natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis kontrolinstansen lader et andet organ foretage en del af kontrollen, skal dette yde de samme garantier.
If an inspection structure uses the services of another body for some inspections, that body must offer the same guarantees.
De udpegede kontrolmyndigheder og/eller godkendte private organer er dog i dette tilfælde fortsat ansvarlige over for medlemsstaten for den samlede kontrol.
In that event the designated inspection authorities and/or approved private bodies shall, however, continue to be responsible vis-à-vis the Member State for all inspections.
Organer skal fra den 1. januar 1988 opfylde kravene i standard EN 45011 af 26. juni 1989 for at kunne blive godkendt af en medlemsstat med henblik på denne forordnings anvendelse.
As from 1 January 1998, in order to be approved by the Member States for the purpose of this Regulation, private bodies must fulfil the requirements laid down in standard EN 45011 of 26 June 1989.
Når en medlemsstats udpegede kontrolmyndigheder og/eller private organer konstaterer, at et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel, der er forsynet med en beskyttet betegnelse, og som har oprindelse i denne medlemsstat, ikke opfylder kravene i varespecifikationen, træffer de de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre overholdelsen af denne forordning. […].
If a designated inspection authority and/or private body in a Member State establishes that an agricultural product or a foodstuff bearing a protected name of origin in that Member State does not meet the criteria of the specification, they shall take the steps necessary to ensure that this Regulation is complied with. …
Medlemsstaten skal trække godkendelsen af et kontrolorgan tilbage, når de i stk. 2 og 3 omhandlede betingelser ikke længere er opfyldt.
A Member State must withdraw approval from an inspection body where the criteria referred to in paragraphs 2 and 3 are no longer fulfilled.
Den meddeler dette til Kommissionen, som i De Europæiske Fællesskabers Tidende offentliggør en revideret liste over de godkendte organer.
It shall inform the Commission, which shall publish in the Official Journal of the European Communities a revised list of approved bodies.
Medlemsstaterne vedtager de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at en producent, der opfylder kravene i denne forordning, har adgang til kontrolordningen.
The Member States shall adopt the measures necessary to ensure that a producer who complies with this Regulation has access to the inspection system.
Omkostningerne ved den særlige kontrol i henhold til denne forordning påhviler brugerne af en beskyttet betegnelse.«
The costs of inspections provided for under this Regulation shall be borne by the producers using the protected name.’
[…] b) enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, selv hvis produktets virkelige oprindelse er angivet, eller hvis den beskyttede betegnelse er anvendt i oversættelse eller ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« eller lignende
(b) any misuse, imitation or evocation, even if the true origin of the product is indicated or if the protected name is translated or accompanied by an expression such as “style”, “type”, “method”, “as produced in”, “imitation” or similar;
Beskyttede betegnelser kan ikke blive til artsbetegnelser.«
Protected names may not become generic.’
Ifølge artikel 2 og afsnit A i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 1107/96 af 12. juni 1996 om registrering af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser efter proceduren i artikel 17 i forordning nr. 2081/92 (EFT L 148, s. 1) udgør betegnelsen »Parmigiano Reggiano« en beskyttet oprindelsesbetegnelse fra den 21. juni 1996.
According to Article 2 of Commission Regulation (EC) No 1107/96 of 12 June 1996 on the registration of geographical indications and designations of origin under the procedure laid down in Article 17 of Regulation No 2081/92 (OJ 1996 L 148, p. 1) and to Part A of the annex thereto, ‘Parmigiano Reggiano’ is to be a PDO with effect from 21 June 1996.
Efter at Kommissionen havde modtaget en klage fra flere erhvervsdrivende, henstillede den ved skrivelse af 15. april 2003 til de tyske myndigheder, at disse skulle give klare instrukser til offentlige organer, som er ansvarlige for retsforfølgelsen af bedrageri, om at iværksætte forholdsregler med henblik på at bringe markedsføringen på tysk område af produkter under betegnelsen »parmesan« til ophør, som ikke opfylder kravene i varespecifikationen for oprindelsesbetegnelsen »Parmigiano Reggiano«.
Following a complaint filed by several economic operators, the Commission requested the German authorities, by letter of 15 April 2003, to give clear instructions to the government bodies responsible for the combating of fraud to bring to an end the marketing on German territory of products designated as ‘Parmesan’ which did not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Kommissionen gjorde i skrivelsen gældende, at udtrykket »parmesan« er en oversættelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, hvorfor anvendelsen heraf er i strid med artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2081/92.
