natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge 15. betragtning til samme direktiv kan risikoen for, at arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer, afskediges på grund af deres tilstand, skade deres fysiske og psykiske tilstand, og der bør derfor vedtages et forbud mod afskedigelse.
According to the 15th recital in the preamble to that directive, the risk of dismissal for reasons associated with their condition may have harmful effects on the physical and mental state of pregnant workers, workers who have recently given birth or who are breastfeeding, and provision should be made for the dismissal of such women to be prohibited.
En gravid arbejdstager defineres i artikel 2, litra a), i direktiv 92/95 som »enhver arbejdstager, som er gravid, og som underretter arbejdsgiveren om sin tilstand i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis«.
A pregnant worker is defined in Article 2(a) of Directive 92/85 as ‘a pregnant worker who informs her employer of her condition, in accordance with national legislation and/or national practice’.
Artikel 10 i direktiv 92/85 er affattet på følgende måde:
Article 10 of Directive 92/85 states:
»For at sikre, at arbejdstagere [, som er gravide, som lige har født, eller som ammer,] som defineret i artikel 2 kan udøve den ret til beskyttelse af sikkerhed og sundhed, som er anerkendt i nærværende artikel, fastsættes følgende:
‘In order to guarantee workers [who are pregnant, who have recently given birth or who are breastfeeding], within the meaning of Article 2, the exercise of their health and safety protection rights as recognised under this Article, it shall be provided that:
2) Når en arbejdstager som defineret i artikel 2 afskediges i den periode, der er nævnt i stk. 1, skal arbejdsgiveren skriftligt give en berettiget begrundelse af afskedigelsen.
2. if a worker, within the meaning of Article 2, is dismissed during the period referred to in point 1, the employer must cite duly substantiated grounds for her dismissal in writing;
»Medlemsstaterne indføjer i deres nationale retsorden de nødvendige bestemmelser for, at enhver arbejdstager, der anser sine rettigheder for krænket som følge af manglende overholdelse af kravene i dette direktiv, kan gøre disse rettigheder gældende for retslige instanser og/eller, i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis, indbringe sagen det andre kompetente instanser.«
‘Member States shall introduce into their national legal systems such measures as are necessary to enable all workers who should [consider] themselves wronged by failure to comply with the obligations arising from this Directive to pursue their claims by judicial process (and/or, in accordance with national laws and/or practices) by recourse to other competent authorities.’
§ 10 i lov om beskyttelse af mødre (Mutterschutzgesetz, herefter »MSchG«) har følgende ordlyd:
Paragraph 10 of the Law on Maternity Protection (Mutterschutzgesetz, ‘MSchG’) states:
Arbejdstagere kan ikke lovligt afskediges under graviditet og indtil udløbet af en periode på fire måneder efter fødslen, medmindre arbejdsgiveren ikke havde kendskab til graviditeten eller fødslen.
Workers may not be lawfully dismissed during pregnancy or the four months following childbirth, unless the employer has not been informed of the pregnancy or the birth.
Afskedigelse er ligeledes ulovlig, såfremt arbejdsgiveren får meddelelse om graviditeten eller fødslen inden for fem hverdage efter bekendtgørelsen af afskedigelsen eller ved skriftlig afskedigelse inden for fem hverdage efter meddelelsen herom.
Dismissal is also illegal when the employer is informed of the pregnancy or birth within five working days of the oral or written notice of the dismissal.
Skriftlig meddelelse om graviditet eller fødsel anses for at være rettidig, når den er indleveret på posthuset inden for fristen på fem dage.
Written notice of pregnancy or childbirth is considered to have been given in good time when it is posted within the five-day period.
Påberåber arbejdstageren sig sin graviditet eller fødsel inden for fristen på fem dage, skal hun samtidigt fremlægge bevis for graviditeten eller den formodede graviditet ved hjælp af en lægeattest eller fremlægge barnets fødselsattest. […]«
Where the worker indicates her pregnancy or the childbirth within the five-day period, she must at the same time prove the pregnancy or the presumption of pregnancy by means of a medical certificate, or by producing the birth certificate of the child …’
I henhold til § 17, stk. 1, i Fortpflanzungsmedizingesetz (loven om lægemedicinsk forplantning, herefter »FMedG«) kan celler, som kan udvikles, dvs. ifølge FMedG’s § 1, stk. 3, befrugtede æg og deraf udviklede celler, opbevares i en periode på indtil ti år.
