natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Betingelsen har på det materielle plan til formål at garantere, at muligheden for at anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser ved et af de nye kommunikationsmidler, der er forudsat i artikel 43, stk. 6, i Rettens procesreglement, ikke rejser tvivl om hverken procesfristernes bindende karakter eller kravene til retssikkerheden og borgernes lighed, som disse frister tilsigter at sikre.
The purpose of that requirement, from a substantive standpoint, is to ensure that the possibility of bringing an action before the Community Courts by one of the new means of communication, provided for in Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, does not call into question the obligatory nature of the pro -cedural timelimits or the requirements of legal certainty and equality among litigants, which those timelimits are intended to safeguard.
Det er nemlig ubestridt, at disse frister og den strenge overholdelse heraf har til formål at sikre retssikkerheden og at undgå enhver forskelsbehandling eller vilkårlighed i retsplejen 48.
It is not in dispute that those timelimits and their strict application have the purpose of safeguarding legal certainty and avoiding any discrimination or arbitrary treatment in the administration of justice. 48
48 — Jf. bl.a. kendelse af 8.11.2007, sag C-242/07 P, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 9757, præmis 16 og den deri nævnte retspraksis.
48 — See, in particular, the order in Case C-242/07 P Belgium v Commission [2007] ECR I-9757, paragraph 16 and caselaw cited.
For det første vedrører denne uoverensstemmelse ikke indholdet af den stævning, der blev meddelt inden for søgsmålsfristen. For det andet er der heller ikke tale om en ændring af dokumentets daktylgrafiske indhold, som havde kunnet rejse tvivl om identiteten mellem de to dokumenter og tvinge Rettens Justitskontor til at efterprøve denne i detaljer, side for side.
First, that difference does not relate to the substance of the application sent within the timelimit for the action.
Den blotte forrykkelse af underskriftens placering
The mere difference in the positioning
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT – SAG C-521/06 P søgsmålsfristen begyndte at løbe senest den dag, hvor det kan godtgøres, at appellanten allerede havde et sådant kendskab 50.
OPINION OF MR BOT — CASE C-521/06 P of the signature on the last page of the original of the application was not capable of casting doubt on the whole of it.
på den sidste side i den originale stævning kunne ikke efter sin art mistænkeliggøre hele originalen.
prescribed for initiating proceedings began to run, at the latest, from the date on which it can be established that the applicant had such knowledge. 50
Det er i denne sag fremgået, at skrivelsen af 2. december 2004, hvorved appellanten fik kendskab til klagens henlæggelse, ikke blev tilstillet ham ved en rekommanderet skrivelse med modtagelsesbevis.
We have seen that, in the present case, the letter of 2 December 2004 informing the appellant of the closure of the file on its complaint was not sent to it by registered letter with a form for acknowledgment of receipt.
Den dato, hvor appellanten faktisk modtog denne skrivelse, kendes ikke, og det forekommer vanskeligt nøjagtigt at udlede den af den skrivelse, som appellanten sendte til Rettens justitssekretær den 16. marts 2005.
The date on which it actually received that letter is not known and it appears difficult to infer it exactly from the correspondence sent by the appellant to the Registrar of the Court of First Instance on 16 March 2005.
Under disse omstændigheder er det min opfattelse, at appellanten ikke tilsidesatte forskrifterne i artikel 43, stk. 6, i Rettens procesreglement, og at forsendelsen af stævningen pr. telefax den 11. februar 2005 skal tages i betragtning ved fastsættelsen af søgsmålsdatoen.
In those circumstances, I take the view that the appellant has not infringed the requirements of Article 43(6) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and that the sending of the version of the application by fax on 11 February 2005 must be taken into consideration in determining the date of the action.
Det fremgår derfor, at sagen blev anlagt inden for fristen på to måneder og ti dage efter den 2. december 2004, således at sagen skal antages til realitetsbehandling, uanset hvilken dato appellanten modtog Kommissionens skrivelse af denne dato.
It therefore seems that the latter was brought within the period of 2 months and 10 days following 2 December 2004, with the result that it is admissible, whatever the date on which the appellant received the letter from the Commission dated on the same day.
Af denne grund skal Athinaïki Technikis annullationssøgsmål antages til realitetsbehandling, selv om det antages, at datoen for sagens anlæg skal fastsættes til den 18. februar 2005.
For that reason, the action for annulment brought by Athinaïki Techniki is admissible, even if the date on which the action was brought should be determined as 18 February 2005.
