natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En udelukkelse af ethvert ansvar hos andre personer ville i øvrigt føre til et helt andet resultat end artikel III, stk. 4, andet punktum, i den internationale konvention af 29. november 1969 om det privatretlige ansvar for skader ved olieforurening 59, som ændret ved protokollen af 1992 60.
Moreover, the exclusion of all liability on the part of other persons would lead to a completely different result to that of the second sentence of Article III(4) of the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 59as amended by the 1992 Protocol.
I modsætning til Marpol 73/78 fastsætter denne bestemmelse udtrykkeligt, at det i princippet kun er ejeren, der er privatretligt ansvarlig, derimod ikke en række andre personer, som f.eks. besætningen, befragtere eller tjenesteydere for skibet. Disse personer er imidlertid alligevel ansvarlige, hvis de har handlet forsætligt eller hensynsløst og med viden om, at der sandsynligvis ville opstå en skade.
60 Unlike Marpol 73/78, this provision expressly provides that in principle the owner alone bears civil liability and a number of other persons such as, for example, the crew, charterers or servants and agents, do not.
Undtagelserne i regel 11, litra b), nr. ii), i bilag I og regel 6, litra b), nr. ii), i bilag II til Marpol 73/78 tjener først og fremmest til at fastsætte den målestok for kravet til omhu, der skal anlægges for at undgå hændelig forurening.
The exceptions under Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II to Marpol 73/78 are intended primarily to establish the standard of care to be met in order to avoid accidental pollution.
Hvis enhver stat anlagde sin egen målestok for at tillægge skyld, og disse standarder oven i købet ville gælde kumulativt på åbent hav, ville det være vanskeligt for skibsfarten at bedømme sit ansvar i de enkelte tilfælde.
If each State established its own standard of fault and these standards even applied cumulatively on the high seas, it would be difficult for shipping to assess its respective liability.
Heraf fremgår der to ting.
This is demonstrated in two ways.
For det første kan det kun antages, at visse personer er udelukket fra at være ansvarlige for olieforurening, hvis det er udtrykkeligt fastlagt, og
Firstly, the exclusion of certain persons from liability for oil pollution must be assumed only where such exclusion is expressly laid down
En fuldstændig version af konventionen findes f.eks. i http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf
A complete version of the convention is to be found at, for example, http://www.iopcfunds.org/npdf/Conventions%20English.pdf.
Det er derimod ikke muligt at få øje på noget formål med Marpol 73/78, som ville kræve eller blot kunne forklare, hvorfor det udelukkende er skibsføreren og ejeren, der skal undgå hændelig forurening.
On the other hand, it is not possible to discern any objective of Marpol 73/78 which would require that, or even merely explain why, the master and owner alone should avoid accidental pollution.
Ganske vist bærer disse to personer tilsammen ansvaret for skibet. Alligevel kan det ikke udelukkes generelt, at også andre personer ligeledes bærer et ansvar og forårsager skader, der medfører en udtømning.
Although both these persons bear responsibility for the vessel as a whole, it cannot be ruled out in general that other persons will also bear responsibility and cause damage resulting in discharge.
for det andet er ansvaret i tilfælde af forsætlig eller hensynsløs adfærd i bevidstheden om, at der sandsynligvis vil opstå en skade, ikke begrænset til ejeren og skibsføreren.
INTERTANKO AND OTHERS and, secondly, liability in the event of intentional or reckless acts in the knowledge that damage will probably occur is not restricted to the owner and the master.
ejeren, skibsføreren eller besætningen, når denne handler på skibsførerens ansvar, ikke skal bedømmes på, om de har handlet enten i den hensigt at forvolde skade eller hensynsløst og i bevidstheden om, at der sandsynligvis vil opstå en skade, som fører til en udtømning.
persons other than the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility are not judged by whether they acted with intent to cause damage or recklessly and with knowledge that damage leading to discharge would probably result.
Deres ansvar skal derimod ifølge direktivets artikel 4 bedømmes på, om de forsætligt, hensynsløst eller groft uagtsomt har forårsaget en udtømning.
Rather, their liability under Article 4 of the directive is determined by whether they caused a discharge with intent, recklessly or by serious negligence.
