natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat L. A. Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 2. april 2003.
In particular, an undertaking was given to divest 70 Elf, Total and Fina service stations on French motorways within a specified time-limit.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
The transferees of the service stations were to be approved by the Commission and to meet the conditions set out in paragraph 1 of the commitments.
Sag C-330/01 Ρ Ilot ripiani S.A.T. / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
'(b) the transferee(s) shall be viable operators, either potentially or currently active on the markets in question, capable of maintaining or developing effective competition'.
Generaladvokat S. Alher fremsatte forsla» til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 3. april 2003.
By decision of 13 September 2000 notified to TotalFina Elf ('the contested decision'), the Commission concluded that the applicants did not meet one of the conditions set out in point 1(b) of the commitments for obtaining the required approval since, in the context of the proposed group of purchasers, their application did not allow effective competition to be maintained and developed, in particular vis-à-vis TotalFina Elf.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
By the contested decision the Commission also rejected TotalFina Elf s proposal relating to Agip.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
First plea in law: breach of point 4 of the commitments
Præjudiciel Regeringsrätten fortolkning af bestemmelserne om fri bevægelighed for personer, tjenesteydelser og kapital, særligt EF­traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF), sammenholdt med EF­trakiatens artikel 6 (efter ændring nu artikel 12 EF) beskatningsordning vedrørende arbejdsgiverbetalte
Contrary to the applicants' argument, point 4 of the commitments provides for the consequences of the absence of a response from the Commission to a request for approval within 10 working days of such request, namely that the absence of a response must be deemed an exceptional circumstance within the meaning of point 6, from which it may be inferred that, in situations like that in point in the present case, the period in question may be extended by the Commission.
livsforsikringspræmier og udbetalinger af pension — national lovgivning, hvorefter visse skattemæssige fordele er forbeholdt aftaler, der er indgået med forsikringsselskaber etableret i den berørte medlemsstat
The Court also found that the applicants have not shown that there was a manifest error of assessment by the Commission in taking the view that the applicants would not have been able, either alone or even jointly with other transferees, to maintain or develop effective competition in the market, as required by the commitments.
Generaladvokat P. Diger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 3. april 2003.
(Appeal — State aid —Aid in the steelsector —Action for annulment —Article 33 CS —Action brought by an intra-State authority — Appeal manifestly unfounded) (Sixth Chamber)
Han foreslog Domstolen at svare på følgende måde:
He proposed that the Court should answer as follows:
»Artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for anvendelse af en national lovgivning som den her omhandlede, hvorefter der gælder skatteregler, som er mindre fordelagtige, når en erhvervstilknyttet pensionsforsikring tegnes hos et forsikringsselskab i en anden medlemsstat, end når den tegnes hos et forsikringsselskab i den pågældende medlemsstat.«
(2) Article 141(1) EC can be relied on against a statutory occupational pension scheme which is solely open to persons who provide educational services under a contract of employment and is not open to lecturers who teach under contracts for the provision of individual services if it appears that appreciably more women than men are affected by that restriction and there is no objective justificatory ground for it.'
Sag C-252/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien
Case C-330/01 Ρ Hortiplant S.A.T. ν Commission of the European Communities
Traktatbntdssøgsmål - artikel 11, stk. 3, og artikel 15, stk. 2. i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18. juni 1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler - uberettiget forlængelse af en kontrakt mellem den flamske regering og virksomheden Enrósense Belfotop NV efter en forhandlingsprocedure — ovenågning af den belgiske kyst ved hjælp af fotografisk teledetektion fra luften
Appeal against the judgment in Case T-143/99 of the Court of First Instance dismissing an application for the annulment of the Commission decision to cancel financial assistance from the EAGGF Guidance Section — Application of Ankle 24 of Council Regulation (EEC) No 4253/88 laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments, as amended by Council Regulation (EEC) No 2082/93
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 3. april 2003.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 3 April 2003.
Præjudiciel — Hoge Raad der Nederlanden —fortolkning af direktiv 89/104/EØF: Rådets første direktiv af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker — tegn, der kan udgøre et varemærke — tegn bestående af lyde — den eventuelt krævede grafiske gengivelsesform
(2) Where the activities of the person or undertaking on the territory of the host Member State have been pursued over a long period, on a virtually continuous basis and under a whole series of contracts, it falls to the competent court to determine at what point in time the situation must be regarded as establishment and must, therefore, give rise to the payment of subscriptions to the chamber of trades.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 3. april 2003.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 April 2003.
Præjudiciel — Juzgado de lo Social de Madrid —fortolkning af Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden.
