natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da dette udsagn indebærer en dobbeltindførsel til Fællesskabet foretaget ved A.TR.1-certifikater med samme registreringsnummer, hvoraf det ene er ægte og det andet uægte, burde Kommissionen derimod have undersøgt, om en sådan dobbeltindførsel til Fællesskabet ved A.TR.1-certifikater med samme registreringsnummer havde fundet sted.
On the contrary, given that that statement implies a double importation into the Community under cover of A.TR.1 certificates with the same registration number, one authentic and the other inauthentic, the Commission should have checked whether such a double importation into the Community under cover of A.TR.1 certificates bearing the same registration number had actually taken place.
Det kan imidlertid af Kommissionens argumenter såvel ved Retten som ved Domstolen udledes, at dette ikke var tilfældet.
It may be inferred from the Commission’s arguments both before the Court of First Instance and before the Court of Justice that it did not do so.
Da ingen af UCLAF’s to undersøgelseshold gennemførte nogen kontrol på toldkontoret i Mersin, således som det er anført i denne doms præmis 113, har de heller
Furthermore, given that neither of UCLAF’s two missions was carried out at the Mersin customs office, as was pointed out in paragraph 113 of this judgment, they
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN ikke kunnet undersøge, om der foreligger sådanne registre, eller om de omtvistede certifikater er indført heri.
C.A.S. v COMMISSION were also not able to check whether there were such registers and whether the certificates at issue were entered in those registers or not.
Det fremgår af det anførte, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser til at overvåge og kontrollere en korrekt anvendelse af associeringsaftalen.
It follows from all of the above considerations that the Commission failed to fulfil its obligations to supervise and monitor the proper implementation of the Association Agreement.
Såfremt Kommissionen ikke havde udvist en sådan tilsidesættelse, kunne de falske omtvistede certifikater have været opdaget og opklaret ved den første indførsel til Fællesskabet, hvorved det økonomiske tab, såvel for fællesskabsbudgettet som for appellanten, havde kunnet begrænses.
Had the Commission not failed to fulfil its obligations, the forgeries of the certificates at issue could have been discovered and elucidated as soon as the first imports into the Community were made and the scale of the financial loss, both for the Community budget and for the appellant, could have been limited.
Kommissionen havde i øvrigt allerede ved opdagelsen af sådanne forfalskninger kunnet advare importørerne rettidigt og i givet fald indbringe sagen for Det Blandede Udvalg.
Furthermore, the Commission could, as soon as those forgeries were discovered, have warned importers in good time and, if necessary, have brought the matter before the Joint Committee.
Hvis Kommissionen fuldt ud havde anvendt de beføjelser, den råder over i henhold til associeringsaftalen, ville tvisten med hensyn til de omtvistede certifikaters ægthed eller urigtighed under alle omstændigheder have kunnet afkræftes, og deres ægthed eller uægthed havde kunnet godtgøres med sikkerhed.
In any event, if the Commission had made full use of the rights and powers which it has under the Association Agreement, the doubts as to the inauthentic or irregular nature of the certificates at issue could have been dispelled and their authenticity or inauthenticity could have been established with certainty.
Heraf følger, at denne tilsidesættelse fra Kommissionens side udgør en særlig situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
It follows that that failure to fulfil obligations on the part of the Commission constitutes a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
På grundlag af det anførte er det ufornødent at undersøge anbringenderne om tilsidesættelse af retten til aktindsigt i sagen og om tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b).
Having regard to the above, there is no need to examine the pleas alleging infringement of the right of access to the file and infringement of Article 220(2)(b) of the CCC.
Virkningerne af ophævelsen af den appellerede dom
The consequences of the setting aside of the judgment under appeal
Ifølge artikel 61, stk. 1, i statutten for Domstolen ophæver Domstolen den af Retten trufne afgørelse, hvis Domstolen giver appellanten medhold.
In accordance with the first paragraph of Article 61 of the Statute of the Court of Justice, if the appeal is well founded, the Court of Justice must quash the decision of the Court of First Instance.
Domstolen kan i denne forbindelse enten selv træffe endelig afgørelse, hvis sagen er moden til påkendelse, eller hjemvise den til Retten til afgørelse.
It may then itself give final judgment in the matter, where the state of the proceedings so permits.
