natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I henhold til samme bilags punkt 15 »[må] [k]ørekort […] hverken udstedes eller fornyes for aspiranter og førere, som er afhængige af psykofarmaka, eller som, uden at være afhængige deraf, regelmæssigt indtager psykofarmaka, uanset hvilken kategori kørekort der anmodes om.« Bilagets punkt 15.1 bestemmer, at »[k]ørekort […] hverken [må] udstedes eller fornyes for aspiranter og førere, der regelmæssigt indtager psykofarmaka, uanset disses form, når de kan nedsætte vedkommendes evne til at føre motorkøretøj uden risiko, og hvis den indtagne mængde er så stor, at den påvirker kørselen negativt.
Point 15 of that annex provides that ‘[d]riving licences shall not be issued to or renewed for applicants or drivers who are dependent on psychotropic substances or who are not dependent on such substances but regularly abuse them, whatever category of licence is requested’. Point 15.1 states that ‘Driving licences shall not be issued to, or renewed for, applicants or drivers who regularly use psychotropic substances, in whatever form, which can hamper the ability to drive safely where the quantities absorbed are such as to have an adverse effect on driving.
Det samme gælder alle andre lægemidler eller kombinationer af lægemidler, der påvirker evnen til at føre motorkøretøj«.
This shall apply to all other medicinal products or combinations of medicinal products which affect the ability to drive’.
Af samme bilags punkt 5 fremgår det, at medlemsstaterne kan opstille strengere standarder for lægeundersøgelser end foreskrevet i dette bilag i forbindelse med udstedelse og fornyelse af kørekort.
It is clear from point 5 of that annex that the standards set by Member States for a medical examination before the issue or any subsequent renewal of driving licences may be stricter than those set out in the annex.
Artikel 7, stk. 5, i direktiv 91/439 bestemmer:
In accordance with Article 7(5) of the directive:
»Ingen person må være indehaver af mere end ét kørekort udstedt af en medlemsstat.«
‘No person may hold a driving licence from more than one Member State.’
Med forbehold af overholdelsen af territorialprincippet i straffelove og bestemmelser kan bopælsmedlemsstaten på indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten og om nødvendigt med henblik herpå ombytte dette kørekort.
Subject to observance of the principle of territoriality of criminal and police laws, the Member State of normal residence may apply its national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of the right to drive to the holder of a driving licence issued by another Member State and, if necessary, exchange the licence for that purpose.
En medlemsstat kan for en person, der på dens område er omfattet af en af de foranstaltninger, der er omhandlet i stk. 2, nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat til denne person.
A Member State may refuse to recognise the validity of any driving licence issued by another Member State to a person who is, in the former State’s territory, the subject of one of the measures referred to in paragraph 2.
Artikel 9, stk. 1, i direktiv 91/439 bestemmer, at der ved »sædvanlig bopæl« skal forstås »det sted, hvor en person sædvanligvis opholder sig, dvs. i mindst 185 dage inden for et kalenderår, som følge af sin personlige eller erhvervsmæssige tilknytning, eller når der er tale om en person uden erhvervsmæssig tilknytning, som følge af den personlige tilknytning, der viser, at der består en tæt forbindelse mellem personen og dennes bopælssted«.
The first paragraph of Article 9 states that ‘normal residence’ means ‘the place where a person usually lives, that is for at least 185 days in each calendar year, because of personal and occupational ties, or, in the case of a person with no occupational ties, because of personal ties which show close links between that person and the place where he is living’.
Direktivets artikel 12, stk. 3, bestemmer:
Article 12(3) of Directive 91/439 provides:
»Medlemsstaterne bistår hinanden ved gennemførelsen af dette direktiv og udveksler om nødvendigt oplysninger om udstedte kørekort.«
‘The Member States shall assist one another in the implementation of this Directive and shall, if need be, exchange information on the licences they have registered.’
Lovgivningen om anerkendelse af kørekort udstedt af andre medlemsstater
The legislation on recognition of driving licences issued by other Member States
»(1) Indehavere af et gyldigt EU- eller EØS-kørekort, som har sædvanlig bopæl i Tyskland, jf. § 7, stk. 1 og 2, har — jf. dog undtagelserne i stk. 24 — ret til at føre motordrevet køretøj her i landet i overensstemmelse med de ved kørekortet tillagte rettigheder.
‘(1) Holders of a valid European Union or European Economic Area (“the EEA”) driving licence having their normal residence within the meaning of Paragraph 7(1) or (2) in Germany shall be authorised — subject to the restriction laid down in subparagraphs (2) to (4) — to drive motor vehicles in that country within the limits of the rights recognised.