Interpretation of First Council Directive 89II04/EEC to approximate the laws of the Member States relating to trade marks, in particular Article 2 thereof — signs capable of constituting a trade mark — signs consisting of sounds or noises -form of graphical representation which may be required
Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 April 2003.
arbejdstagere som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1. i direktiv 89/391/EØF), og Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår - k\indelig arbejdstager, hvis barselsorlov falder sammen med tidspunktet for arbejdspladsens årlige ferielukning, som er aftalt i en kollektiv overenskomst om tilrettelæggelse af den årlige ferie
Interpretation of — Council Directive 931104¡EC concerning cenain aspects of the organisation of working time; — Council Directive 92/85/EEC on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16 (1) of Directive 89/391 /EEC); — Council Directive 76/207/EEC on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions in relation to a worker whose period of maternity leave coincides with her workshop's annual closure, which has been fixed in a collective agreement relating to annual leave.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 3. april 2003.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 April 2003.
Generaladvokat A. Tix/.ano fremsatte forslag lil algore Ne i retsmodet (Sjette Afdeling) den 3. april 21)03.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 3 April 2003.
Originalsprog: fransk Redaktionen afsluttet den 9.9.2003 Katalognr.: QD-AC-03-011-DA-C
Original version: French Completed on —Catalogue No: QD-AC-03-Oll-EN-C
Linde AG / Winward Industries Inc. Rado Uhren AG Tilnærmelse af lovgivningerne
Linde AG, Winward Industries Inc. v Rado Uhren AG Approximation of laws
Sag C-114/02 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-114/02 Commission of the European Communities v French Republic Approximation of laws
Forenede sager C-20/01 og C-28/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Regler for virksomhederne
Joined Cases C-20/01 and C-28/01 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Company law
Sag C-276/01 Joachim Steffensen Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-276/01 Joachim Steffensen Approximation of laws
Sag C-392/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Portugisiske Republik Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-392/99 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic Environment and consumers
Sag C-65/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik Socialpolitik
Case C-142/00 Ρ Commission of the European Communities ν Nederlandse Antillen Commercial policy
Sag C-217/01 Ρ Michel Hendrickx / Det Europæiske Center for Udvikling af Erhvervsuddannelse (Cedefop) Tjenestemandsvedtægten
Case C-65/01 Commission of the European Communities ν Italian Republic Social policy
Sag T-155/01 Robert Walton / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-155/01 Robert Walton ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T-134/02 Miguel Tejada Fernandez / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-134/02 Miguel Tejada Fernandez ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T-224/01 35 Dufferrit GmbH / Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) Intellektuel ejendomsret
Case T-224/01 Dufferrit GmbH ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs)
Sag T-217/01 Forum des migrants de l'Union européenne / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Retlige og indre anliggender
Case T-217/01
Sag T-353/00 Jean-Marie Le Pen / Europa-Parlamentet Regler for institutionerne
Case T-353/00 Jean-Marie Le Pen ν European Parliament Law governing the institutions
Sag T-186/01 Nicole Robert / Europa-Parlamentet Tjenestemandsvedtægten
Case T-186/01 Nicole Robert ν European Parliament Staff Regulations of Officials
Sag T-366/00 Scott SA / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Statsstøtte
Case T-366/00 Scott SA ν Commission of the European Communities State aid
Sag T-369/00 Département du Loiret / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Statsstøtte
Case T-369/00 Département du Loiret ν Commission of the European Communities State aid
Sag C-471/02 P(R) Santiago Gomez-Reino / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case C-471/02 P(R) Santiago Gomez-Reino ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T-392/02 R Solvay Pharmaceuticals BV / Rådet for Den Europæiske Union Landbrug
Case T-392/02 R Solvay Pharmaceuticals BV ν Council of the European Union Agriculture
Sag C-145/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik
Case C-145/01 Commission of the European Communities ν Italian Republic
Sag C-191/01 Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) / Wm Wrigley Jr Company
Case C-191/01 60 Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) ν Wm Wrigley Jr Company
Forenede sager C-261/01 og C-262/01 Belgien / Eugene Van Calster, Felix Cleeren og Openbaar Slachthuis NV
Joined Cases C-261/01 and C-262/01 Belgium ν Eugene Van Calster, Felix Cleeren and Openbaar Slachthuis NV
Præjudiciel »Varemærker — direktiv 89/104/EØF — artikel 7, stk. 1 — konsumption af de til varemærket knyttede rettigheder bevis stedet, hvor varerne første gang er markedsført af varemærkeindehaveren selv eller med dennes samtykke indehaverens samtykke til markedsføring inden for EØS« (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Trade marks — Directive 8911041EEC —Article 7(1) — Exhaustion of the right conferred by the trade mark — Evidence — Place where the goods are first placed on the market by the trade mark proprietor or with his consent — Consent of the trade mark proprietor to placing on the market in the EEA) (Full Court)
Ved kendelse af 11. maj 2000 har Bundesgerichtshof forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 28 EF og 30 EF samt af artikel 7, stk. 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988.