For det andet er det min opfattelse, at udgangspunktet for søgsmålsfristen på to måneder og ti dage ikke kan fastsættes til senest den 6. december 2004, således som Kommissionen har anført.
Secondly, I think that the starting point of the timelimit for the action of 2 months and 10 days cannot be determined as 6 December 2004 at the latest, as the Commission argues.
På baggrund af ovenstående betragtninger er det min opfattelse, at Kommissionens formalitetsindsigelse skal forkastes.
Having regard to those considerations, I take the view that the objection of inadmissibility raised by the Commission must be dismissed.
Jeg opfordrer ligeledes Domstolen til at hjemvise sagen til Retten, således at den kan træffe afgørelse vedrørende Athinaïki Technikis påstande om annullation af Kommissionens beslutning af 2. juni 2004 vedrørende henlæggelsen af klagen og at udsætte afgørelsen om sagens omkostninger 51.
I also invite the Court to refer the case back to the Court of First Instance for judgment on Athinaïki Techniki’s form of order seeking annulment of the Commission’s decision of 2 June 2004 relating to the closure of the file on its complaint and to order that the costs be reserved. 51
Det fremgår af retspraksis, at det påhviler den part, der gør gældende, at en sag er anlagt for sent, at føre bevis for den dag, fristen begyndte at løbe 49.
It is clear from the caselaw that it is for the party pleading that the action is out of time to provide evidence of the date on which time began to run.
Det følger også heraf, at når det ikke er muligt med sikkerhed at fastlægge datoen for, hvornår appellanten fik fuldt kendskab til indholdet af og begrundelsen for den retsakt, der anfægtes, hvis denne retsakt hverken er blevet offentliggjort eller meddelt, må det fastslås, at
49It also follows from this that, where it is not possible to ascertain with any certainty the date on which the applicant first knew exactly what was in the measure that he is contesting and what were the reasons on which it was based, where that measure was neither published nor notified, it must be held that the period
51 — Jf. for så vidt angår sagsomkostningerne dom af 15.5.2003, sag C-193/01 P, Pitsiorlas mod Rådet og ECB, Sml. I, s. 4837.
49 — Joined Cases 193/87 and 194/87 Maurissen and Union Syndicale v Court of Auditors [1989] ECR 1045, paragraph 46, and order in Case T-263/97 Gal Penisola Sorrentina v Commission [2000] ECR II-2041, paragraph 47.
49 — Domstolens dom af 11.5.1989, forenede sager 193/87 og 194/87, Maurissen og Union syndicale mod Revisionsretten, Sml. s. 1045, præmis 46, og Rettens kendelse af 13.4.2000, sag T-263/97, GAL Penisola Sorrentina mod Kommissionen, Sml. II, s. 2041, præmis 47.
51 — See, with regard to costs, Case C-193/01 P Pitsiorlas v Council and ECB [2003] ECR I-4837.
På baggrund af ovenstående betragtninger foreslår jeg Domstolen at træffe følgende afgørelse:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court:
»– Kendelsen af 26. september 2006 afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans i sag T-94/05, Athinaïki Techniki mod Kommissionen, ophæves.
— set aside the order of the Court of First Instance of the European Communities of 26 September 2006 in Case T-94/05 Athinaïki Techniki v Commission;
— Den formalitetsindsigelse, som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber rejste for De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, forkastes.
— dismiss as unfounded the objection of inadmissibility raised by the Commission of the European Communities before the Court of First Instance of the European Communities;
— Sagen hjemvises til Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans, således at den kan træffe afgørelse om Athinaïki Techniki AE’s påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 2. juni 2004 vedrørende henlæggelsen af klagen.
— refer the case back to the Court of First Instance for judgment on Athinaïki Techniki’s form of order seeking annulment of the Commission’s decision of 2 June 2004 relating to the closure of the file on its complaint;
— Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.«
— order that the costs be reserved.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D. Triantafyllou, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg, sagsøgt i første instans,
Commission of the European Communities, represented by D. Triantafyllou, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský (refererende dommer) og T. von Danwitz, generaladvokat: Y. Bot justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 3. april 2008,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, J. Malenovský (Rapporteur) and T. von Danwitz, Judges,
I appelskriftet har Athinaïki Techniki AE (herefter »Athinaïki Techniki«) nedlagt påstand om ophævelse af den kendelse, der blev afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 26. september 2006, Athinaïki Techniki mod Kommissionen (sag T-94/05, herefter »den appellerede kendelse«), hvorved Retten afviste Athinaïki Technikis søgsmål, hvori der var nedlagt påstand om annullation af Kommission for De Europæiske Fællesskabers beslutning om at henlægge selskabets klage vedrørende statsstøtte, som Den Hellenske Republik angiveligt skulle have ydet konsortiet Hyatt Regency i forbindelse med det offentlige udbud vedrørende overdragelse af 49% af aktiekapitalen i Casino Mont Parnès, og som appellanten fik meddelelse om ved skrivelse af 2. december 2004 (herefter »den omtvistede skrivelse«).
