case C-208/05 ITC [2007] ECR I-181, paragraphs 68 and 69. 28 — See Case 50/87 Commission v France [1988] ECR 4797, paragraph 22; the Opinion of Advocate General Slynn in Joined Cases 123/87 and 330/87 Jeunehomme and EGI [1988] ECR 4517, 4535; Case 5/84 Direct Cosmetics [1985] ECR 617, paragraph 37; and Case C-97/90 Lennartz [1991] ECR I-3795, paragraphs 33 to 35.
Jf. ligeledes dom af 10.4.1984, sag 324/82, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 1861.
Cf. also Case 324/82 Commission v Belgium [1984] ECR 1861.
Jeg er derfor af den opfattelse, at Domstolen skal besvare de af Wojewódzki Sąd Administracyjny i Wrocław forelagte spørgsmål således:
I am therefore of the opinion that the Court should give the following answers to the questions referred by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu:
»1) Artikel 18, stk. 4, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag er i princippet til hinder for nationale foranstaltninger som dem, der er genstand for hovedsagen, der er uforholdsmæssige og som sådan skader gennemførelsen af grundlæggende principper i det fælles merværdiafgiftssystem, navnlig fradragsretten.
(1) Article 18(4) of Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, precludes in principle national measures like those at issue in the main proceedings which are disproportionate and as such undermine the implementation of fundamental principles of the common system of VAT, in particular the right to deduction.
2) Bestemmelser i nationale foranstaltninger som dem, der er genstand for hovedsagen, kan ikke anses for at udgøre særlige foranstaltninger for at hindre visse former for svig og afgiftsunddragelse i den i artikel 27, stk. 1, i direktiv 77/388 omhandlede betydning, når den formelle procedure, der udtrykkeligt er foreskrevet i artikel 27 i direktiv 77/388, ikke er fulgt.«
(2) The rules laid down in national measures like those at issue in the main proceedings cannot be considered to constitute special measures to prevent certain types of tax evasion and avoidance within the meaning of Article 27(1) of Directive 77/388 where the formal procedure which is expressly provided for in Article 27 of Directive 77/388 has not been followed.