natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I dom af 7.6.2001, sag T-330/99, Rotermund, Sml. II, s. 1619, præmis 58, var den »særlige situation« som omhandlet i toldkodeksens artikel 239 et resultat af, at der var foretaget nogle svigagtige handlinger, som ikke med rimelighed kunne forklares på anden måde, end at en ansat ved toldkontoret på bestemmelsesstedet havde medvirket aktivt, og Retten drog på baggrund heraf den slutning, at Kommissionen ikke var berettiget til at kræve, at sagsøgeren skulle føre et formelt og endeligt bevis for, at dette var tilfældet.
In Case T-330/99 Rotermund [2001] ECR II-1619, paragraph 58, the ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC arose from the existence of fraudulent practices which could only reasonably be explained by the active complicity of an employee of the customs office at the destination, since the Court concluded in that regard that the Commission was not entitled to confine itself to requiring that the applicant adduce formal and definitive proof of such complicity.
Denne retspraksis blev ligeledes nævnt i dom af 14.12.2004, sag T-332/02, Nordspedizionieri, Sml. II, s. 4405, præmis 58.
That caselaw was also mentioned in Case T-332/02 Nordspedizionieri [2004] ECR II-4405, paragraph 58.
41 — Jf. punkt 70 ovenfor.42 — Nævnt ovenfor i fodnote 11, præmis 15-17.
41 — See above, point 70.42 — Cited in footnote 11, paragraphs 15 to 17.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-204/07 P en »særlig situation« som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of constituting a ‘special situation’ as referred to in Article 239 of the CCC.
inden for rammerne af det administrative samarbejde. I denne henseende ville det være urimeligt at lade vedkommende bære et tab, som egentlig skyldes overtrædelser fra forvaltningsorganernes side.
administrative cooperation.
De argumenter, som appellanten har fremført til fordel for en omvendt bevisbyrde, er ikke overbevisende.
The arguments put forward by the appellant in favour of a reversal of the burden of proof are unconvincing.
Der skal i denne forbindelse imidlertid tages hensyn til, at der i disse tilfælde, der er udviklet af en retsinstans, kun kan være tale om punktuelle tilpasninger af fast retspraksis med henblik på i det konkrete tilfælde at kunne overholde princippet om materiel retfærdighed.
However, it must be borne in mind that those exceptions developed by way of judgemade law can only constitute ad hoc adaptations of settled caselaw so as to ensure that substantive justice is done in individual cases. As exceptions, they may be applied only restrictively.
Som undtagelser må de kun anvendes restriktivt 45. Dette er i øvrigt i overensstemmelse med Fællesskabets retsinstansers praksis, hvorefter der kun kan indrømmes fritagelse for importafgifter på visse betingelser og i bestemte, fastsatte tilfælde, således at bestemmelserne, hvori en sådan fritagelse er fastsat, skal fortolkes strengt som undtagelser til den normale importordning 46.
45 That accords, moreover, with the existing caselaw of the Community judicature, according to which the remission of import duties may be made only under certain conditions and in cases specifically provided for, so that, as exceptions to the normal rules for imports, the relevant provisions are to be interpreted strictly.
Forud for anvendelsen heraf skal der derfor foretages en meget nøje undersøgelse af de faktiske omstændigheder under hensyntagen til de tilbudte beviser.
46Their application must therefore be preceded by a rigorous examination of the facts and circumstances, assessing the evidence offered.
Som Kommissionen med rette har godtgjort, vedrører den foreliggende sag i modsætning til det af appellanten fremførte ikke først og fremmest et spørgsmål om fordelingen af bevisbyrden.
As the Commission correctly states, contrary to the appellant’s submissions, the present case does not primarily concern a question of allocation of the burden of proof.
Spørgsmålet om fordelingen af bevisbyrden rejser sig derimod først, hvis en omtvistet påstand vedrørende faktiske omstændigheder i det mindste i et vist omfang kan dokumenteres.
The question of allocation of the burden of proof arises only when a factual claim at issue is at least prima facie provable.
Appellantens bemærkninger savner imidlertid ethvert grundlag, da Retten ikke har fundet nogen holdepunkter for selskabets påstand om, at de tyrkiske myndigheder havde gjort sig skyldig i en forsømmelse ved anvendelsen af associeringsaftalen samt en tilsidesættelse af reglerne om administrativ bistand.