Det fremgår af det i denne doms præmis 85-133 anførte, at Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved at antage, at betingelserne i toldkodeksens artikel 239 ikke var opfyldt, hvorfor der ikke var grund til at foretage godtgørelse eller fritagelse for indførsel i forbindelse med de omtvistede certifikater.
It follows from all the considerations set out in paragraphs 85 to 133 of this judgment that the Commission made a manifest error of assessment in finding that the conditions set out in Article 239 of the CCC had not been met and that, consequently, there was no need to repay or remit the import duty relating to the certificates at issue.
Den anfægtede beslutnings artikel 2 bør derfor annulleres.
Article 2 of the contested decision must therefore be annulled.
I henhold til artikel 122 i Domstolens procesreglement træffer Domstolen afgørelse om sagens omkostninger, når der gives appellanten medhold, og Domstolen selv endeligt afgør sagen.
Under the first paragraph of Article 122 of the Rules of Procedure, where the appeal is well founded and the Court of Justice itself gives final judgment in the case, the Court is to make a decision as to costs.
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, der ifølge artikel 118 finder anvendelse i appelsager, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Appellanten har nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, which applies to appeal proceedings by virtue of Article 118 of those rules, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Sag C-237/07
Case C-237/07
»Direktiv 96/62/EF — vurdering og styring af luftkvalitet — fastsættelse af grænseværdier — retten for en tredjemand, hvis sundhed er påvirket, til at få udarbejdet en handlingsplan«
(Directive 96/62/EC — Ambient air quality assessment and management — Fixing of limit values — Entitlement of a third party, whose health has been impaired, to have an action plan drawn up)
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 25. juli 2008 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 25 July 2008 . . . . . . . . . . .
Miljø — vurdering og styring af luftkvalitet — direktiv 96/62 (Rådets direktiv 96/62, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, art. 7, stk. 3)
Environment — Ambient air quality assessment and management — Directive 96/62 (Council Directive 96/62, as amended by Regulation No 1882/2003, Art. 7(3))
Artikel 7, stk. 3, i direktiv 96/62 om vurdering og styring af luftkvalitet, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, skal fortolkes således, at i tilfælde af risiko for overskridelse af grænseværdier for udledning af småpartikler PM 10 eller varslingstærskelværdier skal borgere, der er direkte berørt, kunne opnå, at de kompetente nationale myndigheder udarbejder en handlingsplan, selv om de i henhold til national ret har andre handlingsmuligheder til rådighed med henblik på at opnå, at disse myndigheder træffer foranstaltninger til bekæmpelse af luftforurening.
Article 7(3) of Directive 96/62 on ambient air quality assessment and management, as amended by Regulation No 1882/2003, must be interpreted as meaning that, where there is a risk that the emission limit values in respect of particulate matter PM10or alert thresholds may be exceeded, persons directly concerned must be in a pos -ition to require the competent national authorities to draw up an action plan, even though, under national law, those persons may have other courses of action available to them for requiring those authorities to take measures to combat atmospheric pollution.
Ved anvendelse af artikel 7, stk. 3, i direktiv 96/62 om vurdering og styring af luftkvalitet, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, er medlemsstaterne under de nationale retters kontrol alene forpligtede til i forbindelse med en handlingsplan på kort sigt at træffe de foranstaltninger, der kan mindske risikoen for overskridelse af grænseværdier for udledning af småpartikler PM 10 eller varslingstærskelværdier mest muligt, og gradvist at vende tilbage til et niveau, der ligger under disse værdier eller tærskler, under hensyntagen til de faktiske omstændigheder og samtlige de berørte interesser.
In the application of Article 7(3) of Directive 96/62 on ambient air quality assessment and management, as amended by Regulation No 1882/2003, the Member States are obliged, subject to judicial review by the national courts, to take such measures — in the context of an action plan and in the short term — as are capable of reducing to a minimum the risk that the emission limit values in respect of particulate matter PM10 or alert thresholds may be exceeded and of ensuring a gradual return to a level below those values or thresholds, taking into account the factual circumstances and all opposing interests.
(jf. præmis 42 og domskonkl. 1)
(see para.
(jf. præmis 47 og domskonkl. 2)
(see para.
