natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Artikel 33, stk. 1, i kongeligt lovdekret nr. 1/1995 om godkendelse af bekendtgørelse af lov om arbejdsforhold af 24. marts 1995 (Estatuto de los Trabajadores, BOE nr. 75 af 29.3.1995, s. 9654) i den affattelse, som trådte i kraft den 14. december 2002 (herefter »lov om arbejdsforhold«), bestemmer:
Article 33(1) of Legislative Royal Decree 1/1995 approving the amended text of the Workers’ Statute (Estatuto de los Trabajadores) of 24 March 1995 (BOE No 75 of 29 March 1995, p. 9654), in the version in force from 14 December 2002 (‘the Workers’ Statute’), provides:
I henhold til det foregående afsnit anses for løn det beløb, der er anerkendt som sådant i et forlig eller i en retsafgørelse under en af de i artikel 26, stk. 1, omhandlede former, samt »salarios de tramitación«, som er fastsat i henhold til lov […]«
For the purposes of the preceding subparagraph, remuneration shall include the amount which a conciliation settlement or a judicial decision recognises as such on the basis of the definition laid down in Article 26(1), as well as “salarios de tramitación” [wages for the period between the dismissal and disposal of proceedings] in the cases laid down by the Law …’
I artikel 33, stk. 2, i lov om arbejdsforhold i den affattelse, som følger af lov 60/1997 af 19. december 1997 (BOE nr. 304 af 20.12.1997, s. 37453), bestemmes:
Article 33(2) of the Workers’ Statute, in the version resulting from Law 60/1997 of 19 December 1997 (BOE No 304 of 20 December 1997, p. 37453), provided:
»I de i det foregående stykke nævnte tilfælde betaler lønmodtagernes garantifond godtgørelse, der er tilkendt arbejdstagerne ved dom eller administrativ afgørelse som følge af afskedigelse eller som følge af, at aftaler er bragt til ophør i overensstemmelse med denne lovs artikel 50, 51 og artikel 52, litra c), idet beløbet dog ikke kan overstige et års løn, og idet den løn pr. dag, som er grundlaget for beregningen, ikke kan overstige det dobbelte af den ved lov fastsatte mindsteløn.
‘The Wages Guarantee Fund, in the cases referred to in the previous paragraph, shall pay the compensation fixed by a judgment or administrative decision in favour of workers on account of their dismissal or of the termination of their contracts in accordance with Articles 50, 51 and 52(c) of this Law, up to a maximum of one year’s pay, it being understood that the daily wage, taken as the basis for that computation, may not exceed twice the minimum inter-professional wage.
»I de i det foregående stykke nævnte tilfælde betaler lønmodtagernes garantifond godtgørelse, der er tilkendt arbejdstagerne ved dom, kendelse, indenretligt forlig eller administrativ afgørelse som følge af afskedigelse eller som følge af, at aftaler er bragt til ophør i overensstemmelse med denne lovs artikel 50, 51 og artikel 52 og i overensstemmelse med artikel 64 i lov 22/2003 af 9. juli 2003 om konkurs […]«
‘In the cases referred to in the previous paragraph, the Wages Guarantee Fund shall pay the compensation fixed by a judgment, an order, a judicial conciliation settlement or an administrative decision in favour of workers because of dismissal or termination of contracts in accordance with Articles 50, 51 and 52 of this Law, and in accordance with Article 64 of Law 22/2003 of 9 July 2003 on insolvency …’
I henhold til artikel 56 i lov om arbejdsforhold medfører uberettiget afskedigelse, der af arbejdsgiveren er anerkendt som sådan ved et uden- eller indenretligt forlig eller fastslået ved en retsafgørelse, en pligt for arbejdsgiveren til at betale den berørte arbejdstager dels »salarios de tramitación«, dvs. løn, som forfalder under den procedure, hvor der gøres indsigelse mod afskedigelsen, dels godtgørelse for arbejdsaftalens ophør.