By its appeal, Athinaïki Techniki AE (‘Athinaïki Techniki’) is seeking to have quashed the order of the Court of First Instance of the European Communities of 26 September 2006 in Case T-94/05 Athinaïki Techniki v Commission (‘the order under appeal’), by which the Court of First Instance dismissed as inadmissible Athinaïki Techniki’s action seeking annulment of the decision of the Commission of the European Communities of 2 June 2004 to take no further action on its complaint concerning alleged State aid granted by the Hellenic Republic to the Hyatt Regency consortium in connection with the public contract for the disposal of 49% of the capital of Casino Mont Parnès, of which the appellant was made aware by letter of 2 December 2004 (‘the letter in dispute’).
Artikel 87, stk. 1, EF lyder således:
Article 87(1) EC provides:
Artikel 88, stk. 2, første afsnit, EF bestemmer:
The first paragraph of Article 88(2) EC provides:
»Finder Kommissionen – efter at have givet de interesserede parter en frist til at fremsætte deres bemærkninger – at en støtte, som ydes af en stat eller med statsmidler, ifølge artikel 87 ikke er forenelig med fællesmarkedet, eller at denne støtte misbruges, træffer den beslutning om, at den pågældende stat skal ophæve eller ændre støtteforanstaltningen inden for den tidsfrist, som Kommissionen fastsætter.«
‘If, after giving notice to the parties concerned to submit their comments, the Commission finds that aid granted by a State or through State resources is not compatible with the common market having regard to Article 87, or that such aid is being misused, it shall decide that the State concerned shall abolish or alter such aid within a period of time to be determined by the Commission.’
»Kommissionen skal underrettes så betids om enhver påtænkt indførelse eller ændring af støtteforanstaltninger, at den kan fremsætte sine bemærkninger hertil.
‘The Commission shall be informed, in sufficient time to enable it to submit its comments, of any plans to grant or alter aid.
Den pågældende medlemsstat må ikke gennemføre de påtænkte foranstaltninger, før den nævnte fremgangsmåde har ført til endelig beslutning.«
The Member State concerned shall not put its proposed measures into effect until this procedure has resulted in a final decision.’
Som det fremgår af anden betragtning til Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel [88] (EFT L 83, s. 1), kodificerer og styrker forordningen den praksis vedrørende statsstøtte, som Kommissionen har etableret i overensstemmelse med Domstolens praksis.
As is clear from the second recital in the preamble to Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p. 1), that regulation codifies and reinforces the practice, with regard to examining State aid, established by the Commission in accordance with the caselaw of the Court.
Artikel 4 i forordningens kapitel II, benævnt »Procedure vedrørende anmeldt støtte«, bestemmer:
Chapter II of that regulation is entitled ‘Procedures regarding notified aid’, and includes Article 4 which provides:
Kommissionen vedtager en beslutning efter stk. 2, 3 eller 4, jf. dog artikel 8.
Without prejudice to Article 8, the Commission shall take a decision pursuant to paragraphs 2, 3 or 4.
Konstaterer Kommissionen efter en foreløbig undersøgelse, at en anmeldt foranstaltning giver anledning til tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet, beslutter den at indlede proceduren efter traktatens artikel [88], stk. 2, i det følgende benævnt »beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure«.
Where the Commission, after a preliminary examination, finds that doubts are raised as to the compatibility with the common market of a notified measure, it shall decide to initiate proceedings pursuant to Article [88](2) of the Treaty (hereinafter referred to as a “decision to initiate the formal investigation procedure”).
Artikel 7 i forordning nr. 659/1999 angiver de tilfælde, hvor Kommissionen træffer beslutning om at afslutte den formelle undersøgelsesprocedure, der er omhandlet i artikel 88, stk. 2, EF.
