natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes, at artikel 33, stk. 2, i lov om arbejdsforhold indeholder bestemmelse om sikring af betalingen af visse godtgørelser i henhold til denne lov ved afskedigelse eller arbejdsaftalens ophør i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens.
It should be noted that Article 33(2) of the Workers’ Statute provides such a guarantee of payment, in the event of the insolvency of the employer, of certain compensation provided for under that statute for dismissal or for the termination of an employment contract.
Det må derfor konstateres, at den nationale bestemmelse fra ikrafttrædelsestidspunktet for direktiv 2002/74 henhører under artikel 3, stk. 1, i direktiv 80/987 og således falder ind under fællesskabsrettens anvendelsesområde.
In consequence, it should be held that, from the date of entry into force of Directive 2002/74, Article 33(2) of the Workers’ Statute is covered by the first paragraph of Article 3 of Directive 80/987 and thus falls within the scope of Community law.
Bestemmelsen skal derfor fra dette tidspunkt respektere de generelle principper og grundlæggende rettigheder, som anerkendt i Fællesskabets retsorden (jf. i denne retning dom af 7.9.2006, sag C-81/05, Cordero Alonso, Sml. I, s. 7569, præmis 37).
With effect from that date, its lawfulness is therefore conditional upon its compliance with the general principles and fundamental rights recognised in the Community legal order (see, to that effect, Case C-81/05 Cordero Alonso [2006] ECR I-7569, paragraph 37).
Heraf følger, at det tilkommer den nationale ret at fortolke den i hovedsagen omhandlede nationale bestemmelse under overholdelse af de generelle principper og grundlæggende rettigheder, således som de er fortolket af Domstolen, herunder navnlig lighedsprincippet (jf. i denne retning Guerrero Pecinokendelsen, præmis 30, og Cordero Alonso-dommen, præmis 38).
It follows that it is for the referring court to interpret the national rules at issue in the main proceedings in accordance with those general principles and fundamental rights as interpreted by the Court and, in particular, the principle of equal treatment (see, to that effect, the order in Guerrero Pecino, paragraph 30, and Cordero Alonso, paragraph 38).
Hvad angår sidstnævnte princip, hvorefter forhold, der er sammenlignelige, ikke må behandles forskelligt, medmindre en sådan forskelsbehandling er objektivt begrundet, har Domstolen vedrørende den i hovedsagen omhandlede lovgivning fastslået, at arbejdstagere, der uberettiget er blevet afskediget, befinder sig i en sammenlignelig situation, for så vidt som de har ret til godtgørelse i tilfælde af manglende genansættelse (jf. Rodríguez Caballero-dommen, præmis 33, og dom af 16.12.2004, sag C-520/03, Olaso Valero, Sml. I, s. 12065, præmis 34 og 35).
As regards the principle of equal treatment, in accordance with which comparable situations must not be treated differently unless such difference in treatment is object ively justified, the Court has held — in relation to the legislation at issue in the case before the referring court — that workers who have been unfairly dismissed are in a comparable situation in so far as they are entitled to compensation in the event that they are not reinstated (see Rodríguez Caballero, paragraph 33, and Case C-520/03 Olaso Valero [2004] ECR I-12065, paragraphs 34 and 35).
Domstolen fastslog i den efterfølgende del af sin argumentation, at der ikke var fremført noget overbevisende argument, som kunne retfærdiggøre den forskellige behandling af krav om godtgørelse for uberettiget afskedigelse, som er tilkendt ved dom eller administrativ afgørelse, og krav om godtgørelse for uberettiget afskedigelse, som er aftalt efter et indenretligt forlig, og konkluderede, at en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede var i strid med lighedsprincippet, såfremt den udelukkede garantiinstitutionen fra at dække disse krav (jf. i denne retning Olaso Valerodommen, præmis 36 og 37).
On establishing, in the course of its reasoning, that no persuasive argument had been made to justify the difference in treatment between claims corresponding to compensation for unfair dismissal, awarded by judgment or administrative decision, and claims for compensation for unfair dismissal, established under a conciliation procedure, the Court arrived at the conclusion that legislation such as that at issue in the main proceedings is contrary to the principle of equal treatment where it excludes the latter claims for compensation from the responsibilities of the guarantee institutions (see, to that effect, Olaso Valero, paragraphs 36 and 37).