Dette ansvarskriterium er efter sagsøgernes og nogle medlemsstaters opfattelse strengere end Marpol 73/78.
In the view of the claimants and some Member States, this standard of liability is stricter than Marpol 73/78.
Altså skal regel 11, litra b), nr. i), i bilag I og regel 6, litra b), nr. ii), i bilag II forstås således, at skibsføreren og ejeren blot er anført som eksempler.
Consequently, Regulation 11(b)(ii) of Annex I and Regulation 6(b)(ii) of Annex II must be construed as referring to the master and owner merely by way of example.
Hvis undtagelsesvis også andre personer er ansvarlige for utilsigtede udtømninger, gælder de samme betingelser for dem som for skibsføreren og ejeren.
Where, in exceptional circumstances, other persons also are responsible for discharges resulting from damage, the same conditions apply to them as apply to the master and the owner.
b) Kriterier for personligt ansvar
(b) Criteria relating to personal liability
Som det allerede er påvist 61, forbyder havretskonventionen Fællesskabet at fastsætte strengere ansvarskriterier i de berørte havzoner, end Marpol 73/78 bestemmer.
As has been shown, 61 the Convention on the Law of the Sea prohibits the Community from laying down in the sea areas concerned stricter standards of liability that those provided for in Marpol 73/78.
Dette må navnlig gælde for andre personer end skibsføreren og ejeren.
This must apply in particular to persons other than the master and the owner.
De sidstnævnte er særligt ansvarlige for, at der undgås skader på skibet, som kan føre til en udtømning.
The latter have a particular responsibility to avoid damage to the vessel which could result in the discharge of polluting substances.
Hvis de kun bærer ansvaret for forsæt og hensynsløshed forbundet med viden om sandsynligheden for en skade, vil andre personer i betragtning af ordlyden af Marpol 73/78 ikke kunne underlægges noget strengere ansvar.
If they are liable only for intent and recklessness in the knowledge that damage was probable, other persons could not be subject to stricter liability.
61 — Se ovenfor, punkt 60 ff.
61 — See point 60 et seq. above.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 skal indbefatte ansvarskriteriet i Marpol 73/78 for ikke-forsætlig adfærd.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
Begrebet hensynsløshed i artikel 4 i direktiv 2005/35
The term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35
Denne fortolkning svarer også til forpligtelsen til så vidt muligt at fortolke de fællesskabsretlige forskrifter i overensstemmelse med de internationale aftaler, som Fællesskabet har indgået 64.
This reading is also consistent with the requirement that provisions of secondary law must, so far as is possible, be interpreted in a manner that is consistent with international agreements concluded by the Community.
I det omfang direktivet benytter andre begreber i andre sprogudgaver, skal disse forstås på samme måde.
64Where the directive uses different terms in other language versions, they must also be construed in this manner.
Allerede ansvarspådragelsen for hensynsløs adfærd efter artikel 4 i direktiv 2005/35 kan være strengere end i Marpol 73/78, da viden om sandsynligheden for en skade ikke er nævnt i artikel 4.
Liability for reckless acts under Article 4 of Directive 2005/35 could be stricter than Marpol 73/78, since Article 4 makes no reference to knowledge that damage will probably result.
Dertil kommer, at sprogudgaverne af direktivet ikke stemmer overens med hensyn til dette begreb.
Furthermore, the language versions of the directive do not tally as regards this term.
Især taler den græske, maltesiske og portugisiske udgave tilsyneladende om simpel uagtsomhed 62, dvs. en lavere form for skyld end grov uagtsomhed.
In particular, at least the Greek, Maltese and Portuguese versions seem to speak of simple negligence, 62that is to say, a lower form of fault than serious negligence.
I øvrigt bliver de betegnelser, der anvendes i de forskellige retsordener for hensynsløshed ikke altid defineret præcist.
In addition, the terms used for recklessness in the respective legal systems are not always defined precisely.
Men trods forskellene mellem sprogudgaverne skal artikel 4 i direktiv 2005/35 fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med regelsættet 63.
However, in spite of the differences in the language versions, Article 4 of Directive 2005/35 must be interpreted uniformly in all the Member States by reference to the purpose and general scheme of the rules concerned. 63
Ansvaret for en ikke-forsætlig fremkaldt udtømning i henhold til Marpol 73/78 er karakteriseret ved to egenskaber, nemlig for det første en viden om sandsynligheden for en skade og for det andet hensynsløsheden.