By order of 11 May 2000 the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 28 EC and 30 EC and of Article 7(2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Selskabet Stussy Inc., der har hjemsted i Irvine (USA), er indehaver af ord- og figurmærket »Stüssy«, der er registreret for beklædningsgenstande, navnlig skjorter, shorts, badetøj, t-shirts, træningstøj, trøjer og bukser.
Stussy Inc., a company established in Irvine (United States) is the proprietor of the word and device mark 'Stüssy', which is registered in respect of clothing, in particular shirts, shorts, swimwear, T-shirts, track suits, waistcoats and trousers.
Varerne, der er forsynet med dette varemærke, sælges over hele verden. De er ikke udstyret med særlige kendetegn, der viser, at de er bestemt for et særligt afsætningsområde.
Goods bearing this trade mark are marketed worldwide.
Van Doren har i medfør af en forhandleraftale, der blev indgået den 1. maj 1995, eneret til markedsføring af Stussy Inc.'s varer i Tyskland.
Under a dealership agreement of 1 May 1995, Van Doren has exclusive distribution rights in respect of Stussy Inc's products in Germany.
Stussy Inc. har bemyndiget Van Doren til i eget navn at anlægge sag ved domstolene mod tredjemænd med påstand om forbud og erstatning i tilfælde af krænkelser af varemærket.
Stussy Inc. authorised the claimant to bring legal proceedings in its own name to obtain injunctions against, and claim damages from, third parties for infringement of the trade mark.
Van Doren har oplyst, at der for varer af mærket Stüssy i hvert land i Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (herefter »EØS«) kun er én eneforhandler og generalimportør, der er kontraktligt forpligtet til ikke at overgive varerne til mellemhandlere med henblik på markedsføring uden for det område, der er tildelt ham.
According to Van Doren there is in each country of the European Economic Area ('EEA') only one exclusive distributor and general importer for 'Stussy· articles and that distributor is contractually bound not to sell the goods to intermediaries for resale outside his contractual territory.
Lifestyle markedsfører i Tyskland varer af mærket Stüssy, som selskabet ikke har købt af Van Doren.
Lifestyle markets in Germany 'Stussy* articles which it has not acquired from Van Doren.
Van Doren har anlagt sag mod Lifestyle og Michael Orth ved tyske domstole.
Van Doren brought proceedings against Lifestyle and Michael Orth before the German courts.
Selskabet har nedlagt påstand om, at de tilpligtes at ophøre med denne markedsføring, at meddele oplysninger om deres aktiviteter siden den 1. maj 1995, samt at en erstatningspligt fastslås for tiden efter denne sidstnævnte dato.
It sought an injunction prohibiting such marketing, disclosure of information concerning their activities since 1 January 1995, and a declaration of liability for damages as from 1 January 1995.
Selskabet har anført, at de af Lifestyle forhandlede artikler oprindeligt var blevet markedsført i De
It maintained that the articles distributed by Lifestyle were products which had originally been put on the market in the United
Forenede Stater, og at varemærkeindehaveren ikke havde givet samtykke til, at de blev markedsført i Forbundsrepublikken Tyskland eller i en anden medlemsstat.
States, and that their distribution in the Federal Republic of Germany and other Member States had not been authorised by the trade mark proprietor.
Den ret, der behandlede sagen i første instans, gav Van Doren medhold i de fleste af påstandene.
At first instance, the court upheld most of the claims in the action.
Den af Lifestyle og Michael Orth iværksatte appel førte derimod til frifindelse for Van Dorens påstande.
However, on appeal by Lifestyle and Michael Orth most of the claims made by Van Doren were dismissed.
Appelretten fandt, at Van Doren burde have fremført omstændigheder, der skabte en vis sandsynlighed for, at de omtvistede artikler var blevet importeret og markedsført i EØS uden varemærkeindehaverens samtykke.
The court hearing the appeal held that it had been for Van Doren to plead circumstances which established it as to some extent probable that the goods in question originated from imports which were put on the market in the EEA without the consent of the trade mark proprietor.