However, the appellant’s arguments lack any foundation, since the Court of First Instance found no basis for its submission that the Turkish authorities were guilty of deficiencies in the implementation of the Association Agreement and of infringing the rules on administrative assistance.
Det fremgår derimod at den appellerede doms præmis 194, at UCLAF’s undersøgelser på Tyrkiets område er iværksat inden for en rimelig frist efter opdagelsen af den første forfalskning.
On the contrary, it is apparent from paragraph 194 of the contested judgment that the UCLAF missions in Turkey were undertaken within a reasonable period following the discovery of the initial forgery.
I øvrigt har Retten bemærket i præmis 195, at de undersøgelser, de tyrkiske myndigheder har foretaget, vedrører et meget stort antal certifikater, men at listen over de certifikater, som de tyrkiske myndigheder anser for falske, ikke desto mindre forholdsvis hurtigt blev sendt til toldmyndighederne i Ravenna.
Moreover, the Court refers in paragraph 195 to the fact that the examinations carried out by the Turkish authorities concerned a very large number of certificates, but that the list of certificates considered by those authorities to be forged was nevertheless sent to the Ravenna customs services relatively quickly.
Endelig har Retten i præmis 196 fremhævet mængden af korrespondancen mellem Fællesskabets myndigheder og de tyrkiske myndigheder angå-
Finally, in paragraph 196, the Court drew attention to the voluminous correspondence between the Community authorities and the Turkish authorities concerning the certificates at
På denne baggrund kan Rettens konklusion om, at appellantens påstand om, at de tyrkiske myndigheder og særligt Tyrkiets faste repræsentation har nægtet at samarbejde med Kommissionen siden 2000, ikke er understøttet af noget bevis, ikke anfægtes.
Against that background, the Court’s conclusion that there was no substantiation for the appellant’s assertion that the Turkish authorities, and in particular the Turkish Permanent Representation, refused to cooperate with the Commission as of 2000 is unexceptionable.
retlige muligheder for administrativ bistand, som associeringsaftalen indrømmede dem.
the legal opportunities for administrative assistance which the Association Agreement afforded them.
Lad mig i denne forbindelse udtrykkeligt bemærke, at Kommissionen ikke har selvstændige undersøgelsesbeføjelser i tredjelande som Tyrkiet, men er afhængig af samarbejde med disse tredjelande og, såfremt et sådant samarbejde nægtes, højst kan drage visse konklusioner 47.
It must be expressly reiterated in this connection that the Commission has no autonomous powers of investigation in third countries such as Turkey, but that it is reliant on their cooperation and where cooperation is refused it can at best draw appropriate inferences.
Såfremt der på grundlag af dens bestræbelser hverken er fremkommet oplysninger om, hvem der har deltaget i forfalskningerne, eller omstændigheder, der kan give anledning til mistanke om forsømmelse fra de kompetente myndigheders side, er det uforståeligt, hvilken nytte en omvendt bevisbyrde ville have for de pågældende.
47In so far as its efforts yielded neither indications of the authorship of the forgeries nor any suspicious circumstances pointing to conduct in breach of duty on the part of the competent authorities, it is not clear what benefit a reversal of the burden of proof would have for the parties.
Det samme gælder for den reducerede bevispligt, som appellanten har gjort gældende, da Kommissionen i sidste instans er forpligtet til at stille resultaterne af sine undersøgelser til rådighed for Retten.
The same applies to the reduced obligation to present evidence claimed by the appellant, since the Commission is after all obliged to make the results of its investigations available to the Court of First Instance.
Den viden, der fremkommer herved, kommer derfor også appellanten til gode.
The information thereby obtained is therefore also of benefit to the appellant.
Anfægtelsen af den af Retten fastlagte fordeling af påberåbelsespligten og bevisbyrden kan derfor kun have til formål efterfølgende uden grund at så tvivl om de faktiske omstændigheder, som Retten har lagt til grund uden herved at begå nogen
Challenging the division of the burden of pleading and proof specified by the Court of First Instance can therefore be aimed only at calling into question retrospectively and for no good reason the Court’s findings of fact which it made without erring in law. In the light of the fact that not only
Ifølge de faktiske omstændigheder, som Retten har lagt til grund, var der slet intet, der tydede på, at de tyrkiske myndigheder angiveligt medvirkede til forfalskningen af de omhandlede importcertifikater, således at appellantens forsøg på bl.a. at drage en parallel mellem de faktiske omstændigheder i hovedsagen og de faktiske omstændigheder i sagen Kaufring m.fl., er uden relevans.