Det bemærkes, at foreligger der en sådan forskelsbehandling, kan overholdelsen af lighedsprincippet kun sikres ved, at personer tilhørende den kategori, som forskelsbehandles, indrømmes de samme rettigheder som de personer, der tilhører den privilegerede kategori, indtil den nationale lovgiver har gennemført direktivet korrekt (Rodríguez Caballero-dommen, præmis 42, og Cordero Alonso-dommen, præmis 45).
It should be added that, in the face of such discrimination, observance of the principle of equal treatment can be ensured only by granting to persons within the disadvantaged category — for so long as the directive has not been correctly transposed into domestic law by the national legislature — the same advantages as those enjoyed by persons within the favoured category (Rodríguez Caballero, paragraph 42, and Cordero Alonso, paragraph 45).
Det følger af det ovenfor anførte, at når de nationale retsforskrifter henhører under anvendelsesområdet for direktiv 80/987, er den nationale ret forpligtet til — hvad angår insolvenstilfælde indtrådt mellem ikrafttrædelsestidspunktet for direktiv 2002/74 og tidspunktet for udløbet af direktivets gennemførelsesfrist — at sikre, at anvendelsen af disse nationale retsforskrifter er forenelig med princippet om forbud mod forskelsbehandling, som er anerkendt i Fællesskabets retsorden.
It follows from the foregoing that, where rules of national law fall within the scope of Directive 80/987, the national courts are bound, as regards a state of insolvency occurring between the date of the entry into force of Directive 2002/74 and the deadline for transposition of that directive into national law, to ensure that the application of those rules of national law is consistent with the principle of non-discrimination, as recognised by the Community legal order.
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that court.
Bortset fra de nævnte parters udgifter kan de udgifter, der er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
Costs incurred in submitting observations to the Court, other than the costs of those parties, are not recoverable.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Fjerde Afdeling) for ret:
On those grounds, the Court (Fourth Chamber) hereby rules:
Sag C-256/06
Case C-256/06
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesfinanzhof)
(Reference for a preliminary ruling from the Bundesfinanzhof)
»Frie kapitalbevægelser — EF-traktatens artikel 73 B og 73 D (nu artikel 56 EF og 58 EF) — arveafgift — værdiansættelse af aktiver omfattet af arven — land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat — mindre gunstig metode for værdiansættelse af aktiv og for beregning af skyldig afgift«
(Free movement of capital — Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC) — Inheritance tax — Valuation of assets forming part of the estate — Agricultural and forestry assets in another Member State — Less favourable method of valuation of assets and calculation of the tax payable)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 11. september 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 11 September 2007 . . . Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . .
Frie kapitalbevægelser — restriktioner — arveafgift(EF-traktaten, art. 73 B, stk. 1, og art. 73 D (nu art. 56, stk. 1, EF og art. 58, stk. 1, EF))
Free movement of capital — Restrictions — Inheritance tax(EC Treaty, Art. 73b(1)1, and 73d (now Arts 56(1)EC and 58 EC))
SAMMENDRAG — SAG C-256/06 i førstnævnte medlemsstat pålægges en arveafgift, som er højere end den arveafgift, som ville blive pålagt, hvis de aktiver, som arven består af, udelukkende var beliggende på sidstnævnte stats område, har således som virkning at begrænse de frie kapitalbevægelser, idet de formindsker værdien af en arv, som omfatter et sådant aktiv, der er beliggende uden for det nationale område.
State being subject, in the first Member State, to inheritance tax that is higher than that which would be payable if the assets inherited were situated exclusively within the territory of that State, have the effect of restricting the movement of capital by reducing the value of an inheritance consisting of such an asset situated outside national territory.
Traktatens artikel 73 B, stk. 1 (nu artikel 56, stk. 1, EF), sammenholdt med traktatens artikel 73 D (nu artikel 58 EF), skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som med henblik på beregning af afgift på arv bestående i aktiver beliggende i denne medlemsstat og et land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat,
Article 73b(1) of the Treaty (now Article 56(1) EC), read in conjunction with Article 73d of the Treaty (now Article 58 EC), must be interpreted as precluding legislation of a Member State which, for the purposes of calculating the tax on an inheritance consisting of assets situated in that State and agricultural land and forestry situated in another Member State,
— bestemmer, at aktivet beliggende i en anden medlemsstat skal indgå til dets handelsværdi, mens værdien af et indenlandsk land- og skovbrugsmæssigt aktiv fastsættes ved en særlig værdiansættelsesprocedure, der fører til et gennemsnitligt resultat på blot 10% af aktivets handelsværdi, og
— provides that account be taken of the fair market value of the assets in that other Member State, whereas a special valuation procedure exists for identical domestic assets, the results of which amount on average to only 10% of that fair market value, and
En sådan national lovgivning kan ikke begrundes med, at den vedrører situationer, som ikke er objektivt sammenlignelige, eftersom beregningen af afgift i medfør af nævnte lovgivning direkte er forbundet med værdien af de aktiver, der er omfattet af arven, således at der ikke foreligger nogen objektiv forskel, der kan begrunde en forskellig skattemæssig behandling med hensyn til størrelsen af den arveafgift, som skal betales for henholdsvis et aktiv beliggende på det nationale område og et aktiv beliggende i en anden medlemsstat.