I sag C-237/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) ved afgørelse af 29. marts 2007, indgået til Domstolen den 14. maj 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Bundesverwaltungsgericht (Germany), made by decision of 29 March 2007, received at the Court on 14 May 2007, in the proceedings
DOM AF 25.7.2008 — SAG C-237/07 generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: fuldmægtig B. Fülop, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 5. juni 2008, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülop, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 5 June 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
— den nederlandske regering ved C. Wissels og M. De Grave, som befuldmægtigede
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. De Grave, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved F. Erlbacher, A. Alcover San Pedro og D. Recchia, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher, A. Alcover San Pedro and D. Recchia, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Anmodningen er blevet fremsat i en sag mellem Dieter Janecek og Freistaat Bayern vedrørende en påstand om, at sidstnævnte tilpligtes at udarbejde en handlingsplan for luftkvaliteten i området Landshuter Allee i München, hvor den pågældende er bosat, og at denne plan skal omfatte de foranstaltninger, der skal iværksættes på kort sigt for at sikre overholdelsen af den i henhold til fællesskabslovgivningen tilladte grænse for så vidt angår udledning af småpartikler PM10 i luften.
The reference has been made in the course of proceedings between Mr Janecek and the Freistaat Bayern concerning an application for an order requiring the Freistaat Bayern to draw up an air quality action plan in the Landshuter Allee district in Munich, where the applicant lives, the plan in question to include the measures to be taken in the short term to ensure compliance with the limit set by Community legislation in respect of ambient air emissions of particulate matter PM₁₀.
I henhold til 12. betragtning til direktiv 96/62, »[skal medlemsstaterne] for at beskytte miljøet som helhed og menneskers sundhed […] ved overskridelse af grænseværdierne træffe foranstaltninger, således at disse værdier overholdes inden for den fastsatte tidsfrist«.
‘… in order to protect the environment as a whole and human health, it is necessary that Member States take action when limit values are exceeded in order to comply with these values within the time fixed’.
Bilag I til direktiv 96/62 indeholder en liste over forurenende stoffer, som skal tages i betragtning ved vurdering og styring af luftkvaliteten.
Annex I to Directive 96/62 contains a list of atmospheric pollutants to be taken into consideration in the assessment and management of ambient air quality.
Denne listes punkt 3 nævner »[s]måpartikler som f.eks. sod (herunder PM10 )«.
Item 3 in that list refers to ‘[f]ine particulate matter such as soot (including [PM]₁₀ )’.
Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at grænseværdierne overholdes.
Member States shall take the necessary measures to ensure compliance with the limit values.
Medlemsstaterne udarbejder handlingsplaner, der skal iværksættes på kort sigt, hvis der er risiko for overskridelser af grænseværdierne og/eller tærskelværdierne for forureningsvarsling, således at risikoen for og varigheden af overskridelsen mindskes […]«
Member States shall draw up action plans indicating the measures to be taken in the short term where there is a risk of the limit values and/or alert thresholds being exceeded, in order to reduce that risk and to limit the duration of such an occurrence. …’
I direktivets artikel 8 med overskriften »Foranstaltninger, der finder anvendelse i zoner, hvor niveauerne overskrider grænseværdien« hedder det:
Article 8 of the directive, headed ‘Measures applicable in zones where levels are higher than the limit value’, provides:
Medlemsstaterne opstiller en fortegnelse over zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for et eller flere forurenende stoffer overskrider grænseværdien plus margen for tilladt overskridelse.
Member States shall draw up a list of zones and agglomerations in which the levels of one or more pollutants are higher than the limit value plus the margin of tolerance.
Er der ikke fastsat en margen for overskridelse for et bestemt forurenende stof, sidestilles de zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for dette stof overskrider grænseværdien, med de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i første afsnit, og stk. 3, 4 og 5 nedenfor finder anvendelse.
Where no margin of tolerance has been fixed for a specific pollutant, zones and agglomerations in which the level of that pollutant exceeds the limit value shall be treated in the same way as the zones and agglomerations referred to in the first subparagraph, and paragraphs 3, 4 and 5 shall apply to them.
Medlemsstaterne opstiller en fortegnelse over zoner og bymæssige områder, hvor niveauet for et eller flere forurenende stoffer ligger mellem grænseværdien og grænseværdien plus margen for overskridelse.
Member States shall draw up a list of zones and agglomerations in which the levels of one or more pollutants are between the limit value and the limit value plus the margin of tolerance.