There were still less, according to the Court’s findings of fact, any indications of supposed involvement of the Turkish authorities in forging the import certificates in question, so that the appellant’s attempt to draw a parallel between the facts in the main proceedings and those in Kaufring and Others does not succeed.
I modsætning til det af appellanten fremførte gør fremlæggelsen af dokumenter, der viste sig at være falske, det ikke nødvendigvis muligt i sig selv at fastslå, at der har foreligget noget som helst samarbejde mellem eksportørerne og de toldmyndigheder, der har udstedt dem, da bestemmelsen i gennemførelsesforordningens artikel 904, litra c), i modsat fald ville være overflødig.
Contrary to the appellant’s submissions, presentation of documents found to be forged does not of itself permit it to be concluded that there was some kind of collusion between the exporters and the customs authorities which issued them, since otherwise the rule contained in Article 904(c) of the CCC implementing regulation would be superfluous.
47 — S. Alexander, Zollkodex, a.st. (fodnote 10), artikel 220, punkt 72, henviser til, at omfanget af de undersøgelser, der skal foretages i forbindelse med en fællesskabsundersøgelse, kun afhænger af undersøgelsesgenstanden og det pågældende tredjelands accept af undersøgelserne.
47 — Alexander, S., Zollkodex, cited above (footnote 10), Art. 220, paragraph 72, notes that the scope of the investigations to be undertaken by a Community mission depends only on the matter to be investigated and on the toleration of the investigations by the third country in question.
Det forhold, at der muligvis kan kræves accept af fællesskabsundersøgelser inden for rammerne af den administrative bistand i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 81, stk. 1, andet led, eller at Fællesskabet kan deltage i undersøgelser gennemført af tredjelandsmyndigheder i henhold til gennemførelsesforordningens artikel 94, stk. 6, andet punktum, ændrer intet ved, at fællesskabsundersøgelser med egne undersøgelser ikke skal betragtes som en del af det administrative samarbejde. Jf. til sammenligning OLAF’s beføjelser inden for Den Europæiske Union, S. Weitendorf, »Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)«, Europäisches und internationales Integrationsrecht, bind 15, Hamburg, 2006, s. 243, samt L. Kuhl, »Les pouvoirs d´enquête de l’OLAF«, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Bruxelles, 2005, s. 90, hvor forfatterne henviser til, at OLAF også i forbindelse med kontrollen i medlemsstaterne er fuldstændig afhængig af de nationale myndigheders bistand.
The fact that the toleration of Community missions may possibly be called for in the context of administrative assistance under the second indent of Article 81(1) of the CCC implementing regulation or that the Community may participate in investigations carried out by the authorities of third States does not in any way alter the fact that Community missions are not to be regarded as part of a system of administrative cooperation. See, by way of comparison, the powers of OLAF within the European Union, Weitendorf, S., ‘Die interne Betrugsbekämpfung in den Europäischen Gemeinschaften durch das Europäische Amt für Betrugsbekämpfung (OLAF)’, Europäisches und internationales Integrationsrecht, volume 15, Hamburg 2006, p. 243 and Kuhl, L., ‘Les pouvoirs d´enquête de l’OLAF’, La protection des intérêts financiers de l’Union et le rôle de l’OLAF vis-à-vis de la responsabilité pénale des personnes morales et des chefs d’entreprises et admissibilité mutuelle des preuves, Brussels 2005, p.
Gennemførelsen af undersøgelser på stedet kræver således forudgående tilsagn og tilsyn fra de nationale myndigheders side.
Accordingly, the carrying out of on-the-spot investigations requires the prior consent and the supervision of the national authorities
Ud over, at appellantens argumentation ikke er tilstrækkelig klar, er jeg af den opfattelse, at en omvendt bevisbyrde næppe ville være befordrende for appellantens påstand, da Kommissionen og UCLAF/OLAF åbenbart af egen drift har gjort alt, hvad der er nødvendigt, herunder gennemført undersøgelser på stedet, for i samarbejde med de tyrkiske myndigheder at afklare de faktiske omstændigheder i hovedsagen.
Apart from the lack of cogency of its argument, I am of the opinion that a reversal of the burden of proof would hardly be beneficial to the appellant’s cause, since the Commission and UCLAF/OLAF, on their own initiative, obviously did everything necessary, including undertaking on-the-spot investigative missions, in order to clarify the facts in the main proceedings in agreement with the Turkish authorities.