Under Marpol 73/78, liability for unintentional discharge is characterised by two features, that is to say, first, knowledge that damage would probably result and, second, recklessness.
Med betingelsen viden gøres det klart, at gerningsmanden — som det er almindeligt ved anvendelsen af ansvarskriteriet hensynsløshed (»recklessly«) i den angloamerikanske retsverden — skal have været bevidst om risiciene ved sin adfærd.
The requirement relating to knowledge makes it clear that the perpetrator must have been aware of the risks posed by his actions, as is generally the case where the standard of liability in regard to recklessness is applied in common-law jurisdictions.
Det er ikke tilstrækkeligt, at han burde have kendt til disse risici 65.
It is not sufficient that he ought to have been aware of those risks. 65
Altså skal begrebet hensynsløshed i artikel 4 i direktiv 2005/35 forstås således,
Consequently, the term ‘recklessly’ in Article 4 of Directive 2005/35 must be con-
Da artikel 4 i direktiv 2005/35 i det mindste i den engelske, franske og spanske udgave, dvs. på de tre fællesskabssprog, på hvilke Marpol 73/78 er bindende, anvender terminologien fra Marpol 73/78, må man lægge til grund, at begrebet hensynsløshed
Since Article 4 of Directive 2005/35 adopts the terminology used in Marpol 73/78, at least in the English, French and Spanish versions, that is to say, in the three Community languages in which Marpol 73/78 is binding, it must be concluded that the term ‘recklessly’ is intended to incorporate the standard of liability in Marpol 73/78 for unintentional acts.
65 — Dette udelukker imidlertid ikke, at gerningsmandens viden kan udledes af objektive omstændigheder, som gør det muligt at slutte, at han var sig risiciene bevidst.
63 — See, for example, Case 29/69 Stauder [1969] ECR 419, paragraph 3; Case C-300/05 ZVK [2006] ECR I-11169, paragraph 16; and Case C-56/06 Euro Tex [2007] ECR I-4859, paragraph 27.
er opstået toldskyld, samt den erhvervsdrivendes erfaring og agtpågivenhed 68.
68 strued as meaning that, for recklessness to exist, there must be knowledge that damage would probably result.
Ved den fortolkning er begrebet ikke i modstrid med Marpol 73/78 eller havretskonventionen.
Interpreted thus, it is not contrary to Marpol 73/78 or to the Convention on the Law of the Sea.
Den erhvervsdrivendes erfaring er et subjektivt kriterium, mens agtpågivenhed beskriver det kriterium, som alle erhvervsdrivende skal udvise 69.
The experience of the trader is a subjective criterion, whilst care describes the criterion that all traders must satisfy. 69
Grov uagtsomhed beskriver derimod en særlig tungtvejende tilsidesættelse af agtsomhedskravet.
Therefore, serious negligence describes a particularly grave breach of the duties of care.
En viden om, at der sandsynligvis vil opstå skade, er derimod ikke påkrævet, for at der foreligger grov uagtsomhed.
Knowledge that damage will probably result, however, is not essential for there to be serious negligence.
Forstået således er dette ansvarskriterium strengere end Marpol 73/78.
Interpreted thus, this standard of liability would be stricter than Marpol 73/78.
Det må antages, at denne fortolkning, som udtryk for et strengt kriterium, modsvarer lovgivers formål ved udstedelsen af direktiv 2005/35.
It must be assumed that this interpretation, in the sense of a strict criterion, is consistent with the legislature’s objectives in adopting Directive 2005/35.
Da lovgiver ud over de to ansvarskriterier, der er nævnt i Marpol 73/78, også har indført grov uagtsomhed, var formålet således at skabe et yderligere grundlag for ansvarspådragelse 70.
Since the legislature introduced serious negligence in addition to the two standards of liability referred to in Marpol 73/78, the intention was therefore to create a further basis for liability. 70
Også undtagelsen fra ansvarspådragelse i artikel 5, stk. 2, i direktiv 2005/35, som henviser til Marpol 73/78, taler for skærpelse.