Since the term ‘Parmesan’, according to the Commission, was a translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’, its use constituted a breach of Article 13(1)(b) of the regulation.
Ved skrivelse af 13. maj 2003 svarede Forbundsrepublikken Tyskland, at selv om udtrykket »parmesan« historisk stammer fra Parma-egnen, er det blevet en artsbetegnelse for hård ost af forskellig geografisk oprindelse, som rives eller skal rives, og som er forskellig fra oprindelsesbetegnelsen »Parmigiano Reggiano«.
The German Government replied by letter of 13 May 2003 that, although the term ‘Parmesan’ had historical roots in the region of Parma, it had become a generic name for hard cheeses of diverse origins, grated or intended to be grated, distinct from the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Efter Forbundsrepublikken Tysklands opfattelse var det derfor ikke i strid med forordning nr. 2081/92 at anvende dette udtryk.
For that reason, its use did not infringe Regulation No 2081/92.
Da Kommissionen ikke var tilfreds med Forbundsrepublikken Tysklands forklaringer, fremsatte den en begrundet udtalelse den 30. marts 2004, hvori den opfordrede denne medlemsstat til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme udtalelsen inden to måneder efter meddelelsen heraf.
Not being satisfied by the explanations rendered by the Federal Republic of Germany, on 30 March 2004, the Commission issued a reasoned opinion inviting it to take the measures necessary to comply with the opinion within two months of its notification.
Ved skrivelse af 15. juni 2004 meddelte Forbundsrepublikken Tyskland Kommissionen, at den fastholdt sit synspunkt.
By letter of 15 June 2004, the Federal Republic of Germany informed the Commission that it adhered to its previous position.
Herefter har Kommissionen besluttet at anlægge denne sag.
In those circumstances, the Commission decided to bring the present action.
Søgsmålet
The action
Ved kendelse afsagt af Domstolens præsident den 6. september 2005 er der givet tilladelse til intervention til Den Italienske Republik, som er interveneret i sagen til støtte for Kommissionens påstande, og til Kongeriget Danmark samt Republikken Østrig, som er interveneret i sagen til støtte for Forbundsrepublikken Tysklands påstande.
By order of the President of the Court of 6 September 2005, the Italian Republic on the one hand, and the Kingdom of Denmark and the Republic of Austria, on the other hand, were given leave to intervene in support of the forms of order sought by the Commission and by the Federal Republic of Germany respectively.
Ved kendelse af Domstolens præsident den 15. maj 2006 har Den Tjekkiske Republik fået tilladelse til at intervenere i sagen til støtte for Kommissionens påstande.
By order of the President of the Court of 15 May 2006, the Czech Republic was given leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Til støtte for sine påstande har Kommissionen påberåbt sig ét enkelt anbringende, som er, at Forbundsrepublikken Tyskland har afslået at iværksætte retsforfølgning på sit område over for anvendelsen af betegnelsen »parmesan« ved etikettering af produkter, som ikke opfylder kravene i varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
In support of its action, the Commission relies on a single ground of complaint relating to the Federal Republic of Germany’s failure to proceed against the use, on its territory, of the name ‘Parmesan’ on the labelling of products which do not comply with the requirements of the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Forbundsrepublikken Tyskland har bestridt at have begået noget traktatbrud og har til støtte herfor fremført følgende tre anbringender:
The Federal Republic of Germany denies the failure to fulfil obligations on three grounds:
— for det første, at en oprindelsesbetegnelse ifølge artikel 13 i forordning nr. 2081/92 kun er beskyttet i den præcise form, hvori den er registreret
— first, a designation of origin is protected under Article 13 of Regulation No 2081/92 only in the exact form in which it is registered;
— for det andet, at anvendelsen af udtrykket »parmesan« ikke krænker beskyttelsen af oprindelsesbetegnelsen »Parmigiano Reggiano«
— second, the use of the word ‘Parmesan’ does not infringe the protection of the designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’, and
— for det tredje, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke er forpligtet til af egen drift at retsforfølge overtrædelser af nævnte forordnings artikel 13.
— third, it is not bound to proceed on its own motion against infringements of Article 13 of the Regulation.