Under Article 56 of the Workers’ Statute, an unfair dismissal, recognised as such by the employer in a judicial or extrajudicial conciliation settlement or laid down in a judicial decision, gives rise for the employer to the obligation to pay the employee concerned, first, the ‘salarios de tramitación’, namely the salaries which fell due during the proceedings challenging the dismissal, and, second, compensation for termination of the contract of employment.
Udenretligt forlig
The extrajudicial conciliation
Kongeligt lovdekret nr. 2/1995 af 7. april 1995 om godkendelse af lovbekendtgørelse af lov om fremgangsmåden ved indgåelse af arbejdsaftaler (Ley de Procedimiento laboral, BOE nr. 86 af 11.4.1995, s. 10695, herefter »LPL«) foreskriver bl.a. regler for udenretligt og administrativt forlig.
Legislative Royal Decree 2/1995 approving the amended text of the Law on Employment Procedure (Ley de Procedimiento laboral) of 7 April 1995 (BOE No 86 of 11 April 1995, p. 10695, the ‘LPL’) lays down the rules for extrajudicial and prelitigation conciliation.
LPL’s artikel 67, som fastsætter regler om anfægtelse af forligsaftaler, bestemmer:
Article 67 of the LPL, which lays down rules for challenging a conciliation agreement, provides:
Parterne og de personer, som lider tab ved forligsaftalens indgåelse, kan anfægte forligsaftalen ved at anlægge ugyldighedssøgsmål under påberåbelse af de grunde, som kan medføre aftalers ugyldighed, ved den retsinstans, som har kompetence til at behandle den sag, der ligger til grund for forliget.
Conciliation agreements may be challenged, by the parties and by those to whom they may cause a detriment, before the court with jurisdiction to hear the case which is the subject of the conciliation by bringing an action for nullity based on grounds capable of vitiating contracts.
Adgangen til at anlægge sag ophører 30 dage efter forligets indgåelse.
The action shall become time-barred 30 days after the adoption of the agreement.
Søgsmålsfristen løber for eventuelt skadelidte parters vedkommende fra det tidspunkt, hvor skadelidte har fået kendskab til forligsaftalen.«
For any parties adversely affected, the timelimit shall run from the day that they became aware of the agreement.’
Varetagelsen af forligsopgaver reguleres af kongeligt dekret 2756/1979 af 23. november 1979 (BOE nr. 291 af 5.12.1979, s. 28015), som opstiller regler for, hvordan Instituto de Mediación, Arbitraje y Conciliación (Centret for mægling, voldgift og forlig) skal udføre sine opgaver.
The operation of the conciliation services is governed by the Royal Decree 2756/1979 of 23 November 1979 (BOE No 291 of 5 December 1979, p. 28015), which governs the role of the Instituto de Mediación, Arbitraje y Conciliación (Centre for Mediation, Arbitration and Conciliation).
Artikel 5, 8, 10 og 11 i det kongelige dekret bestemmer:
Articles 5, 8, 10 and 11 of the Royal Decree provide:
Den begærende part bestemmer, om forligsforhandlingen skal forestås af det organ for centret for mægling, voldgift og forlig, som er knyttet til stedet for tjenesteydelsens levering, eller som er knyttet til de berørte parters bopæl.
Conciliation settlements shall be concluded before the Centre for Mediation, Arbitration and Conciliation of the place of performance of the services or the place of residence of the interested parties, at the applicant’s choice.
Forligsforhandlingen finder sted for direktøren, formanden for voldgiftsretten, en fuldmægtig eller en anden af centrets tjenestemænd, som alle skal have erhvervet en juridisk kandidateksamen (»Licenciatura«).
Conciliation settlements shall take place before the Director, the President of the Arbitration Tribunal, the Secretary or any other official of the Centre, on condition that they hold a degree (‘Licenciatura’) in law.
Når begæringen er modtaget og registreret, behandles den med henblik på at fastslå, om de nødvendige betingelser er opfyldt.