Under Paragraph 17(1) of the Law on Reproductive Medicine (Fortpflanzungsmedizingesetz, ‘FMedG’), viable cells, namely, according to the legal definition in Paragraph 1(3) of the FMedG, fertilised ova and the cells grown from them, can be kept for up to 10 years.
I henhold til FMedG’s § 8 bør en forplantning med lægelig assistance kun gennemføres med partnernes samtykke, i hvilken forbindelse kvindens samtykke kan tilbagekaldes, indtil de celler, som kan udvikles, indsættes i hendes krop.
Under Paragraph 8 of the FMedG, medically assisted reproduction can be carried out only with the consent of the partners, and the consent of the woman can be withdrawn until the viable cells are implanted in her body.
I forbindelse med et forsøg på at blive kunstigt befrugtet og efter en hormonbehandling, som havde varet ca. halvanden måned, blev der foretaget en follikelpunktion på Sabine Mayr den 8. marts 2005.
In the course of attempted in vitro fertilisation and after hormone treatment lasting for about one and a half months, a follicular puncture was carried out on Ms Mayr on 8 March 2005.
Mellem den 8. marts 2005 og den 13. marts 2005 var hun sygemeldt af sin læge.
Her general practitioner certified her sick from 8 to 13 March 2005.
Ved en telefonsamtale den 10. marts 2005 oplyste Flöckner Sabine Mayr om, at hun var afskediget med virkning fra den 26. marts 2005.
On 10 March 2005, by telephone, Flöckner informed Ms Mayr that she was dismissed with effect from 26 March 2005.
Ved skrivelse af samme dato underrettede Sabine Mayr Flöckner om, at det i forbindelse med en kunstig befrugtning var planlagt, at der skulle sættes befrugtede æg op i hendes livmoder den 13. marts 2005.
By letter of the same date, Ms Mayr informed Flöckner that, in the course of in vitro fertilisation treatment, the transfer of the fertilised ova into her uterus was planned for 13 March 2005.
Ifølge forelæggelseskendelsen er det ubestridt, at de fra Sabine Mayr udtagne æg på tidspunktet for meddelelsen af hendes afskedigelse, dvs. den 10. marts 2005, var blevet befrugtet af hendes partners sædceller, og altså at der allerede på denne dato fandtes in vitrobefrugtede æg.
According to the referring court, it is common ground that, at the date Ms Mayr was given notice of her dismissal, on 10 March 2005, the ova taken from her had already been fertilised with her partner’s sperm cells and, therefore, in vitro fertilised ova already existed on that date.
Den 13. marts 2005, dvs. tre dage efter, at Sabine Mayr var blevet oplyst om sin afskedigelse, blev to befrugtede æg sat op i hendes livmoder.
On 13 March 2005, that is three days after Ms Mayr had been informed of her dismissal, two fertilised ova were transferred into her uterus.
Sabine Mayr forlangte, at Flöckner skulle betale løn og pro rata årsløn, idet hun gjorde gældende, at afskedigelsen af 10. marts 2005 var ugyldig, da hun fra den 8. marts 2005, hvor hendes æg blev befrugtet in vitro, var omfattet af beskyttelsen mod afskedigelse i henhold til MSchG’s § 10, stk. 1.
She claimed payment of her salary and pro rata annual remuneration from Flöckner, maintaining that the notice of dismissal given on 10 March 2005 had no legal effect because, from 8 March 2005, the date on which the in vitro fertilisation of her ova took place, she was entitled to the protection against dismissal provided for in Paragraph 10(1) of the MSchG.
Flöckner afviste kravet med den begrundelse, at graviditeten endnu ikke var en realitet på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen.
Flöckner rejected the claim on the ground that no pregnancy existed on the date on which notice of the dismissal was given.
Landesgericht Salzburg, der fik forelagt sagen i første instans, gav Sabine Mayr medhold, idet den lagde til grund, at den i MSchG’s § 10 hjemlede beskyttelse mod afskedigelse i henhold til Oberster Gerichtshofs retspraksis begynder med befrugtning af ægget.
The Landesgericht Salzburg (Regional Court, Salzburg) — the court at first instance — granted Ms Mayr’s application holding that, according to the caselaw of the Oberster Gerichtshof (Supreme Court, Austria), the protection from dismissal provided for in Paragraph 10 of the MSchG begins with the fertilisation of the ovum.