De krav, der er knyttet til udenlandske kørekort, skal også overholdes i Tyskland.
The conditions attached to foreign driving licences shall be observed in Germany also.
Medmindre andet er bestemt, finder bestemmelserne i denne bekendtgørelse anvendelse på sådanne kørekort.
The provisions of this regulation shall apply to those licences save as otherwise provided.
(4) Retten i medfør af stk. 1 gælder ikke for en indehaver af et EU- eller EØS-kørekort,
(4) The authorisation referred to in subparagraph 1 shall not apply to holders of a [European] Union or EEA driving licence,
3. som i Tyskland har fået sit kørekort inddraget midlertidigt eller endeligt af en retsinstans eller umiddelbart eksigibelt eller uanfægteligt af en forvaltningsmyndighed, som det uanfægteligt er blevet nægtet at erhverve kørekort, eller hvis kørekort ikke er blevet inddraget alene af den grund, at den pågældende i mellemtiden selv har givet afkald herpå,
3. whose driving licence has, in Germany, been provisionally or definitively withdrawn by act of a court or tribunal or been withdrawn by an immediately enforceable or final decision of an administrative authority, or who have been refused a driving licence by immediately enforceable decision or whose driving licence has been withdrawn not solely because surrendered in the meantime
(5) Ret til at gøre brug af et EU- eller EØS-kørekort i Tyskland, efter at der er truffet en afgørelse som nævnt i stk. 4, nr. 3 og 4, meddeles efter ansøgning, såfremt der ikke længere er grundlag for inddragelse eller frakendelse. […]«
(5) The right to use an EU or EEA driving licence in Germany after one of the decisions mentioned in subparagraphs 4(3) and (4) shall be granted on application when
Lovgivningen om inddragelse af kørekort
The rules on withdrawal of a driving licence
I henhold til § 69 i den tyske straffelov (Strafgesetzbuch) træffer retten bestemmelse om, at den pågældendes kørekort skal inddrages, såfremt det fremgår af omstændighederne, at den anklagede er uegnet til at føre motorkøretøj.
According to Paragraph 69 of the Criminal Code (Strafgesetzbuch), a criminal court is to order the withdrawal of a driving licence if it is apparent from the facts of the case that a defendant is unfit to drive a motor vehicle.
I henhold til samme lovs § 69a træffer retten samtidig med inddragelsen af førerretten bestemmelse om, at der inden for en periode ikke må udstedes nyt kørekort (frakendelsesperiode). Denne periode kan være på mellem seks måneder og fem år, og frakendelsen kan endog under visse omstændigheder gøres livsvarig.
In accordance with Paragraph 69a of that code, when a court orders withdrawal of a licence it is also to order that no application may be made for the issue of a new driving licence for a given period (‘the period of the prohibition’) which may vary from six months to five years and may even, in some circumstances, be ordered to last for life.
I medfør af FeV’s § 46, som gennemfører § 3 i den tyske færdselslov (Straßenverkehrsgesetz), skal kørekortmyndighederne inddrage den pågældendes kørekort, såfremt indehaveren af et kørekort viser sig at være uegnet til at føre motordrevet køretøj.
By virtue of Article 46 of the FeV, a provision implementing Paragraph 3 of the Law on Road Traffic (the Straßenverkehrsgesetz), the driving licence authority is to withdraw the right to drive if it is shown that the holder of a licence is unfit to drive motor vehicles.
I henhold til samme bestemmelses stk. 5 bortfalder førerretten ved inddragelsen.
In accordance with Paragraph 46(5), the right to drive is terminated by the act of withdrawal of the driving licence.
Såfremt der er tale om et udenlandsk kørekort, medfører inddragelse heraf, at retten til at føre motorkøretøj i Tyskland bortfalder.
If that licence was issued abroad, its withdrawal extinguishes the right to drive vehicles in Germany.
Lovgivningen om egnethed til at føre motordrevet køretøj
The rules on fitness to drive
»(1) Personer, der ansøger om kørekort, skal opfylde de fornødne fysiske og psykiske krav.
‘(1) Applicants for a driving licence must satisfy the relevant physical and mental requirements.