The establishment of a stricter criterion is also suggested by the exception from liability laid down in Article 5(2) of
Begrebet »grov uagtsomhed« kan have vidt forskellige betydninger i de forskellige medlemsstaters retssystemer 66.
The concept of ‘serious negligence’ may take on significantly different meanings within the legal systems of the various Member States.
Jeg kender ikke nogen fællesskabsretlig definition.
66I am unaware of a definition in Community law.
Domstolen har ganske vist udviklet nogle kriterier for anvendelsen af begrebet »åbenbar forsømmelighed« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, 67.
However, the Court has developed criteria for application of the term ‘obvious negligence’ within the meaning of the second indent of Article 239(1) of the Customs Code.
Det drejer sig om kompleksiteten af de bestemmelser, hvis manglende overholdelse har medført, at der
67These are the complexity of the provisions noncompliance with which has resulted in the customs debt being
68 — Dom af 11.11.1999, sag C-48/98, Söhl & Söhlke, Sml. I, s. 7877, præmis 56. 69 — Se anvendelsen heraf i dom af 13.3.2003, sag C-156/00, Nederlandene mod Kommissionen, Sml. I, s. 2527, præmis 99.
68 — Case C-48/98 Söhl & Söhlke [1999] ECR I-7877, paragraph 56. 69 — See the application in Case C-156/00 Netherlands v Commission [2003] ECR I-2527, paragraph 99.
66 — Generaladvokat Légers forslag til afgørelse af 11.10.2005, dom af 13.6.2006, sag C-173/03, Traghetti del Mediterraneo, Sml. I, s. 5177, punkt 100.
66 — Opinion of Advocate General Léger in Case C-173/03 Traghetti del Mediterraneo [2006] ECR I-5177, point 100.
70 — Med hensyn til søterritoriet viser dette sig i begrundelsen for den fælles holdning (EF) nr. 3/2005 vedtaget af Rådet den 7.10.2004 med henblik på vedtagelse af Europa-Parla-mentets og Rådets direktiv 2005/…/EF af … om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser, EUT 2005 C 25 E, s. 29 (s. 39).
67 — Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p. 1).
Denne undtagelse virker kun i praksis, hvis der principielt gælder et andet og strengere ansvarskriterium for de omfattede persongrupper end fastsat i Marpol 73/78.
This exception can have practical effect only if a different and stricter standard of liability than that laid down in Marpol 73/78 applies in principle to the categories of persons covered.
Ganske vist skal bestemmelser i den afledte fællesskabsret så vidt muligt fortolkes i overensstemmelse med de internationale aftaler, Fællesskabet har indgået.
However, provisions of secondary Community law must, so far as possible, be interpreted in a manner that is consistent with the international agreements concluded by the Community.
Disse aftaler er nemlig i henhold til artikel 300, stk. 7, EF bindende for Fællesskabets institutioner.
Under Article 300(7) EC, those agreements are binding on the institutions. Secondary law may not infringe them.
Den afledte ret må ikke tilsidesætte dem; disse har forrang for den afledte fællesskabsret 71.
They have primacy over secondary law. 71
Tilsvarende skal den fortolkning, der er i overensstemmelse med folkeretten, gives forrang for andre fortolkningsmetoder.
Accordingly, interpretation in conformity with international law must be given priority over other methods of interpretation.
Denne forpligtelse begrænses kun af sådanne regler og principper, som står over Fællesskabets folkeretlige forpligtelser.
This requirement is limited only by rules and principles which take precedence over the Community’s obligations under international law.
Det er for eksempel de almene retsprincipper og især retssikkerhedsprincippet.
Such rules and principles include, for example, general legal principles and in particular the principle of legal certainty.
Derfor er en fortolkning contra legem udelukket 72.
Therefore, an interpretation contra legem is not possible. 72
Denne fortolkning ville ganske vist ikke fuldstændigt dække direktivets ordlyd, da viden om, at der sandsynligvis vil opstå skade, normalt ikke kræves, for at der foreligger grov uagtsomhed. Men den ville i det mindste respektere ordlydsgrænsen.
This interpretation would not fully exhaust the wording of the directive since knowledge that damage will probably result is not normally necessary for serious negligence.