Once the application is received and registered, it shall be examined to determine whether it complies with the requirements.
Der indhentes eventuelt bemærkninger for at sikre, at de berørte parter indkaldes korrekt.
Details shall, if necessary, be requested to ensure that the summonses of the interested parties are correct.
En dateret og stemplet kopi udleveres til den mødende part, som skriftligt kvitterer for modtagelsen. Den mødende part underrettes om sted, dato og tidspunkt for forligsforhandlingen, som skal ligge inden for de i lovgivningen fastsatte frister.
A copy, duly dated and stamped, shall be delivered by personal service with signed confirmation of receipt to the person who is to appear, who shall be informed of the place, day and time of the conciliation, which must take place within the legally prescribed timelimits.
Såfremt den mødende part ikke er den samme som den begærende part og derfor afviser indkaldelsen, gives der underretning herom på samme måde, som over for de øvrige berørte parter.
Where the person being summoned is not the applicant and refuses to accept the summons, he shall be notified in the same way as the other interested parties.
Efter at have oplæst navnene på de parter, der sammen med en betroet person kan møde i sagen, indleder mægleren forligsmødet med at undersøge parternes identitet, retsevne og repræsentationsbeføjelser. Mægleren giver derefter med den begærende
Once the hearing is open, after calling the parties, who may appear accompanied by an intermediary, the conciliator shall verify their identity, capacity and authority to represent their principals and, after the applicant has given his agreement, he shall
ROBLEDILLO NÚÑEZ parts accept ordet til parterne, for at de kan fremføre deres påstande og anbringender. Der stilles ikke krav om, at parterne skal fremlægge dokumenter eller andre bilag.
ROBLEDILLO NÚÑEZ allow them to speak in order for them to set out their claims and their pleas in law.
Mægleren opfordrer derefter de berørte parter til at indgå forlig i givet fald med hjælp fra deres betroede personer, idet parterne får ordet så ofte som nødvendigt. Mægleren foreslår eventuelt parterne rimelige løsninger.
Next, he shall invite the interested parties to reach an agreement, assisted, where appropriate, by the intermediaries, permitting them to speak as often as is necessary and suggesting equitable solutions to them.
Mægleren sørger for at opretholde orden under drøftelserne, og han kan afbryde mødet, hvis der udbryder uro, eller hvis det viser sig umuligt at nå til forlig. I begge disse tilfælde anses mødet for afsluttet uden indgåelse af forlig.
He shall keep order during the discussion which he shall be empowered to suspend in the case of disruption or if it proves impossible to reach an agreement: in both cases the procedure shall then be treated as concluded without agreement.
Mægleren udarbejder referat fra mødet og gengiver så tydeligt som muligt indholdet af det forlig, som er indgået mellem parterne.
The conciliator shall keep a minute of the hearing and record as clearly as possible the content of the agreements concluded by the interested parties.
Såfremt der ikke indgås forlig, fastslår mægleren udtrykkeligt dette.
If no agreement is concluded, he shall expressly state this.
Forligsdokumentet underskrives af de berørte parter og mægleren. Kan en part ikke selv underskrive dokumentet, anføres dette, hvorefter den betroede person kan underskrive på partens vegne.
The official record shall be signed by the interested parties and by the conciliator and if one of them does not know how to sign or is unable to sign, this shall be noted and the intermediary shall be able to sign in his stead.
Såfremt en part nægter at underskrive, anføres dette udtrykkeligt sammen med begrundelsen herfor, hvis denne kendes. Mødet anses i denne situation for afsluttet uden indgåelse af forlig.
Similarly, the refusal to sign shall be expressly noted along with the grounds for the refusal, if known, and the procedure shall then be treated as concluded without an agreement.
Umiddelbart efter indgåelse af forliget giver mægleren de berørte parter en bekræftet kopi af referatet.
Immediately after the conciliation settlement, the conciliator shall deliver a certified copy of the minute to the interested parties.