Article 7 of Regulation No 659/1999 specifies the cases in which the Commission takes the decision to close the formal investigation procedure provided for in Article 88(2) EC.
Forordningens kapitel III omhandler proceduren vedrørende ulovlig støtte.
Chapter III of Regulation No 659/1999 governs the procedure regarding unlawful aid.
Artikel 13, stk. 1, i nævnte kapitel bestemmer:
Also in that chapter, Article 13(1) provides:
»Undersøgelsen af en eventuel ulovlig støtteforanstaltning resulterer i en beslutning vedtaget efter artikel 4, stk. 2, 3 eller 4.
‘The examination of possible unlawful aid shall result in a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4).
I tilfælde af beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure afsluttes proceduren ved en beslutning vedtaget efter artikel 7.
In the case of decisions to initiate the formal investigation procedure, proceedings shall be closed by means of a decision pursuant to Article 7.
Overholder medlemsstaten ikke et påbud om oplysninger, vedtages beslutningen på grundlag af de foreliggende oplysninger.«
If a Member State fails to comply with an information injunction, that decision shall be taken on the basis of the information available.’
Artikel 20 i kapitel VI i forordning nr. 659/1999, der er benævnt »Interesserede parter«, bestemmer:
Chapter VI of Regulation No 659/1999 is entitled ‘Interested parties’, and includes Article 20 which provides:
Alle interesserede parter kan ifølge artikel 6 fremsætte bemærkninger, efter at Kommissionen har besluttet at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
Any interested party may submit comments pursuant to Article 6 following a Commission decision to initiate the formal investigation procedure.
Alle de interesserede parter, der har fremsat sådanne bemærkninger, og modtagerne af individuel støtte vil få tilsendt en kopi af den beslutning, Kommissionen vedtager i medfør af artikel 7.
Any interested party which has submitted such comments and any beneficiary of individual aid shall be sent a copy of the decision taken by the Commission pursuant to Article 7.
Alle interesserede parter kan underrette Kommissionen om påstået ulovlig støtte og om påstået misbrug af støtte.
Any interested party may inform the Commission of any alleged unlawful aid and any alleged misuse of aid.
Hvis Kommissionen
Where the Commission takes a
Alle interesserede parter modtager efter anmodning en kopi af enhver beslutning vedtaget efter artikel 4, artikel 7, artikel 10, stk. 3, og artikel 11.«
At its request, any interested party shall obtain a copy of any decision pursuant to Articles 4 and 7, Article 10(3) and Article 11.’
Artikel 25 i forordning nr. 659/1999 lyder således:
Article 25 of Regulation No 659/1999 states:
»Beslutninger vedtaget i medfør af kapitel II, III, IV, V og VII rettes til den pågældende medlemsstat. […].«
‘Decisions taken pursuant to Chapters II, III, IV, V and VII shall be addressed to the Member State concerned. …’
Sagens baggrund
The facts of the case
I den anfægtede kendelse har Retten fremstillet sagens baggrund således:
The facts of the case were set out by the Court of First Instance in the order under appeal as follows:
»1 I oktober 2001 indledte de græske myndigheder en procedure for indgåelse af offentlige kontrakter med henblik på at overdrage 49% af kapitalen i Casino Mont Parnès. To kandidater konkurrerede, nemlig konsortiet Casino Attikis og Hyatt Consortium.
‘1 On October 2001, the Greek authorities initiated a procedure for the award of a public contract with a view to disposing of 49% of the capital of the Casino Mont Parnès.
Et medlem af konsortiet Casino Attikis, Egnatia SA, som [Athinaïki Techniki] efterfulgte efter en fusion, indgav klager til henholdsvis tjenestegrenene ved gene-
A member of the Casino Attikis consortium, Egnatia SA, which, following a merger, was taken over by [Athinaïki Techniki] lodged complaints, respectively,
ATHINAÏKI TECHNIKI MOD KOMMISSIONEN raldirektoratet (GD) »Indre marked« og ved GD »Konkurrence«.
ATHINAÏKI TECHNIKI v COMMISSION with the Commission’s Directorate General (DG) for the “Internal Market” and DG for “Competition”.
Det første GD skulle udtale sig om, hvorvidt den omtvistede procedure var i overensstemmelse med fællesskabsretten, mens det andet modtog en klage vedrørende statsstøtte, som Hyatt Consortium var blevet tildelt i forbindelse med samme procedure.