Man må derfor, hvis der ikke foreligger holdepunkter for det modsatte, gå ud fra, at Kommissionen og de tyrkiske myndigheder har udnyttet de
In the absence of any indications to the contrary, it must therefore be assumed that the Commission and the Turkish authorities exhausted
De tilsidesættelser af de processuelle regler, som appellanten har anfægtet, er på denne baggrund ubegrundede.
Against that background, the appellant’s complaints of procedural irregularities are unfounded.
retlig fejl. På baggrund af, at Rettens konstatering såvel som vurdering af de faktiske omstændigheder principielt falder uden for Domstolens efterprøvelse, må dette anbringende forkastes.
the finding but also the assessment of the facts by the Court of First Instance is in principle outside the scope of the review carried out by the Court of Justice, this ground of appeal must be rejected.
Fjerde anbringende: afkald på foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse
Fourth ground of appeal: decision not to order measures of organisation of procedure for taking of evidence
Hvad angår spørgsmålet om, at UCLAF’s undersøgelsesrapporter af 9. og 23. december 1998 angiveligt ikke er blevet fremlagt, må jeg konstatere, at Retten med rette har antaget i den appellerede doms præmis 99, at appellanten havde haft aktindsigt i disse dokumenter 49.
So far as the alleged failure to present the UCLAF mission reports of 9 and 23 December 1998 is concerned, the Court of First Instance rightly assumed, in paragraph 99 of the contested judgment, that the appellant had access to those documents.
Over for den mere omfattende påstand om, at de forelagte rapporter ikke var fuldstændige, kan det anføres, at appellanten i appelskriftets punkt 88 selv erkender at have modtaget den manglende del af disse rapporter den 12. oktober 2005, således at selskabet på tidspunktet for den mundtlige forhandling den 15. november 2005 havde kendskab til det fuldstændige indhold af disse dokumenter.
49In answer to the further complaint concerning the incompleteness of the reports presented, it must be stated that the appellant itself admits, in point 88 of its appeal, that it received the missing parts of those reports on 12 December 2005, so that, at the time of the hearing on 15 November 2005, the appellant was aware of the full contents of those documents.
Appellantens anmodning om fremlæggelse af dokumenter, der var indeholdt i sagsmappen, kunne derfor med rette afvises som værende uden relevans.
Consequently, its request for presentation of documents contained in the file was rightly to be rejected as devoid of purpose.
Med det fjerde anbringende har appellanten kritiseret, at den i henhold til artikel 64, stk. 4, og artikel 65 i Rettens procesreglement begærede iværksættelse af foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse blev afvist, og at processuelle regler, der principielt kan efterprøves af Domstolen, dermed er anvendt urigtigt.
By its fourth ground of appeal, the appellant challenges the rejection of the measures of organisation of procedure requested under Articles 64(4) and 65 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance and thus alleges a misapplication of procedural law, which in principle is amenable to review by the Court of Justice.
Det tilkommer dog Retten at træffe afgørelse om, hvorvidt foranstaltningerne med henblik på sagens tilrettelæggelse er relevante for tvistens bilæggelse 48.
However, the decision regarding the usefulness of measures of organisation of pro -cedure for the purpose of resolving the dispute remains a matter for the Court of First Instance. 48
Endvidere har Retten bemærket i den appellerede doms præmis 324, at de tyrkiske myndigheder entydigt havde identificeret de omtvistede certifikater som forfalskninger.
In addition, in paragraph 324 of the contested judgment, the Court referred to the fact that the Turkish authorities had clearly identified the certificates at issue as forgeries.
Retten konkluderede, at det i lyset af sagens akter og i betragtning af de klagepunkter, appellanten har påberåbt sig, fremgår, at sådanne foranstaltninger, der har til formål at bevise, at det drejer sig om ægte dokumenter, hverken er relevante eller nødvendige for at træffe afgørelse vedrørende den foreliggende tvist.
The Court concluded that, in the light of the case-file and in view of the appellant’s claims, measures intended to demonstrate that the documents were authentic were neither relevant nor necessary for the purpose of resolving the present dispute.
48 — I henhold til procesreglementets artikel 49 kan Retten på ethvert tidspunkt under retsforhandlingerne efter at have hørt generaladvokaten træffe bestemmelse om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse eller bevisoptagelse.