Det er ifølge denne retspraksis befrugtningen, der skal anses for en graviditets begyndelsestidspunkt.
It is fertilisation, according to that case-law, which is regarded as the starting point of a pregnancy.
Landesgericht Salzburg fandt derfor, at dette tidspunkt også måtte gælde i tilfælde af in vitrobefrugtning, og at beskyttelsen mod afskedigelse uden videre ville fortabes, hvis opsættelsen af det befrugtede æg ikke lykkedes.
The Landesgericht Salzburg thus held that that must also be so in the case of in vitro fertilisation and that, if the transfer of the fertilised ovum is unsuccessful, the protection against dismissal is lost in any event.
Oberlandesgericht Linz, der er ankeinstans i arbejds- og socialretlige sager, ophævede dommen afsagt af Landesgericht Salzburg og frifandt Flöckner med den begrundelse, at det uafhængigt af spørgsmålet om, fra hvilket tidspunkt graviditeten rent faktisk igangsætter hormonelle forandringer, er utænkeligt med en graviditet, som er frigjort fra kvindens krop, og at graviditeten i tilfælde af in vitrobefrugtning først begynder med opsættelsen af det befrugtede æg i kvindens krop.
However, the Oberlandesgericht Linz (Higher Regional Court, Linz), acting as appellate court for employment and social welfare cases, set aside the judgment of the Landesgericht Salzburg and dismissed Ms Mayr’s application, on the ground that, irrespective of the point at which hormonal changes actually take place in pregnancy, a pregnancy which is independent of the female body is unimaginable and, consequently, in the case of in vitro fertilisation, the pregnancy begins only once the fertilised ovum has been transferred into the woman’s body.
Det er således først fra tidspunktet for denne opsætning, at beskyttelsen af den gravide kvinde mod afbrydelse af ansættelseskontrakten begynder.
It is therefore only at the moment of that transfer that the protection for a pregnant woman against the termination of employment begins.
Ifølge sidstnævntes retspraksis finder den beskyttelse, der er sikret ved MSchG’s § 10, kun anvendelse, hvis der rent faktisk er indtrådt graviditet på tidspunktet for afskedigelsen.
According to the caselaw of that court, the protection ensured by Paragraph 10 of the MSchG arises only if, at the time of the dismissal, a pregnancy has actually begun.
Formålet med beskyttelsen af mødre, som ikke kan fraviges, er at sikre moderens og barnets sundhedsmæssige interesser, og i forhold til beskyttelsen mod afskedigelse og opsigelse at sikre moderens plads på arbejdsmarkedet.
The objective of maternity protection, from which there can be no derogation, is to safeguard interests relating to the health of the mother and child and, in the case of protection against dismissal and termination of employment, to ensure the mother’s economic existence.
Behovet for beskyttelse under denne periode, hvor kvindens krop undergår forandring, er uafhængig af, om det befrugtede æg allerede har indlejret sig i livmoderslimhinden (også kaldet »nidation«), og spørgsmålet, om det er let at påvise graviditeten eller ikke, er uden betydning i denne henseende.
The need for protection for the duration of the woman’s altered condition exists independently of whether the implantation of the fertilised ovum in the endometrium (‘nidation’) has already taken place or not, and whether proof of pregnancy can be easily produced is irrelevant in that regard.
Det befrugtede ægs indlejring i livmoderslimhinden er efter herskende videnskabelig opfattelse kun et led i det fra undfangelsen begrundede graviditetsstadium og kan ikke for så vidt angår anvendelsesområdet for beskyttelsen mod afskedigelse vilkårligt vælges som begyndelsen på graviditeten.
Nidation of the fertilised ovum in the endometrium is only one step in the state of pregnancy which, according to prevailing scientific opinion, exists as of conception, and it cannot, with regard to the scope of the protection against dismissal, arbitrarily be singled out as the point at which pregnancy begins.
Oberster Gerichtshofs retspraksis vedrørende MSchG’s § 10 lægger imidlertid kun tilfælde af undfangelse i livmoderen (dvs. naturlig undfangelse) til grund.
However, that caselaw of the Oberster Gerichtshof relating to Paragraph 10 of the MSchG is exclusively based on cases of in utero conception, that is to say natural conception.
Oberster Gerichtshof har anført, at det er det første gang, at den er forelagt spørgsmålet om, fra hvilken dato en gravid kvinde i tilfælde af en in vitrobefrugtning er omfattet af beskyttelsen mod afskedigelse i MSchG’s § 10.