Such national legislation cannot be justified on the ground that it concerns situations which are not objectively comparable since the calculation of inheritance tax is, under that legislation, directly linked to the value of the assets included in the estate, and there is therefore objectively no difference in situation such as to justify unequal tax treatment so far as concerns the level of inheritance tax payable in relation to, respectively, an asset situated in the national territory and an asset situated in another Member State.
— udelukkende anvender et tingsligt fribeløb på indenlandske land- og skovbrugsmæssige aktiver, og at værdien af disse aktiver kun indgår med 60%.
— reserves application of a taxfree amount to domestic agricultural land and forestry in relation to those assets and takes account of their remaining value in the amount of only 60% thereof.
En sådan lovgivning, som indebærer, at en arv, som omfatter et land- og skovbrugsmæssigt aktiv beliggende i en anden medlemsstat,
Such provisions, in so far as they result in an inheritance consisting of agricultural land and forestry situated in another Member
Desuden kan målet bestående i at undgå, at afgiftsbyrden på arv bringer videreførelsen af land- og skovbrugsbedrifter — og dermed også bevarelsen af deres sociale funktion — i fare, ikke begrunde den omhandlede lovgivning, henset til, at der ikke er nogen oplysninger, som gør det muligt at konkludere,
Furthermore, the objective of preventing the tax burden from jeopardising the continuation of the activities of agricultural and forestry holdings, and, thereby, the preservation of the social role of those holdings cannot justify the provisions in question, given that there is no evidence to support a
JÄGER at bedrifter etableret i andre medlemsstater ikke befinder sig i en situation, som kan sammenlignes med situationen for bedrifter etableret på det nationale område.
JÄGER finding that the holdings established in other Member States are not in a comparable situation to that of holdings situated in national territory.
tilstrækkelige til at begrunde en kategorisk afvisning af at anvende den skattefordel, som følger af den omhandlede lovgivning, som foruden den nævnte værdiansættelsesprocedure ligeledes forbeholder anvendelsen af to andre skattefordele for aktiver beliggende på det nationale område.
to justify a categorical refusal to grant the tax advantage such as that arising under the legislation at issue, which, apart from that assessment procedure, also reserves the application of two other tax advantages to assets situated within the national territory.
Det samme gælder eventuelle problemer i forbindelse med værdiansættelsen af et aktiv beliggende på en anden medlemsstats område efter en særlig indenlandsk procedure, idet sådanne problemer ikke er
The same is true of any difficulties encountered in determining the value of assets situated in the territory of another Member State under a special national procedure, since those difficulties cannot be sufficient
(jf. præmis 32, 43, 44, 52, 54, 55 og 57 samt domskonkl.)
(see paras 32, 43, 44, 52, 54, 55, 57, operative part)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-256/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-256/06
Sagen drejer sig særligt om anvendelse af den tyske arveafgiftslovgivning på aktiver bestående i land- og skovbrugsbedrift, idet den tyske arveafgiftslovgivning sondrer mellem indenlandske aktiver og aktiver, der ejes i en anden medlemsstat.
In particular, what is at issue is the application of German inheritance tax law on property in the form of agricultural land and forestry, which differentiates between domestic property and that held in another Member State.
I — Relevante retsregler
I — Legal framework
A — Fællesskabsret
A — Community law
På den anden side bestemmes i artikel 58 EF (tidligere EF-traktatens artikel 73 D): »1.
On the other hand, Article 58 EC (formerly Article 73d of the EC Treaty) stipulates: ‘1.
Bestemmelserne i artikel 56 [EF] griber ikke ind i medlemsstaternes ret til a) at anvende de relevante bestemmelser i deres skattelovgivning, som sondrer imellem skatteydere, hvis situation er forskellig med hensyn til deres bopælssted eller med hensyn til det sted, hvor deres kapital er investeret […] 3.