Disse krav er navnlig ikke opfyldt, såfremt der foreligger en sygdom eller et
In particular, those requirements are not satisfied in the case of
(2) Såfremt der fremkommer oplysninger, der rejser tvivl om den fysiske eller psykiske egnethed hos en person, der ansøger om kørekort, kan kørekortmyndighederne til brug for behandlingen af afgørelser om udstedelse eller fornyelse af kørekortet eller fastsættelse af begrænsninger eller vilkår kræve, at den pågældende fremlægger en lægeerklæring. […]
(2) Where circumstances exist which give rise to doubt as to the physical or mental fitness of an applicant for a driving licence, the competent authorities may order the applicant to produce a medical report as an inquiry preparatory to the decisions to be taken on the issue or extension of a driving licence or on the imposition of restrictions or conditions. …
(3) Der kan med henblik på afklaring af tvivl om egnetheden i det i stk. 2 omhandlede øjemed kræves fremlagt en erklæring fra en officielt anerkendt institution vedrørende trafikegnethed (medicinsk-psykologisk erklæring), [herunder]
(3) Production of a report made by an officially approved centre for the testing of fitness to drive (medical-psychological report) may be ordered in order to dispel doubts as to fitness to drive for the purposes of subparagraph 2 [in particular]
4. i tilfælde af grove eller gentagne overtrædelser af færdselslovgivningen eller i tilfælde af straffelovovertrædelser, der er forbundet med færdsel i trafikken eller med egnetheden til at føre motorkøretøj […] eller
4. in the case of serious or repeated contraventions of the highway code or of road traffic offences or offences related to fitness to drive … or
5. i tilfælde af fornyet erhvervelse af kørekort, såfremt
5. on the new grant of a driving licence,
(8) Modsætter den pågældende sig at lade sig undersøge, eller fremlægger han ikke rettidigt den krævede erklæring for kørekortmyndighederne, kan disse ved afgørelsen lægge til grund, at den pågældende er uegnet til at føre motorkøretøj. […]«
(8) If the person concerned refuses to be examined or if he does not within the period prescribed produce to the competent driving licence authority the medical report required by the latter, the competent authority is entitled to conclude in its decision that the person concerned is unfit to drive.’
§ 13 FeV, der har overskriften »Afklaring af tvivl om egnethed i tilfælde af alkoholproblemer«, giver kørekortmyndighederne beføjelse til under visse omstændigheder at kræve fremlæggelse af en medicinskpsykologisk erklæring som grundlag for afgørelser om udstedelse eller fornyelse af kørekort eller om fastsættelse af begrænsninger eller vilkår for førerretten.
Headed ‘Fitness in cases of alcohol problems’, Paragraph 13 of the FeV gives the competent authorities power to order, in certain circumstances, the production of a medicalpsychological report for the purposes of inquiries preparatory to the decisions to be taken either to issue or extend a driving licence or to impose restrictions or conditions relating to the right to drive.
Dette gælder bl.a., når der ifølge en lægeerklæring eller på grundlag af visse faktiske omstændigheder er grund til at antage, at der foreligger et alkoholmisbrug, eller der er begået gentagne færdselslovovertrædelser i spirituspåvirket tilstand.
That is, in particular, the case when, according to medical opinion or on account of certain facts, there is evidence of abuse of alcohol or when road traffic offences have on several occasions been committed under the influence of alcohol.
FeV’s § 14, der har overskriften »Afklaring af tvivl om egnethed i tilfælde af brug af euforiserende stoffer og lægemidler«, har følgende ordlyd:
Paragraph 14 of the FeV, headed ‘Fitness in cases of narcotic drugs problems’, is worded as follows:
»(1) Som grundlag for afgørelser om udstedelse eller fornyelse af kørekort eller om fastsættelse af begrænsninger eller vilkår giver kørekortmyndighederne pålæg om,
‘(1) For the purposes of inquiries preparatory to the decisions to be taken to issue or extend a driving licence or to impose restrictions or conditions, the competent
WIEDEMANN OG FUNK at der fremlægges en lægeerklæring (§ 11, stk. 2, tredje punktum), såfremt der på grundlag af visse faktiske omstændigheder er grund til at antage, at der foreligger
WIEDEMANN AND FUNK authorities shall order the production of a medical report (third sentence of Paragraph 11(2)) when certain facts suggest
1. afhængighed af euforiserende stoffer i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i lov om euforiserende stoffer (Betäubungsmittelgesetz) i den version, der er offentliggjort den 1. marts 1994 (BGBl.
1. dependence on narcotics within the meaning of the Law on narcotics [(Gesetz über den Verkehr mit Betäubungsmitteln [Betäubungsmittelgesetz])] in the version published on 1 March 1994 (BGBl. 1994 I, p.
I, s. 358), senest ændret ved § 4 i lov af 26. januar 1998 (BGBl.
358), … amended by Paragraph 4 of the law of 26 February 1998 (BGBl. [1998] I, p.