Den forligsaftale, som indgås ved centret for mægling, voldgift og forlig, er umiddelbart eksigibel og skal håndhæves af arbejdsretten.
What has been decided upon at the conciliation before the Centre for Mediation, Arbitration and Conciliation constitutes final judgment, and may be enforced in courts with employment law jurisdiction.
Det judicielle organ, som træffer afgørelse under et offentligt retsmøde, forsøger at mægle forlig og oplyser parterne om deres rettigheder og pligter, uden at dette påvirker indholdet af en senere dom.
The judicial body, adjudicating at a public hearing, shall attempt conciliation by indicating to the parties their rights and obligations without prejudice to the content of any possible judgment.
Det judicielle organ undlader at godkende forliget, såfremt det finder, at forligsaftalens indhold indebærer et alvorligt tab for en af parterne, udgør omgåelse eller retsmisbrug.
If the judicial body considers that the content of the conciliation agreement constitutes a serious detriment to one of the parties, evasion of the law or a misuse of rights, it shall not approve it.
Det judicielle organ kan godkende et forlig på ethvert tidspunkt, før det træffer afgørelse i sagen.
It may approve the agreement at any moment before giving judgment.
Hvad angår Fogasas deltagelse i de retslige procedurer for arbejdsretten bestemmer LPL’s artikel 23 følgende:
Regarding Fogasa’s participation in the judicial employment Law proceedings, Article 23 of the LPL provides:
Lønmodtagernes garantifond har på ethvert tidspunkt ret til at indtræde som part i en sag, der kan indebære, at den skal betale løn eller godtgørelse til arbejdstagere. Sagen må hverken blive forsinket eller udsat som følge af, at lønmodtagernes garantifond intervenerer.
The Wages Guarantee Fund may appear as a party at any stage in proceedings which may lead to payment by the Wages Guarantee Fund of salaries or compensation to workers, without such intervention causing the delay or suspension of the proceedings.
Fogasas rettigheder og pligter
Fogasa’s rights and obligations
LPL’s artikel 274 og 275, som indeholder bestemmelser om Fogasas deltagelse i insolvensprocedurer mod virksomheder, bestemmer:
Under Articles 274 and 275 of the LPL, which govern Fogasa’s participation in the procedure for declaring undertakings insolvent:
Såfremt der ikke på forhånd er rettet henvendelse til lønmodtagernes garantifond, høres garantifonden, før en virksomhed erklæres insolvent, inden for en frist på højst 15 dage, således at garantifonden har mulighed for at begære vedtagelse af egnede foranstaltninger og udpege de af hovedskyldnerens goder, som garantifonden har kendskab til.
Prior to the declaration of insolvency, if the Wages Guarantee Fund has not already been called, it shall be heard within a maximum period of fifteen days, so that it may seek adoption of appropriate measures and designate the assets of the principal person liable which are known to it.
Den ret, som har fået forelagt sagen, afsiger inden 30 dage efter vedtagelsen af de af lønmodtagernes garantifond begærede foranstaltninger kendelse, hvorved arbejdsgiveren efter omstændighederne erklæres helt eller delvist insolvent. Retten fastsætter derefter værdien af de goder, der er gjort udlæg i.
In the thirty days following the adoption of the measures sought by the Wages Guarantee Fund, the court to which the matter has been referred shall deliver an order which declares, where necessary, the total or partial insolvency of the employer and fixes, in that case, the value at which the goods seized are assessed.
Insolvensen anses i alle henseender for foreløbig, indtil arbejdsgiverens goder er fastlagt, eller de goder, der er gjort udlæg i, er solgt.
The insolvency shall be considered for all purposes to be provisional until the assets of the employer are known or until the assets which have been seized are sold.