The provisions of Article 56 [EC] shall be without prejudice to the right of Member States: (a) to apply the relevant provisions of their tax law which distinguish between taxpayers who are not in the same situation with regard to their place of residence or with regard to the place where their capital is invested … 3.
De foranstaltninger og fremgangsmåder, der er nævnt i [ stk. 1], må ikke udgøre et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af den frie bevægelighed for kapital og betalinger, som defineret i artikel 56 [EF].«
The measures and procedures referred to in [paragraph 1] shall not constitute a means of arbitrary discrimination or a disguised restriction on the free movement of capital and payments as defined in Article 56 [EC].’
Artikel 56, stk. 1, EF (tidligere EF-trak-tatens artikel 73 B, stk. 1) bestemmer som følger: »Inden for rammerne af bestemmelserne i dette kapitel er alle restriktioner for
Article 56(1) EC (formerly Article 73b(1) of the EC Treaty) provides: ‘Within the framework of the provisions set out in this Chapter, all restrictions on the movement of capital between Member States and between
1 — Originalsprog: engelsk.
1 — Original language: English.
JÄGER tatens artikel 73 D 2 (herefter »erklæringen«), der har følgende ordlyd:
JÄGER declaration on Article 73d EC 2 (‘the Declaration’) which is worded as follows:
(lov om arve- og gaveafgifter, herefter »ErbStG«) i den affattelse, som var gældende i 1998, bestemmer, at hvis arveladers sidste bopæl var i Tyskland, er hele arveladers bo (indenlandske såvel som udenlandske aktiver) omfattet af tysk arveafgift.
Schenkungsteuergesetz (Law on inheritance and gift tax; ‘the ErbStG’) in the version applicable in 1998, if a devisor’s final place of residence was in Germany, the heir is liable for payment of German inheritance tax in respect of the entire inherited estate (domestic and foreign).
»Konferencen bekræfter, at medlemsstaternes ret til at anvende de relevante bestemmelser i deres skattelovgivning som nævnt i EF-traktatens artikel 73 D, stk. 1, litra a), kun finder anvendelse på de bestemmelser, der findes ved udgangen af 1993.
‘The Conference affirms that the right of Member States to apply the relevant provisions of their tax law as referred to in Article 73d(1)(a) [EC] will apply only with respect to the relevant provisions which exist at the end of 1993.
Denne erklæring gælder kun for kapitalbevægelser og betalinger mellem medlemsstaterne.«
However, this Declaration shall only apply to capital movements between Member States and payments effected between Member States.’
Arv er opført under punkt D i afsnit XI benævnt »Kapitalbevægelser af personlig karakter« i bilag I til Rådets direktiv 88/361/EØF 3.
Inheritances and legacies are listed under ‘D’ of heading XI ‘Personal capital movements’ of Annex I to Council Directive 88/361/EEC. 3
Anvendelse af arveafgift på aktiver beliggende i en anden medlemsstat
Application of inheritance tax to assets situated in another Member State
2 — Dette fandt sted i forbindelse med underskrivelsen af slutakten og erklæringerne fra Regeringskonferencen om Den Europæiske Union (EFT C 191, s. 99).
2 — This was on the occasion of the signature of the Final Act and Declarations of the Intergovernmental Conferences on the European Union (OJ 1992 C 191, p. 99).
3 — Direktiv 88/361/EØF af 24.6.1988 om gennemførelse af traktatens artikel 67 (artiklen blev ophævet ved Amsterdamtraktaten) (EFT L 178, s. 5).
3 — Directive 88/361 of 24 June 1988 for the implementation of Article 67 of the Treaty [article repealed by the Treaty of Amsterdam] (OJ 1988 L 178, p. 5).
I henhold til § 21, stk. 1, første punktum, sammenholdt med § 2, stk. 1, nr. 1, litra a), i ErbStG skal — for så vidt relevant for sagen — såfremt en dobbeltbeskatningsoverenskomst ikke finder anvendelse, den udenlandske afgift efter ansøgning modregnes i den tyske arveafgift, idet de udenlandske aktiver også er omfattet af tysk arveafgift for så vidt angår arvinger, der pålignes en afgift svarende til den tyske arveafgift i udlandet af deres udenlandske aktiver, såfremt arvelader ved sin død havde bopæl i Tyskland.
Under the first sentence of Paragraph 21(1) in conjunction with point (a) of the first point of Paragraph 2(1) of the ErbStG — in so far as relevant to the present case — in the case of an heir abroad whose assets held in another country have been made subject to a tax equivalent to German inheritance tax, if the place of residence of the devisor, at the time of his death, was in Germany, the foreign tax is to be offset, on application, against the German inheritance tax in so far as the assets held abroad are also made subject to German inheritance tax, provided that a double-taxation agreement is not applicable.