2. indtagelse af euforiserende stoffer i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i lov om euforiserende stoffer, […]
2. consumption of narcotics within the meaning of the Law on narcotics, …
(2) Der skal i det i stk. 1 anførte øjemed gives pålæg om fremlæggelse af en medicinskpsykologisk erklæring, hvis
(2) Production of a medicalpsychological report shall be ordered for the purposes of subparagraph 1 if
1. kørekortet er blevet inddraget af en af de i stk. 1 nævnte grunde, eller
1. the driving licence has been withdrawn for one of the reasons set out in subparagraph 1 or
2. det skal afklares, om den pågældende endnu er afhængig eller — uden at være afhængig — fortsat indtager de i stk. 1 nævnte stoffer.«
2. it is necessary to establish whether the person concerned is still dependent on narcotics or — while not dependent on them — continues to take substances mentioned in subparagraph 1.’
I henhold til FeV’s § 20, stk. 1, finder bestemmelserne vedrørende førstegangsudstedelse af kørekort anvendelse i forbindelse med udstedelse af et nyt kørekort efter en inddragelse.
Paragraph 20(1) of the FeV provides that, when a new driving licence is issued following a withdrawal, the same provisions apply as for the first issue of a licence.
Den kompetente myndighed kan i henhold til samme bestemmelses stk. 2 afstå fra at lade ansøgeren gennemføre de prøver og undersøgelser, som er forbundet med udstedelse af kørekort, hvis der ikke er grund til at antage, at den pågældende ikke længere er i besiddelse af de fornødne kundskaber og færdigheder, men en beslutning herom har i henhold til samme bestemmelses stk. 3 ikke indflydelse på forpligtelsen til at fremlægge en medicinskpsykologisk erklæring som omhandlet i FeV’s § 11, stk. 3, første afsnit, nr. 5.
Although, according to Paragraph 20(2) of the FeV, the competent authority may decide not to order the tests in relation to the issue of a licence when there is nothing to suggest that the applicant no longer possesses the knowledge or fitness required for that purpose, Paragraph 20(3) provides that such a decision does not alter the obligation to produce a medicalpsychological report laid down in the fifth point of the first paragraph of Paragraph 11(3) of the FeV.
Tvisterne i hovedsagerne og de præjudicielle spørgsmål
The disputes in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Arthur Wiedemann, der er tysk statsborger, har boet i Tyskland siden den 30. juni 1995, med bopæl først i Bad Waldsee og herefter i Wangen im Allgäu.
Mr Wiedemann, a German national, has lived in Germany since 30 June 1995, residing first at Bad Waldsee and then at Wangen im Allgäu.
Den 29. april 2002 udstedte Landratsamt Ravensburg et kørekort til ham til kategori B med en prøvetid på to år.
On 29 April 2002 the Landratsamt Ravensburg (district administration, Ravensburg) issued him with a category B driving licence for a probationary period of two years.
Den 2. september 2003 blev han pålagt at deltage i et undervisningsforløb som følge af en overtrædelse af færdselslovgivningen.
On 2 September 2003 Mr Wiedemann was ordered to take part in a training seminar as the result of the commission of a road traffic offence.
Den 20. marts 2004 viste en urinprøve, som han havde afgivet, tegn på indtagelse af heroin og cannabis.
On 20 March 2004 a test carried out on his urine revealed use of heroin and cannabis.
I denne forbindelse oplyste han, at han regelmæssigt indtog cannabis.
On that occasion he admitted regular use of cannabis.
Landratsamt Ravensburg inddrog ved afgørelse af 14. april 2004 Arthur Wiedemanns kørekort med den begrundelse, at han på grund af sin indtagelse af euforiserende stoffer var uegnet til at føre motorkøretøj.
By decision of 14 April 2004 the Landratsamt Ravensburg withdrew Mr Wiedemann’s driving licence on the ground that he was unfit to drive a motor vehicle on account of his drug use.
Arthur Wiedemann indgav en klage over denne afgørelse, som blev afvist ved afgørelse truffet af Regierungspräsidium Tübingen den 16. august 2004, som blev endelig fra og med den 20. september 2004.
Mr Wiedemann’s appeal against that decision was rejected by the Regierungspräsi-dium Tübingen (Tübingen regional authority) by decision of 16 August 2004, which became final on 20 September 2004.
Den 19. september 2004, en søndag, meddelte kørekortmyndighederne i Karlovice (Den Tjekkiske Republik) Arthur Wiedemann førerret.
On 19 September 2004, a Sunday, the competent driving licence authorities of the city of Karlovice (Czech Republic) adopted a decision recognising Mr Wiedemann’s right to drive.
Han fik udstedt et kørekort til kategori B den 1. oktober 2004 med angivelse af indehaverens bopæl som »Bad Waldsee, Deutschland«.