The former was called upon to take a view on the lawfulness of the contested procedure (of the disposal of 49% of the capital of Casino Mont Parnès) in the light of Community law on public procurement, whereas the latter received a complaint concerning State aid which was alleged to have been granted to the Hyatt consortium in the context of that same procedure.
Ved skrivelse af 15. juli 2003 erindrede GD »Konkurrence« [Athinaïki Techniki] om sin afgørelsespraksis, hvorefter overdragelsen af et offentligt gode i forbindelse med en udbudsprocedure ikke udgør statsstøtte, når denne procedure er gennemført på gennemsigtig vis og ikke har medført forskelsbehandling.
By letter of 15 July 2003, the DG for “Competition” drew the attention of [Athinaïki Techniki] to its decisionmaking practice according to which the disposal of a public asset in the context of a tendering procedure does not constitute State aid where the procedure has been carried out transparently and without discrimination.
Ved elektronisk post af 28. august 2003 præciserede [Athinaïki Technikis] repræsentant i det væsentlige, at klagen vedrørende statsstøtte omhandlede forhold, der adskilte sig fra proceduren for indgåelse af offentlige kontrakter, og at tjenestegrenene ved GD »Konkurrence« ikke skulle afvente konklusionerne fra GD »Indre Marked«.
By email of 28 August 2003, the representative of [Athinaïki Techniki] stated, in essence, that the complaint relating to the existence of State aid was concerned with factors separate from the procedure for the award of the public contract and that, consequently, the services of the DG for “Competition” should not wait for the conclusions of the DG for the “Internal Market”.
Ved skrivelse af 16. september 2003 gentog tjenestegrenene ved GD »Konkurrence« ordlyden af skrivelsen af 15. juli 2003, men opfordrede [Athinaïki Techniki] til at fremkomme med yderligere bemærkninger vedrørende enhver anden støtte, der ikke var forbundet med tildelingen af kontrakten vedrørende kasinoet.
By letter of 16 September 2003, the services of the DG for “Competition” repeated the wording of the letter of 15 July 2003 but none the less invited [Athinaïki Techniki] to provide them with additional information concerning any other aid which was not connected with the tendering for the casino.
Ved skrivelser af 22. januar og 4. august 2004 meddelte tjenestegrenene ved GD »Indre Marked« [Athinaïki Techniki], at de ikke påtænkte at fortsætte behandlingen af de to klager, de havde modtaget.«
By letters of 22 January and 4 August 2004, the DG for the “Internal Market” informed [Athinaïki Techniki] that it did not intend to continue the examination of the two complaints which had been addressed to it.’
Dernæst tilsendte Kommissionen Athinaïki Techniki den omtvistede skrivelse, som lød således:
The Commission then sent Athinaïki Techniki the letter in dispute which states as follows:
Ved skrivelse af 16. september 2003 har Kommissionen meddelt Dem, at den på grundlag af de oplysninger, den er i besiddelse af, ikke finder, at der er tilstrækkeligt grundlag for at fortsætte undersøgelsen af sagen (i henhold til artikel 20 i [forordning nr. 659/1999]).
By letter of 16 September 2003, the Commission informed you that, on the basis of the information in its possession, there are insufficient grounds for continuing to examine that case (in accordance with Article 20 of [Regulation No 659/1999]).
Da der ikke foreligger nogen yderligere oplysninger, der kan begrunde fortsættelsen af undersøgelsen, har Kommissionen henlagt sagen den 2. juni 2004.«
In the absence of additional information to justify continuing the investigation, the Commission has, for the purposes of administrative action, closed the file on the case on 2 June 2004.’
Sagen ved Retten og den appellerede kendelse
The action before the Court of First Instance and the order under appeal
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor har Athinaïki Techniki anlagt sag med påstand om annullation beslutningen nævnt i nærværende doms præmis 1, som selskabet havde fået kendskab til ved den omtvistede skrivelse.
By application filed at the Registry of the Court of First Instance, Athinaïki Techniki brought an action seeking annulment of the decision, referred to in paragraph one of this judgment, of which it had been informed by the letter in dispute.
Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 21. april 2005 har Kommissionen fremsat en formalitetsindsigelse i henhold til artikel 114, stk. 1, i Rettens procesreglement, som Retten har taget til følge i den appellerede kendelse.
By separate document lodged at the Registry of the Court of First Instance on 21 April 2005, the Commission raised a preliminary plea of inadmissibility, pursuant to Article 114(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, which that Court upheld in the order under appeal.