I de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i stk. 1, træffer medlemsstaterne foranstaltninger for at sikre, at der udarbejdes eller iværksættes en plan eller et program, som sikrer, at grænseværdien overholdes inden for den fastsatte tidsfrist.
In the zones and agglomerations referred to in paragraph 1, Member States shall take measures to ensure that a plan or programme is prepared or implemented for attaining the limit value within the specific time-limit.
Planen eller programmet, som skal være tilgængelig for offentligheden, skal mindst indeholde de oplysninger, der er anført i bilag IV.
The said plan or programme, which must be made available to the public, shall incorporate at least the information listed in Annex IV.
I de zoner og bymæssige områder, der er nævnt i stk. 1, hvor niveauet for mere end ét forurenende stof overskrides, skal medlemsstaterne fremlægge en samlet plan for alle de pågældende forurenende stoffer.
In the zones and agglomerations referred to in paragraph 1, where the level of more than one pollutant is higher than the limit values, Member States shall provide an integrated plan covering all the pollutants concerned.
Artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 1999/30/EF af 22. april 1999 om luftkvalitetsgrænseværdier for svovldioxid, nitrogendioxid og nitrogenoxider, partikler og bly i luften (EFT L 163, s. 41) bestemmer:
Article 5(1) of Council Directive 1999/30/EC of 22 April 1999 relating to limit values for sulphur dioxide, nitrogen dioxide and oxides of nitrogen, particulate matter and lead in ambient air (OJ 1999 L 163, p. 41) provides:
»Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at koncentrationerne af PM10 i luften, som vurderet i henhold til artikel 7, ikke overstiger de grænseværdier, der er anført i del I i bilag III, fra de dér anførte datoer.
‘Member States shall take the measures necessary to ensure that concentrations of PM₁₀ in ambient air, as assessed in accordance with Article 7, do not exceed the limit values laid down in Section I of Annex III as from the dates specified therein.
De tolerancemargener, der er anført i del I i bilag III, gælder i overensstemmelse med artikel 8 i direktiv 96/62/EF.«
The margins of tolerance laid down in Section I of Annex III shall apply in accordance with Article 8 of Directive 96/62/EC.’
Bilag III, fase 1, punkt 1, i direktiv 1999/30 viser i en tabel grænseværdierne for småpartikler PM10.
Stage 1, section 1 of Annex III to Directive 1999/30 sets out, in a table, the limit values for particulate matter PM₁₀.
I, s. 3830), som ændret ved lov af 25. juni 2005 (BGBl.
3830), as amended by the Law of 25 June 2005 (BGBl I, p.
I, s. 1865, herefter »loven om bekæmpelse af forurening«).
1865; ‘the Federal Law on combating pollution’).
§ 45 i loven om bekæmpelse af forurening med overskriften »Forbedring af luftkvaliteten« bestemmer:
Paragraph 45 of the Federal Law on combating pollution, headed ‘Improvement of air quality’, provides:
»1) De kompetente myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at grænseværdierne for udledning, der er fastsat i § 48a, overholdes, navnlig ved hjælp af planerne i henhold til § 47.
‘(1) The competent authorities shall take the measures necessary to comply with the emission values fixed pursuant to Paragraph 48a, in particular by means of the plans provided for under Paragraph 47.
»1) Hvis grænseværdierne plus den lovlige margen, der er fastsat i en bekendtgørelse i henhold til § 48a, stk. 1, overskrides, skal de kompetente myndigheder fastlægge en plan for luftkvaliteten, der fastlægger de nødvendige foranstaltninger for varigt at mindske luftforurenende stoffer, og som er forenelige med kravene i bekendtgørelsen.
‘(1) Where the limit values plus the statutory margins of tolerance defined by regulation pursuant to Paragraph 48a(1) are exceeded, the competent authorities shall draw up an air quality plan which determines the measures necessary for the per -manent reduction of atmospheric pollutants and which complies with the requirements of the regulation.
2) Hvis der er risiko for overskridelse af grænseværdier eller varslingstærskelsværdier for udledning, som fastsat i en bekendtgørelse i henhold til § 48a, stk. 1, skal den kompetente myndighed udarbejde en handlingsplan, der fastlægger de foranstaltninger, der skal iværksættes på kort sigt, og som skal mindske risikoen for overskridelse og begrænse varigheden heraf.