Beskyttelse af sammensatte betegnelser
Protection of compound designations
Kommissionen har gjort gældende, at den gældende ordning i Fællesskabet for beskyttelse af oprindelsesbetegnelser bygger på et princip om, at en registrering af en betegnelse, som indeholder flere udtryk, indebærer, at såvel de elementer, der indgår i den sammensatte betegnelse, som betegnelsen som sådan, er beskyttet efter fællesskabsretten.
The Commission claims that the system of Community protection is underpinned by the principle that the registration of a designation containing several terms confers the protection of Community law both on the constituent elements of the compound designation and on the designation as a whole.
En effektiv beskyttelse af sammensatte betegnelser tilsiger derfor, at i princippet alle de elementer, som indgår i den sammensatte betegnelse, er beskyttet mod uretmæssig brug. Forordning nr. 2081/92 indeholder ikke efter Kommissionens opfattelse noget krav om, at hvert enkelt element i en sammensat betegnelse, som ønskes beskyttet, skal registreres for at være beskyttet, men bygger på princippet om, at hvert af disse elementer som sådan er beskyttet.
The effective protection of compound designations therefore implies that, in principle, all the constituent elements of a compound designation are protected against abuse.
Denne fortolkning har Domstolen stadfæstet i dom af 9. juni 1998, Chiciak og Fol (forenede sager C-129/97 og C-130/97, Sml. I, s. 3315).
That interpretation was confirmed by the Court in Joined Cases C-129/97 and C-130/97 Chiciak and Fol [1998] ECR I-3315.
Efter Kommissionens opfattelse gælder der ifølge artikel 13, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 2081/92 kun én undtagelse fra princippet om, at alle elementerne i en sammensat betegnelse er beskyttet, nemlig når anvendelsen af et enkelt element i en sammensat betegnelse ikke anses for at være i strid med artikel 13, stk. 1, litra a) og b), fordi det pågældende element er navnet på et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel, der betragtes som en artsbetegnelse.
The Commission argues that the principle of the protection of all the constituent elements of a compound designation is subject to only one exception, provided for in the second indent of Article 13(1) of Regulation No 2081/92, whereby the use of a single element of a compound designation is not regarded as an infringement of Article 13(1)(a) and (b) of the regulation if the element concerned is the name of an agricultural product or of a foodstuff which is considered to be generic.
Denne bestemmelse ville være overflødig, hvis det kunne antages, at de forskellige elementer, som indgår i betegnelser, der udelukkende registreres i form af sammensatte betegnelser, ikke er beskyttet.
That provision would be superfluous if the various constituent elements of designations registered exclusively in the form of compound designations were to be considered as not enjoying any protection.
Desuden er et enkelt element, som indgår i en sammensat betegnelse, ikke beskyttet efter forordning nr. 2081/92, når de pågældende medlemsstater i forbindelse med meddelelsen om den omhandlede sammensatte betegnelse har angivet, at der ikke blev ansøgt om beskyttelse for visse dele af betegnelsen.
Furthermore, a single constituent element of a compound designation does not enjoy the protection of Regulation No 2081/92 if the Member States concerned indicated, when notifying the compound designation at issue, that protection was not requested for certain parts of that designation.
Dette tog Kommissionen hensyn til ved vedtagelsen af forordning nr. 1107/96, idet den i påkommende tilfælde præciserede i en fodnote, at der ikke var ansøgt om beskyttelse af en del af den pågældende betegnelse.
The Commission took that into account when it adopted Regulation No 1107/96, by declaring as appropriate in a footnote that protection of part of the designation concerned was not requested.
Der blev imidlertid ikke udfærdiget en sådan fodnote for nogen af de to dele, som indgår i betegnelsen »Parmigiano Reggiano«.
In the case of the designation ‘Parmigiano Reggiano’, no footnote was inserted in relation to either of those constituent elements.
Heroverfor har Forbundsrepublikken Tyskland gjort gældende, at en beskyttet oprindelsesbetegnelse alene nyder beskyttelse i henhold til artikel 13 i forordning nr. 2081/92 i den præcise form, hvori den er registreret.
The Federal Republic of Germany replies that a PDO enjoys the protection of Article 13 of Regulation No 2081/92 only in the exact form in which it is registered.
Dommen i sagen Chiciak og Fol indeholder ikke grundlag for den modsatte antagelse, som det hævdes af Kommissionen.
The opposite contention cannot be inferred from the Court’s judgment in Chiciak and Fol, notwithstanding the Commission’s argument to that effect.