A category B Czech driving licence was issued to him on 1 October 2004, indicating ‘Bad Waldsee, Germany’ as the holder’s place of residence.
Udstyret med dette kørekort førte Arthur Wiedemann motorkøretøj i Tyskland, hvor han forårsagede et trafikuheld den 11. oktober 2004.
In possession of that licence, Mr Wiedemann drove in Germany where he caused an accident on 11 October 2004.
Den 16. oktober 2004 blev nævnte kørekort beslaglagt af Polizeidirektion Ravensburg.
On 16 October 2004 that licence was taken away by the Ravensburg police.
Ved afgørelse truffet af Landratsamt Ravensburg den 27. oktober 2004 blev Arthur Wiedemann frataget retten til at føre motorkøretøj i Tyskland på grundlag af sit tjekkiske kørekort med den begrundelse, at han i henhold til tysk ret endnu ikke havde godtgjort sin egnethed til at føre motordrevet køretøj.
By decision of the Landratsamt Ravensburg of 27 October 2004, Mr Wiedemann was deprived of his right to drive motor vehicles in Germany, that right arising from his Czech driving licence, on the ground that he had not, pursuant to German law, demonstrated that he was fit to drive such vehicles.
Han fik tilbageleveret det tjekkiske kørekort, efter at myndigheden havde forsynet det med påtegningen »Kørekortet berettiger ikke til at føre motorkøretøj i Tyskland«.
The driving licence was returned to him after being endorsed as follows: ‘This driving licence does not authorise the holder to drive motor vehicles in Germany’.
Via de tyske myndigheder blev det meddelt det tjekkiske transportministerium, at der var blevet udstedt et kørekort af de kompetente tjekkiske myndigheder, uagtet at Arthur Wiedemann havde sin hovedbopæl i Tyskland, og uagtet at han havde fået
The Czech Ministry of Transport was told by the German authorities that the competent Czech authorities had issued a driving licence without taking into account the fact that Mr Wiedemann had his main residence in Germany or the earlier with-
Ved skrivelser af 18. april 2005 og 10. januar 2006 meddelte det tjekkiske transportministerium, at der ville blive iværksat en kontrol af de kompetente tjekkiske myndigheders afgørelser.
By letters of 18 April 2005 and 10 January 2006 the Czech Ministry of Transport declared that there would be an investigation of the decisions taken by the competent Czech authorities.
Da Arthur Wiedemann ikke fik medhold ved den klagesag, han havde iværksat til prøvelse af afgørelsen af 27. september 2004, anlagde han den 6. juli 2005 sag ved Verwaltungsgericht Sigmaringen, som besluttede at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
His appeal against the decision of 27 October 2004 having been unsuccessful, Mr Wiedemann brought an action on 6 July 2005 before the Verwaltungsgericht Sigmaringen (Administrative Court of Sigmarigen), which has decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Skal artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv [91/439] fortolkes således, at en administrativ inddragelse i bopæls[medlems]staten af et kørekort på grund af manglende egnethed til at føre motorkøretøj ikke er til hinder for, at en anden medlemsstat udsteder et kørekort, og at bopæls[medlems]staten også principielt er forpligtet til at anerkende et sådant kørekort?
‘(1) Are Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive [EEC] 91/439 to be interpreted as meaning that the withdrawal of a driving licence by administrative authorities in the [Member] State of residence on the ground of unfitness to drive does not prevent another Member State from issuing a driving licence, and that in principle the [Member] State of residence must recognise such a driving licence?
2) Skal artikel 1, stk. 2, artikel 7, stk. 1, litra a), sammenholdt med bilag III, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv [91/439] fortolkes således, at bopæls[medlems]staten ikke er forpligtet til at anerkende et kørekort, som indehaveren efter at have fået inddraget sit kørekort i [denne medlemsstat] svigagtigt har fået udstedt ved bevidst vildledning af kørekortmyndighederne i den udstedende [medlems]stat og uden dokumentation for på ny at have opnået egnethed som fører af motorkøretøj, eller som indehaveren har opnået gennem ulovlig hemmelig aftale med medarbejdere hos myndigheder i udstedelses[medlems]staten?
(2) Is Article 1(2), in conjunction with Articles 7(1)(a) and 8(2) and (4) of, and Annex III to, Directive [EEC] 91/439, to be interpreted as meaning that there is no obligation imposed on the [Member] State of residence to recognise a driving licence which, after his driving licence was withdrawn in his [Member] State of residence, the holder obtained fraudulently, by deliberately deceiving the competent driving licence authorities of the issuing [Member] State, without proving that he had become fit to drive again, or as a result of collusion with employees of the authorities of the issuing [Member] State?