Såfremt de goder, der kan gøres udlæg i, er knyttet til den betalingspligtige virksomheds fremstillingsproces, og virksomhedens aktiviteter fortsættes, kan lønmodtagernes garantifond anmode om udsættelse i en periode på 30 dage […]
Where the goods liable to be seized are deployed in the production process of the debtor undertaking and the activity of that undertaking is continuing, the Wages Guarantee Fund may request a suspension of execution for a period of thirty days …
Når lønmodtagernes garantifond har fastslået, at lønkravene ikke kan betales […], giver den begrundet meddelelse herom i forbindelse med fremsættelse af en begæring om, at arbejdsgiveren erklæres insolvent, for at få anerkendt kravet om ydelser fra garantifonden.«
Once the Wages Guarantee Fund has found that it is impossible to pay the salaries owed, … it shall make this known, stating the grounds in support, by requesting a declaration of insolvency for the sole purpose of affording the benefit of the wages guarantee.’
Artikel 28, stk. 3, i kongeligt dekret 505/1985 af 6. marts 1985 om lønmodtagernes garantifonds organisation og funktion (BOE nr. 92 af 17.4.1985, s. 10203) indeholder følgende bestemmelser for, hvordan anmodning til Fogasa om dækning af lønkrav skal behandles:
Article 28(3) of Royal Decree 505/1985, of 6 March 1985, governing the organisation and operation of the Wages Guarantee Fund (BOE No 92, of 17 April 1985, p. 10203), lays down the rules concerning the treatment of requests for benefits from Fogasa in the following terms:
»Efter den i punkt 2 ovenfor nævnte undersøgelsesperiode træffer generalsekretariatet afgørelse inden fem dage, hvorved anmodningen helt eller delvist tages til følge eller forkastes.
‘At the end of any period of investigation referred to at subparagraph 2 above, the General Secretariat shall, within five days, deliver a decision in which it upholds totally or partially or rejects the claims.
Uretmæssige og svigagtige anmodninger om ydelser eller anmodninger, som ikke berettiger til udbetaling, fordi der er godtgjort en fælles interesse for arbejdstagere og arbejdsgivere i at fremkalde en tilsyneladende lovlig insolvenssituation med det formål at opnå ydelserne fra lønmodtagernes garantifond, skal afslås.«
Abusive and fraudulent claims, along with those in respect of which payment is unjustified because of the existence of a common interest of the employees and employers in creating the appearance of legal insolvency with the purpose of obtaining provision from the Wages Guarantee Fund, must be rejected.’
Sagsøgeren i hovedsagen, Maira María Robledillo Núñez, var beskæftiget i virksomheden Linya Fish SL (herefter »Linya Fish«) fra den 4. oktober 2001 til den 28. januar 2003, hvor hun blev afskediget.
The applicant in the main proceedings, Maria Robledillo Núñez, was on the staff of Linya Fish S.L. (‘Linya Fish’) from 4 October 2001 to 28 January 2003, when she was dismissed by that undertaking.
Efter at Maira María Robledillo Núñez havde indgivet en forligsanmodning til centret for mægling, voldgift og forlig i Algeciras, nåede parterne den 2. april 2003 frem til et forlig vedrørende den uberettigede afskedigelse, hvorefter Linya Fish anerkendte, at den skulle udbetale 1 237 EUR til Maira María Robledillo Núñez (herefter » fratrædelsesgodtgørelse«), selv om godtgørelsen ifølge den forelæggende ret under ingen omstændigheder kan overstige 1 186 EUR.
Following the application for conciliation made by Ms Robledillo Núñez to the Algeciras Centre for Mediation, Arbitration and Conciliation, the parties concluded a conciliation agreement on 2 April 2003 on account of the unfairness of her dismissal whereby Linya Fish recognised that it owed Ms Robledillo Núñez the sum of EUR 1 237 (‘the compensation for dismissal’), although, according to the national court, that compensation could not in any event exceed EUR 1 186.
Den 5. maj 2004 afsagde den forelæggende ret på Maira María Robledillo Núñez’ begæring foreløbig kendelse om Linya Fish’s insolvens.