The Oberster Gerichtshof states that this is the first time that it has had to deal with the question of the point from which a pregnant woman is entitled to the protection against dismissal provided for in Paragraph 10 of the MSchG in the case of in vitro fertilisation.
Da Oberster Gerichtshof er af den opfattelse, at den tvist, som er indbragt for den, rejser et spørgsmål vedrørende fortolkningen af fællesskabsretten, har retten besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Taking the view that the case before it raises a question of interpretation of Community law, the Oberster Gerichtshof decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
»Er der tale om en »gravid arbejdstager« som omhandlet i artikel 2, litra a), første led, i […] direktiv 92/85 […], når en kvindelig arbejdstager, som undergår in vitrobefrugtning, på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen allerede har fået sine æg befrugtet med sin partners sædceller — dvs. at der findes in vitro-embryoner, men disse endnu ikke er blevet sat op i kvinden?«
‘Is a worker, who undergoes in vitro fertilisation, a “pregnant worker” within the meaning of the first part of Article 2(a) of [Directive 92/85] if, at the time at which she was given notice of dismissal, the woman’s ova had already been fertilised with the sperm cells of her partner and “in vitro” embryos thus existed, but they had not yet been implanted within her?’
Med spørgsmålet ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om direktiv 92/85, og navnlig forbuddet mod afskedigelse af gravide arbejdstagere i direktivets artikel 10, stk. 1, skal fortolkes således, at de omfatter en kvindelig arbejdstager, som undergår in vitrobefrugtning, når befrugtningen af denne arbejdstagers æg med hendes partners sædceller allerede har fundet sted på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen, således at der findes in vitrobefrugtede æg, men disse imidlertid endnu ikke er blevet sat op i den pågældende kvindelige arbejdstagers livmoder.
By its question, the referring court is asking, in essence, whether Directive 92/85 and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive, must be interpreted as extending to a worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but those ova have not yet been transferred into her uterus.
Det skal for det første bemærkes, at in vitrobefrugtning betyder befrugtning af et æg uden for en kvindes krop.
As a preliminary point, it should be noted that in vitro fertilisation describes the fertilisation of an ovum outside a woman’s body.
Ifølge Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber består denne proces af flere stadier, såsom bl.a. den hormonelle stimulering af kvindens æggestokke, der har til formål at modne flere æg på samme tid, follikelpunktion,
According to the Commission of the European Communities, that treatment involves a number of stages, such as, inter alia, hormonal stimulation of the woman’s ovaries intended to bring a number
MAYR udtagning af æggene, befrugtningen af et eller flere æg med sædceller, der er præpareret forud herfor, opsætningen af det eller de befrugtede æg i livmoderen enten på tredjedagen eller femtedagen efter udtagningen af æggene, medmindre de befrugtede æg har været nedfrosset, og indlejringen.
MAYR of ova to maturation at the same time; follicular puncture; the removal of the ova; the fertilisation of one or more ova with previously prepared sperm cells; the transfer of the fertilised ovum or ova into the uterus, either on the third day, or on the fifth day following the removal of the ova, except where the fertilised ova are to be frozen, and nidation.
Med hensyn til direktiv 92/85 skal det bemærkes, at dette direktivs formål er at fremme forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer.
As regards Directive 92/85, it should be borne in mind that its objective is to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding.
Domstolen har allerede før direktiv 92/85 trådte i kraft fastslået, at i medfør af princippet om forbud mod forskelsbehandling, og navnlig artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207, skal en kvinde beskyttes mod afskedigelse ikke blot under barselsorloven, men under hele graviditeten.
Before Directive 92/85 came into force, the Court had already held that, under the principle of nondiscrimination and, in particular, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207, protection against dismissal must be granted to women not only during maternity leave, but also throughout the period of the pregnancy.
Det bemærkes ligeledes, at artikel 10 i direktiv 92/85 ikke indeholder nogen undtagelse til eller fravigelse af forbuddet mod afskedigelse af gravide arbejdstagere i denne periode, undtagen i særlige tilfælde, som ikke har forbindelse med deres tilstand, og på betingelse af, at arbejdsgiveren skriftligt begrunder afskedigelsen (Webbdommen, præmis 22, Brown-dommen, præmis 18, Tele Danmark-dommen, præmis 27, og Paquaydommen, præmis 31).