48 — Under Article 49 of its Rules of Procedure, at any stage of the proceedings the Court of First Instance may, after hearing the Advocate General, prescribe any measure of organisation of procedure or any measure of inquiry.
Foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse tilsigter at tilvejebringe de bedst mulige betingelser for sagens fremme, retsforhandlingernes forløb og bilæggelse af tvister.
The purpose of measures of organisation of procedure is to ensure that cases are prepared for hearing, procedures carried out and disputes resolved under the best possible conditions.
Det følger af fast retspraksis, at det tilkommer Retten at afgøre nødvendigheden af at anordne bevisoptagelse med henblik på sagens afgørelse.
According to settled caselaw, it is for the Court of First Instance to appraise the usefulness of measures of inquiry for the purpose of resolving the dispute.
49 — Jf. punkt 105 ovenfor.
49 — See above, point 105.
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN det skøn, som den råder over, besluttet ikke at anvende disse foranstaltninger. Denne beslutning kan ikke kritiseres retligt.
Court therefore, in exercise of its discretion, decided not to order those measures.
Lad mig som supplement bemærke, at for så vidt som appellanten i sine bemærkninger tager udgangspunkt i en anden fordeling af påberåbelsespligten og bevisbyrden end den, som Retten lagde til grund 51, må denne retsopfattelse forkastes i betragtning af mine konklusioner i forbindelse med det tredje anbringende.
It should further be observed that, in so far as the appellant takes as the starting point for its arguments a different allocation of the burden of pleading and proof from that which the Court of First Instance took as a basis, 51 its view must, in view of my conclusions on the third ground of appeal, be rejected.
Femte anbringende: retlig kvalifikation af dokumenter/faktiske omstændigheder med hensyn til forsømmelser, der angiveligt kan tilskrives de tyrkiske myndigheder og Kommissionen
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission
I det følgende vil jeg komme nærmere ind på de angivelige forsømmelser fra de tyrkiske myndigheders og Kommissionens side, hvorpå appellanten har baseret sin argumentation om, at der foreligger en »særlig situation«.
I shall examine below the alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission, on which the appellant bases its arguments concerning the existence of a ‘special situation’.
For så vidt muligt at undgå gentagelser vil jeg koncentrere mine bemærkninger om de aspekter, som forekommer mig særligt relevante, og kun kort henvise til aspekter, som allerede har været omfattet af min retlige vurdering.
In order, as far as possible, to avoid repetition, I shall concentrate my observations on those aspects which appear particularly relevant to me, and refer only briefly to any which have already been dealt with in my legal assessment.
kan a) Forsømmelser, der angiveligt tilskrives de tyrkiske myndigheder
(a) The alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities
Indledningsvis skal jeg bemærke, at appellanten med det femte anbringende i overvejende grad anfægter Rettens konstateringer og vurderinger af de faktiske omstændigheder, som principielt ikke kan være genstand for den foreliggende sag. Der kan kun foretages en prøvelse med hensyn disses retlige kvalifikation og de retlige følger, som Retten har draget heraf, for at udelukke, at der foreligger en »særlig situation« som omhandlet i toldkodeksens artikel 239 50.
By way of introduction, it should be pointed out that, by its fifth ground of appeal, the appellant chiefly challenges findings of fact and assessments of fact which, in principle, cannot be the subjectmatter of the present proceedings.
i) Vurdering af de omhandlede 32 A.TR.1-certifikater som forfalskninger
(i) Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries
50 — Når Retten har fastslået eller vurderet de faktiske omstændigheder, kan Domstolen i henhold til artikel 225 EF foretage en prøvelse af den retlige kvalifikation af disse omstændigheder og de retlige følger, som Retten har draget heraf (i denne retning K. Lenaerts, D. Arts og I. Maselis, a.st. (fodnote 20), s. 457, punkt 16-007).
50 — Where the Court of First Instance has found or appraised the facts, the Court of Justice has jurisdiction, pursuant to Article 225 EC, to carry out a review of the legal classification of those facts and the legal inferences drawn from them by the Court of First Instance (to that effect, Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I., cited above (footnote 20), p.
Retten med rette har fastslået, bekræftet uægtheden af de pågældende certifikater 53.
52The latter had, as correctly recognised by the Court, confirmed the authenticity of those certificates. 53