On 5 May 2004, as part of the enforcement proceedings brought by Ms Robledillo Núñez against Linya Fish in that court, a provisional insolvency order was made.
Maira María Robledillo Núñez rettede på denne baggrund den 26. november 2004 henvendelse til Fogasa og anmodede om at få udbetalt den fratrædelsesgodtgørelse, som virksomheden ikke havde betalt.
On 26 November 2004, on the basis of that decision Ms Robledillo Núñez requested that Fogasa pay her the benefit corresponding to the compensation for dismissal which Linya Fish had not yet paid her.
Den 21. januar 2005 meddelte Fogasa afslag på fuldt ud at imødekomme sagsøgerens anmodning under henvisning til, at fratrædelsesgodtgørelsen ikke var blevet fastsat ved dom eller administrativ afgørelse.
By a decision of 21 January 2005, Fogasa dismissed that application in its entirety on the basis that the compensation for dismissal had not been awarded by a judgment or administrative decision.
Maira María Robledillo Núñez har bestridt afslaget på at udbetale den fratrædelsesgodtgørelse, som er fastsat ved forligsaftalen.
She challenged the latter’s refusal to pay her the compensation for dismissal provided for in that conciliation agreement.
Den forelæggende ret har i forelæggelsesafgørelsens præmisser anført, at spansk lovgivning i artikel 33, stk. 2, i lov om arbejdsforhold i den affattelse, som gjaldt før den 15. juni 2006, indeholder bestemmelse om udbetaling af godtgørelser ved arbejdsforholdets ophør, men kun når de er tilkendt arbejdstagerne ved dom eller administrativ afgørelse som følge af afskedigelse eller som følge af, at aftaler er bragt til ophør.
In the grounds of its order for reference, the national court states that, at Article 33(2) of the Workers’ Statute in the versions in force before 15 June 2006, Spanish law provides for payment of compensation due by reason of the termination of an employment relationship, but only where that compensation is recognised by a judgment or administrative decision in favour of employees by reason of dismissal or termination of contract.
Da de godtgørelser, som tilkendes i forbindelse med et udenretligt forlig, således ikke er opregnet i nævnte bestemmelse i lov om arbejdsforhold, henhører sådanne godtgørelser ifølge den forelæggende ret ikke til de godtgørelser, som Fogasa skal dække.
As they are not mentioned in that provision of the Workers’ Statute, compensation recognised in an extrajudicial conciliation procedure is not therefore, according to the national court, among those for which Fogasa is responsible.
Den forelæggende ret har med henvisning til kendelse af 13. december 2005, Guerrero Pecino (sag C-177/05, Sml. I, s. 10887), som omhandlede en godtgørelse fastsat ved et indenretligt forlig, præciseret forskellen mellem det udenretlige forlig og det indenretlige forlig, idet sidstnævnte indgås for en retsinstans, som i øvrigt kan afslå at godkende forliget i henhold til LPL’s artikel 84, stk. 1, hvorimod det udenretlige forlig finder sted for et organ, som særligt har til opgave at udøve denne funktion, og som ikke råder over nogen kontrolmulighed hvad angår forligsaftalens indhold eller en kompetence til at godkende eller forkaste forligsaftalen.
Referring to the order in C-177/05 Guerrero Pecino [2005] ECR I-10887, concerning compensation fixed in a judicial conciliation procedure, the national court notes the difference between extrajudicial conciliation and judicial conciliation, in that judicial conciliation takes place before a court which can refuse to approve it, in application of Article 84(1) of the LPL, whilst extrajudicial conciliation takes place before a body specifically entrusted with that task, which is not invested with any power to review the content of the agreement nor any jurisdiction to approve or disapprove that agreement.
Denne retlige forskel mellem de to forligsformer har til formål at hindre en eventuel svigagtig adfærd.
That legal distinction between those two methods of conciliation seeks to operate as a break on possible fraudulent behaviour.