It should also be pointed out that, during that period, Article 10 of Directive 92/85 does not provide for any exception to, or derogation from, the prohibition of dismissing pregnant workers, save in exceptional cases not connected with their condition where the employer justifies the dismissal in writing (Webb, paragraph 22; Brown, paragraph 18; Tele Danmark, paragraph 27; and Paquay, paragraph 31).
Det er under hensyntagen til de formål, der forfølges med direktiv 92/85 og nærmere bestemt med direktivets artikel 10, at det skal afgøres, hvorvidt beskyttelsen mod afskedigelse i denne bestemmelse kan udstrækkes til at omfatte en kvindelig arbejdstager i en situation som den i hovedsagen foreliggende.
Whether the protection against dismissal laid down in Article 10 of Directive 92/85 extends to a worker in circumstances such as those in the main proceedings must be determined in the light of the objectives pursued by that directive and, in particular, Article 10 thereof.
Det fremgår af ordlyden af artikel 10 i direktiv 92/85 samt af hovedformålet med direktivet, der er nævnt i nærværende doms præmis 31, at den beskyttelse mod afskedigelse, som bestemmelsen giver, forudsætter, at den pågældende graviditet er påbegyndt.
It is apparent, both from the wording of Article 10 of Directive 92/85 and from the primary objective pursued by that directive, which is recalled at paragraph 31 of the present judgment, that to benefit from the protection against dismissal granted by that article the pregnancy in question must have begun.
I denne henseende bemærkes, at selv om det er korrekt, som den østrigske regering har anført, at holdningen til kunstige befrugtninger og celler, som kan udvikles, er et meget følsomt samfundspolitisk emne i adskillige medlemsstater, som er præget af deres mangeartede traditioner og værdisystemer, skal Domstolen ikke i forbindelse med denne præjudicielle sag tage stilling til spørgsmål af lægelig eller etisk karakter, men begrænse sig til at anlægge en retlig fortolkning af de relevante bestemmelser i direktiv 92/85 under hensyntagen til direktivets ordlyd og opbygning samt dets formål.
In that regard, it should be pointed out that, although, as the Austrian Government observed, artificial fertilisation and viable cells treatment is a very sensitive social issue in many Member States, marked by their multiple traditions and value systems, the Court is not called upon, by the present order for reference, to broach questions of a medical or ethical nature, but must restrict itself to a legal interpretation of the relevant provisions of Directive 92/85 taking account of the wording, the broad logic and the objectives of that directive.
Det fremgår af 15. betragtning til direktiv 92/85, at forbuddet mod afskedigelse i direktivets artikel 10 har til formål at undgå, at risikoen for, at gravide arbejdstagere afskediges på grund af deres tilstand, kan skade deres fysiske og psykiske tilstand.
It is apparent from the 15th recital in the preamble to Directive 92/85 that the objective of the prohibition of dismissal provided for in Article 10 of that directive is to avoid the risk of a dismissal, for reasons linked to the pregnancy, having harmful effects on the physical and mental state of pregnant workers.
Under disse omstændigheder er det åbenbart, at det — som den østrigske regering i øvrigt har gjort gældende — er det tidligst mulige tidspunkt, hvor der kan foreligge en graviditet, der skal lægges til grund for at garantere sikkerheden for og beskyttelsen af gravide arbejdstagere.
In those circumstances, it is clear, as has moreover been pointed out by the Austrian Government, that it is the earliest possible date in a pregnancy which must be chosen to ensure the safety and protection of pregnant workers.
Selv hvis det antoges, at det pågældende tidspunkt for så vidt angår en in vitrobefrugtning er det tidspunkt, hvor de befrugtede æg opsættes i kvindens livmoder, kan det af retssikkerhedsmæssige grunde imidlertid ikke anerkendes, at den beskyttelse, der er indført ved artikel 10 i direktiv 92/85, skal udvides til at omfatte en kvindelig arbejdstager, som på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen endnu ikke har fået de in vitrobefrugtede æg opsat i livmoderen.
However, even allowing, in regard to in vitro fertilisation, that the date is that of the transfer of the fertilised ova into the woman’s uterus, it cannot be accepted, for reasons connected with the principle of legal certainty, that the protection established by Article 10 of Directive 92/85 may be extended to a worker when, on the date she was given notice of her dismissal, the in vitro fertilised ova had not yet been transferred into her uterus.