I øvrigt har Den Italienske Republik selv udtrykkeligt bekræftet under retsforhandlingerne i sag C-66/00, Bigi, hvori Domstolen afsagde dom den 25. juni 2002 (Sml. I, s. 5917), at den gav afkald på at registrere betegnelsen »Parmigiano«.
Furthermore, according to the Federal Republic of Germany, in the context of Case C-66/00 Bigi [2002] ECR I-5917, the Italian Republic itself expressly confirmed that it had purposely not registered the designation ‘Parmigiano’.
Når denne betingelse ikke er registreret, er den ikke beskyttet efter fællesskabsretten.
In those circumstances, in the absence of registration, the designation ‘Parmigiano’ is not protected by Community law.
Det er præciseret i forordning nr. 1107/96 ved henvisninger til fodnoterne i bilaget, i hvilke tilfælde der ikke er ansøgt om beskyttelse af en del af den pågældende betegnelse.
References in Regulation No 1107/96 to footnotes contained in its annex specify the cases in which protection of part of the designation concerned was not requested.
Den omstændighed, at der ikke findes nogen erklæring, som bekræfter, at der for visse dele af en betegnelse ikke er ansøgt om nogen beskyttelse i henhold til artikel 13 i forordning nr. 2081/92, giver dog ikke tilstrækkeligt grundlag for at fastlægge omfanget af denne beskyttelse (jf. i denne retning dommen i sagen Chiciak og Fol, præmis 37).
It must however be pointed out that the lack of a declaration that, for certain elements of a designation, the protection conferred by Article 13 of Regulation No 2081/92 was not requested, cannot constitute a sufficient basis for determining the scope of that protection (see, to that effect, Chiciak and Fol, paragraph 37).
Spørgsmålet om, hvorvidt og i hvilket omfang de forskellige dele af en betegnelse skal ydes beskyttelse, herunder navnlig spørgsmålet om, hvorvidt der kan være tale om en artsbetegnelse eller om en del af en betegnelse, som nyder beskyttelse mod de former for praksis, som er omhandlet i artikel 13 i forordning nr. 2081/92, beror ifølge den beskyttelsesordning, som er indført ved denne forordning, på et skøn, som det tilkommer den pågældende nationale ret at udøve på grundlag af en detaljeret undersøgelse af de faktiske omstændigheder, som fremgår af de oplysninger, de berørte parter har fremlagt for retten (Chiciak og Fol-dommen, præmis 38).
Under the system of protection created by Regulation No 2081/92, questions concerning the protection to be accorded to the various constituent parts of a name, in particular the question whether a generic name or a constituent part protected against the practices referred to in Article 13 of that regulation may be concerned, are matters which fall for determination by the national court on the basis of a detailed analysis of the facts presented before it by the parties concerned (Chiciak and Fol, paragraph 38).
Der kan derfor ikke gives Forbundsrepublikken Tyskland medhold i dens argument om, at en beskyttet oprindelsesbetegnelse kun nyder beskyttelse i henhold til artikel 13 i forordning nr. 2081/92 i den præcise form, hvori den registreres.
In those circumstances, the Federal Republic of Germany’s argument that a PDO enjoys protection under Article 13 of Regulation No 2081/92 only in the exact form in which it is registered cannot succeed.
Kommissionen har gjort gældende, at det er i strid med artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2081/92 at bringe ost i omsætning under betegnelsen »parmesan«, som ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, fordi udtrykket »parmesan« er den korrekte oversættelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
According to the Commission, the marketing under the name ‘Parmesan’ of cheese which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ constitutes an infringement of Article 13(1)(b) of Regulation No 2081/92, since the term ‘Parmesan’ is the correct translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Ligesom det er tilfældet med den beskyttede oprindelsesbetegnelse på sproget i den medlemsstat, hvor betegnelsen er registreret, må dette oversatte udtryk kun anvendes for produkter, som er i overensstemmelse med varespecifikationen.
The translation, like the PDO in the language of the Member State which obtained registration of that designation, is exclusively reserved for products which comply with the specification.
Ifølge Kommissionen er udtrykket »parmesan« ikke en artsbetegnelse, som kan holdes adskilt fra den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, hvilket godtgøres af, at der historisk set altid har været en tæt forbindelse mellem den bestemte geografiske egn i Italien, som denne type ost kommer fra, og udtrykket »parmesan«.