Såfremt arven kun delvis består i udenlandske aktiver, skal det delbeløb, der er omfattet af tysk arveafgift i henhold til § 21, stk. 1, andet punktum, i ErbStG, beregnes således, at arveafgiften af de samlede arveafgiftspligtige aktiver, inkl. afgiftspligtige udenlandske aktiver, fordeles proportionalt mellem de afgiftspligtige uden-
Pursuant to the second sentence of Paragraph 21(1) of the ErbStG, if the acquisition consists only partly of assets held abroad, the part-payment of German inheritance tax which is then applicable is to be determined in such a way that the inheritance tax on the total amount of
Reglerne for beregning af arveafgift på landbrugsjord og skov landske aktiver og de samlede afgiftspligtige aktiver.
Rules for calculation of inheritance tax on agricultural land and forestry taxable assets including taxable assets held abroad is divided up proportionally between the taxable assets held abroad and the total amount of taxable assets.
ErbStG indeholder også regler om tingslige fribeløb.
The ErbStG also provides for taxfree amounts in relation to specific objects.
Således bestemmer ErbStG’s § 13a, stk. 1, nr. 1, i den affattelse, som var gældende i 1998, at der ved erhvervelse af landbrugsjord og skov ved arv indrømmes et fribeløb på 500 000 DEM (256 000 EUR).
Accordingly, in respect of the acquisition of agricultural land and forestry resulting from death, the first point of Paragraph 13a(1) of the ErbStG in the version applicable in 1998 provides for a taxfree amount of DEM 500 000 (EUR 256 000).
Reglerne for værdiansættelse af land- og skovbrugsmæssige aktiver
Rules for valuation of agricultural assets and forestry
I medfør af ErbStG’s af § 13a, stk. 2, i den affattelse, som var gældende i 1998, skal værdien af land- og skovbrugsmæssige aktiver, som fremkommer ved at fradrage det (tingslige) fribeløb i henhold til ovenfor nævnte stk. 1, kun afgiftspålægges med 60%.
Under Paragraph 13a(2) of the ErbStG in the version applicable in 1998, the value of assets consisting of agricultural land and forestry, which is the amount remaining after the (object-specific) taxfree amount under the aforesaid paragraph has been deducted, is to be assessed only at 60%.
Endelig bestemmer lovens § 13a, stk. 4, at de ovenfor nævnte fordele er begrænset til særlige tilfælde, og at fordelene eksempelvis ikke finder anvendelse på landbrugsjord og skov beliggende i udlandet.
Finally, Paragraph 13a(4) of that law restricts both abovementioned advantages to specific cases, that is to say that the advantages do not apply, inter alia, to agricultural land and forestry situated abroad.
I henhold til ErbStG’s § 12, stk. 6, sammenholdt med § 31 og § 9 i Bewertungsgesetz (lov om værdiansættelse, herefter »BewG«), skal udenlandske land- og skovbrugsmæssige aktiver samt aktiver bestående i fast ejendom eller driftsformuer i udlandet ansættes til den handelsværdi, der i henhold til BewG’s § 9, stk. 2, er den pris, som ville kunne opnås ved salg i almindelig handel, når henses til det økonomiske godes beskaffenhed.
In accordance with Paragraph 12(6) of the ErbStG in conjunction with Paragraphs 31 and 9 of the Bewertungsgesetz (Law on valuation; ‘the BewG’), assets consisting of agricultural land and forestry held abroad and assets consisting of real estate or business assets held abroad are to be valued according to their fair market value which, under Paragraph 9(2) of the BewG, is determined according to the price achievable in the ordinary course of business for assets in their condition if they were to be sold.
C — International ret
C — International law
Derimod skal indenlandske land- og skovbrugsmæssige aktiver, der er erhvervet efter den 31. december 1995 i medfør af ErbStG’s § 12, stk. 3, værdiansættes efter en særlig procedure, der fremgår af BewG’s § 140-144, hvilket resulterer i en værdiansættelse, som i gennemsnittet alene andrager 10% af den aktuelle handelsværdi.
In contrast, under Paragraph 12(3) of the ErbStG domestic assets consisting of agricultural land and forestry acquired after 31 December 1995 are to be valued under the special procedure laid down in Paragraphs 140 to 144 of the BewG, the results of which amount on average to merely 10% of the current market value.