(2) Where there is a risk of the emission limit values or alert thresholds defined by regulation pursuant to Paragraph 48a(1) being exceeded, the competent authority shall draw up an action plan laying down the measures to be taken in the short term which must be capable of reducing that risk or of limiting the duration of such an occurrence.
Handlingsplanerne kan udarbejdes i forbindelse med en plan for luftkvalitet i henhold til stk. 1.
Action plans may be incorporated in an air quality plan pursuant to subparagraph 1.
Grænseværdierne for udledning, som er nævnt i § 47 i loven om bekæmpelse af forurening, er fastlagt i den 22. bekendtgørelse om anvendelse af nævnte lov, hvori § 4, stk. 1, bestemmer:
The emission limit values referred to in Paragraph 47 of the Federal Law on combating pollution are fixed in the 22nd regulation for the implementation of that Law, which provides, in Paragraph 4(1):
»For PM10 er den gennemsnitlige grænseværdi over 24 timer henset til beskyttelsen af den menneskelige sundhed på 50 µg/m3, hvor 35 overskridelser er tilladt i løbet af kalenderåret […]«
‘The average emission limit value over a 24-hour period in respect of PM₁₀, having regard to the protection of human health, is 50 µg/m3, which may be exceeded 35 times in a calendar year …’
Målingerne i denne station viste i løbet af 2005 og 2006, at den fastsatte grænseværdi for udledning af småpartikler PM10 blev overskredet langt flere end 35 gange, selv om dette antal overskridelser i henhold til loven om bekæmpelse af forurening var det tilladte maksimum.
Measurements taken at that station have shown that, in 2005 and 2006, the limit value fixed for emissions of particulate matter PM₁₀ was exceeded much more than 35 times, even though that is the maximum number of instances permitted under the Federal Law on combating pollution.
Det er ubestridt, at der for så vidt angår byen Münchens område eksisterer en plan for luftkvalitet, der blev erklæret for bindende den 28. december 2004.
It is common ground that an air quality action plan exists in respect of the city of Munich, that action plan having been declared mandatory on 28 December 2004.
Sagsøgeren i hovedsagen har imidlertid anlagt sag ved Verwaltungsgericht München med påstand om, at Freistaat Bayern tilpligtes at udarbejde en handlingsplan for luftkvaliteten i området Landshuter Allee, således at de foranstaltninger, der skal iværksættes på kort sigt, fastlægges for at sikre, at de tilladte 35 overskridelser pr. år af grænseværdier, der er fastlagt for udledning af småpartikler PM10, overholdes.
However, the applicant in the main proceedings brought an action before the Verwaltungsgericht (Administrative Court) Munich for an order requiring the Freistaat Bayern to draw up an air quality action plan in the Landshuter Allee district, so as to determine the measures to be taken in the shortterm in order to ensure compliance with the maximum permitted number of instances — 35 per year — of the emission limit value for particulate matter PM₁₀ being exceeded.
Denne ret gav ikke sagsøgeren medhold.
The Verwaltungsgericht Munich dismissed that action as unfounded.
Ved appellen indtog Verwaltungsgerichthof et andet standpunkt, idet den fandt, at de berørte beboere kan kræve, at de kompetente myndigheder udarbejder en handlingsplan, men at de ikke kan kræve, at denne plan omfatter de foranstaltninger, der skal sikre overholdelsen på kort sigt af grænseværdierne for udledning af småpartikler PM10.
On appeal, the Verwaltungsgerichtshof (Higher Administrative Court) took a different view, holding that the residents concerned may require the competent authorities to draw up an action plan, but that they are not entitled to insist that it must include the particular measures that would guarantee compliance in the shortterm with the emission limit values for particulate matter PM₁₀.
Ifølge denne ret er de nationale myndigheder alene forpligtede til at sikre, at dette mål forfølges ved hjælp af en sådan plan, for så vidt som det er muligt og afpasset efter dette mål. Den pålagde derfor Freistaat Bayern at udarbejde en handlingsplan, der overholder forskrifterne.
According to the Verwaltungsgerichtshof, the national authorities are required only to ensure that such a plan pursues that objective to the extent to which it is possible and proportionate for it to do so.