The Commission adds that, as shown by the close connection which evolved historically between the specific geographic region of Italy where that type of cheese comes from and the term ‘Parmesan’, the term is not a generic name which can be distinguished from the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Efter Kommissionens opfattelse udgør anvendelsen af udtrykket »parmesan« for en ost, som ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, under alle omstændigheder en antydning af denne betegnelse, som ikke er tilladt ifølge artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2081/92.
In any case, use of the name ‘Parmesan’ for a cheese which does not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ constitutes an evocation of that PDO, which is prohibited by Article 13(1)(b) of Regulation No 2081/92.
Endvidere gør Kommissionen gældende, at udtrykket »parmesan« ikke har udviklet sig til en artsbetegnelse.
The Commission also submits that the term ‘Parmesan’ has not become a generic name.
Ganske vist kan en geografisk betegnelse med tiden i kraft af sin brug udvikle sig til en artsbetegnelse i den betydning, at forbrugerne anser den for en angivelse af en bestemt type produkt og ikke som en angivelse af produktets geografiske oprindelse, således som det f.eks. er sket med betegnelserne »Camembert« og »Brie«.
Of course, a geographical designation could, over time and through use, become a generic name in the sense that consumers cease to regard it as an indication of the geographical origin of the product, and come to regard it only as an indication of a certain type of product. That shift in meaning occurred for instance in the case of the designations ‘Camembert’ and ‘Brie’.
Efter Kommissionens opfattelse har udtrykket »parmesan« på intet tidspunkt mistet sin geografiske konnotation.
Nevertheless, it is the Commission’s view that the term ‘Parmesan’ has never lost its geographical connotation.
Hvis betegnelsen »parmesan« var et neutralt udtryk uden en sådan konnotation, ville der ikke være nogen plausibel forklaring på de anstrengelser, som fabrikanter af imitationsprodukter gør sig for ved anvendelse af udtryk og billeder at udvirke, at forbrugerne associerer deres produkter til Italien.
Were ‘Parmesan’ really a neutral term without such a connotation, there would be no plausible explanation for the persistent efforts of manufacturers of imitations to establish through words or images a link between their products and Italy.
Desuden udgør den omstændighed, at der indtil 2000 blev produceret ost på italiensk område, som blev benævnt »parmesan«, men som ikke opfyldte betingelserne i varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, ikke efter Kommissionens opfattelse nogen dokumentation for, at dette udtryk er blevet en artsbetegnelse i Italien for hård ost af forskellig oprindelse, eftersom denne ost udelukkende blev anvendt til eksport til lande, hvor betegnelsen »parmesan« ikke nød særlig beskyttelse i overensstemmelse med territorialprincippet.
Moreover, according to the Commission, the fact that up until the year 2000 a cheese called ‘Parmesan’, which did not comply with the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’, was produced on Italian territory does not indicate that the term ‘Parmesan’ is the generic name in Italy for hard cheeses of diverse origin, because the cheese in question was exclusively intended for export to countries where the term ‘Parmesan’ did not enjoy any particular protection, in accordance with the principle of territoriality.
I øvrigt har betegnelsen »Parmigiano Reggiano« kun været beskyttet på fællesskabsplan siden den 21. juni 1996, datoen for ikrafttræden af forordning nr. 1107/96.
Moreover, it is only since 21 June 1996, the date when Regulation No 1107/96 entered into force, that the name ‘Parmigiano Reggiano’ has been protected at Community level.
Heroverfor har Forbundsrepublikken Tyskland gjort gældende, at det ikke er i strid med artikel 13, stk. 1, litra b), i forordning nr. 2081/92 at anvende udtrykket »parmesan«, da dette udtryk, som Kommissionens selv har angivet, blot udgør oversættelsen af udtrykket »Parmigiano«, der er en artsbetegnelse, således som det godtgøres af de faktiske forhold i Italien og i de øvrige medlemsstater samt af de nationale lovgivninger og fællesskabslovgivningen.
The Federal Republic of Germany contends that the use of the word ‘Parmesan’ does not infringe Article 13(1)(b) of Regulation No 2081/92, given that it is only a translation, in the opinion of the Commission, of the term ‘Parmigiano’, which, as illustrated by the situation in Italy and in other Member States and equally by national and Community legislation, is a generic name.
Da udtrykket er en artsbetegnelse, nyder det ingen beskyttelse ifølge forordningen.
As a generic name, it cannot be protected under the regulation.