Idet Bundesgerichtshof under disse omstændigheder finder, at sagens afgørelse afhænger af fortolkningen af artikel 28 EF og 30 EF såvel som af direktivets artikel 7, stk. 1, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
As it considers that, against that background, the resolution of the dispute in the main proceedings turns on the interpretation of Articles 28 EC and 30 EC and Article 7(1) of the Directive, the Bundesgerichtshof has stayed proceedings and referred the following question to the Court for a preliminary ruling:
»Skal artikel 28 EF og 30 EF fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national lovgivning, hvorefter den, der på grund af forhandling af originale varer sagsøges for en varemærkekrænkelse, og som gør gældende, at der foreligger konsumption af varemærkeretten i henhold til artikel 7 i Rådets første direktiv 89/104/EØF [...] pålægges dokumentationsbyrden og efter omstændighederne bevisbyrden for, at den af ham forhandlede vare allerede tidligere af varemærkeindehaveren selv eller med dennes samtykke for første gang er blevet markedsført inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde?«
'Are Articles 28 EC and 30 EC to be interpreted as meaning that they permit the application of national legislation under which an infringer against whom proceedings are brought on the basis of a trade mark for marketing original goods, and who claims that the trade mark right has been exhausted within the meaning of Article 7 of Directive 89/104/EEC ... has to plead and, if necessary, prove that the goods marketed by him have already been put on the market in the European Economic Area for the first time by the trade mark owner himself or with his consent?'
Direktivets artikel 5 giver varemærkeindehaveren en eneret, der bl.a. giver ham mulighed for at forbyde tredjemand, der ikke har hans samtykke, at indføre eller markedsføre varer, der er forsynet med varemærket.
Article 5 of the Directive confers on the trade mark proprietor exclusive rights entitling him, inter alia, to prevent all third parties not having his consent from importing goods bearing the mark.
Artikel 7, stk. 1, indeholder en undtagelse til denne bestemmelse, idet den bestemmer, at indehaverens ret er udtømt, når varerne er markedsført inden for EØS af indehaveren selv eller med dennes samtykke.
Article 7(1) contains an exception to that rule in that it provides that the trade mark proprietor's rights are exhausted where goods have been put on the market in the EEA by the proprietor or with his consent.
Det fremgår således, at eneretten udtømmes enten som følge af, at indehaveren har givet samtykke -udtrykkeligt eller stiltiende — til en markedsføring inden for EØS, eller som følge af, at markedsføringen inden for EØS er foretaget af indehaveren selv.
It therefore appears that the extinction of the exclusive right results either from the consent of the proprietor, given either expressly or impliedly, to goods being placed on the market within the EEA, or from their being placed on the market by the proprietor himself.
Det forhold, at indehaveren har samtykket eller selv har foretaget markedsføringen inden for EØS, hvilke forhold indebærer et afkald på eneretten, udgør således hver især en afgørende betingelse for konsumption af denne ret.
The consent of the proprietor or the placing of goods on the market within the EEA by the proprietor, which are tantamount to renunciation of his exclusive right, each constitute decisive factors in the extinction of that right.
Den forelæggende ret har anført, at ifølge tysk ret udgør konsumption af varemærkeretten et forsvarsanbringende for tredjemand, der sagsøges af varemærkeindehaveren, og at betingelserne for konsumptionen derfor principielt skal bevises af tredjemand, der gør den gældende.
The referring court observes that, under German law, the exhaustion of the trade mark right constitutes a plea in defence for a third party against whom the trade mark proprietor brings an action, so that the conditions for such exhaustion must, as a rule, be proved by the third party who relies on it.
En sådan bevisregel er forenelig med fællesskabsretten, og navnlig med direktivets artikel 5 og 7.
Such a rule of evidence is consistent with Community law and, in particular, with Articles 5 and 7 of the Directive.
Hensynet til beskyttelsen af de frie varebevægelser, som navnlig er fastslået i artikel 28 EF og 30 EF, kan dog gøre det nødvendigt at gøre undtagelse fra denne bevisregel.
However, the requirements deriving from the protection of the free movement of goods enshrined, inter alia, in Articles 28 EC and 30 EC may mean that that rule of evidence needs to be qualified.
Det må følge af det anførte, at såfremt den sagsøgte tredjemand er i stand til at godtgøre, at der består en reel risiko for opdeling af de nationale markeder, såfremt han selv bærer bevisbyrden for, at varerne er markedsført inden for EØS af varemærkeindehaveren eller med dennes samtykke, påhviler det varemærkeindehaveren at bevise, at varerne oprindeligt blev markedsført af ham selv eller med hans samtykke uden for EØS.
Accordingly, where a third party against whom proceedings have been brought succeeds in establishing that there is a real risk of partitioning of national markets if he himself bears the burden of proving that the goods were placed on the market in the EEA by the proprietor of the trade mark or with his consent, it is for the proprietor of the trade mark to establish that the products were initially placed on the market outside the EEA by him or with his consent.
Såfremt dette bevises, påhviler det derefter tredjemand at bevise, at der foreligger et samtykke fra indehaveren til den efterfølgende markedsføring af varerne inden for EØS.
If such evidence is adduced, it is for the third party to prove the consent of the trade mark proprietor to subsequent marketing of the products in the EEA