Samtidig ville rækkevidden af grov uagtsomhed kunne bestemmes langt mere præcist, da omstændigheder, der ligger uden for den person, der er skadevolder, ville blive tillagt en klart mindre betydning end den subjektive omstændighed viden.
At the same time, the scope of serious negligence would be much more precisely defined since circumstances beyond the control of the person causing the damage would have significantly less relevance in comparison with the subjective circumstance of knowledge.
I, s. 5285, præmis 44 og 47, vedrørende en fortolkning, der er i overensstemmelse med en rammeafgørelse, og af 4.7.2006, sag C-212/04, Adeneler m.fl., Sml.
71 — Commission v Germany, cited in footnote 33, paragraph 52, and Bellio F.lli, cited in footnote 33, paragraph 33.
73 — Vedrørende en restriktiv fortolkning, der er i overensstemmelse med de grundlæggende rettigheder, jf. dom af 27.6.2006, sag C-540/03, Parlamentet mod Rådet (Familiesammenføring), Sml. I, s. 5769, især præmis 97 ff.
73 — As regards restrictive interpretation in conformity with fundamental rights, see Case C-540/03 Parliament v Council (‘family reunification’) [2006] ECR I-5769, in particular paragraph 97 et seq.
3, stk. 1, litra c), d) og e), nævnte områder, dvs. for stræder, de eksklusive økonomiske zoner og det åbne hav, men ikke for territorialfarvande, som nævnes i litra b).
Article 5(2) of Directive 2005/35 applies only to the areas referred to in Article 3(1)(c), (d) and (e), that is to say, to straits, the exclusive economic zone and the high seas, but not to the territorial sea, which is referred to in subparagraph (b).
Ved denne fortolkning, der er nødvendiggjort af Fællesskabets folkeretlige forpligtelser, går artikel 4, sammenholdt med artikel 5, stk. 2, i direktiv 2005/35 ikke videre end Marpol 73/78 og er således heller ikke i strid med havretskonventionen, hvis den anvendes på handlinger i stræder, i den eksklusive økonomiske zone og på åbent hav.
Interpreted thus, as required by the Community’s obligations under international law, Article 4 of Directive 2005/35, in conjunction with Article 5(2) thereof, does not go beyond Marpol 73/78 and is therefore also not contrary to the Convention on the Law of the Sea when applied to acts in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
Gennemgangen af det første spørgsmål har således intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af bestemmelserne i direktiv 2005/35.
Consequently, examination of the first question referred to the Court has revealed no factor of such a kind as to bring into question the validity of provisions of Directive 2005/35.
Spørgsmålene ville være overflødige, hvis begrebet grov uagtsomhed havde samme indhold for begivenheder i territorialfarvande som for begivenheder i stræder, i den eksklusive økonomiske zone og på åbent hav.
These questions would be resolved if the concept of serious negligence had, in respect of events in the territorial sea, the same content as it does in respect of events in straits, in the exclusive economic zone and on the high seas.
I så fald ville en groft uagtsom udtømning ifølge de ovenstående betragtninger nemlig forudsætte hensynsløshed forbundet med viden om, at der sandsynligvis ville opstå skade.
Were that the case, a discharge resulting from serious negligence would, in accordance with the foregoing considerations, presuppose recklessness in the knowledge that damage was probable.
Denne fortolkning ville sikre, at begrebet grov uagtsomhed blev fortolket ensartet inden for direktiv 2005/35 og samtidig udelukke enhver konflikt med Marpol 73/78.
This interpretation would ensure a uniform interpretation of the concept of serious negligence within Directive 2005/35 and at the same time rule out any conflict with Marpol 73/78.
C — Andet og tredje spørgsmål — ansvar i territorialfarvande
C — Second and third questions — liability in the territorial sea
Det andet og tredje spørgsmål vedrører ansvarskriteriet grov uagtsomhed inden for territorialfarvande og skal derfor behandles under ét.
The second and third questions concern the standard of liability of serious negligence in the territorial sea and should therefore be dealt with together.
Den restriktive fortolkning af begrebet grov uagtsomhed uden for territorialfarvandene er imidlertid udelukkende resultatet af bestræbelserne for at forhindre en overtrædelse af Fællesskabets folkeretlige forpligtelser.
However, the narrow interpretation of the concept of serious negligence outside the territorial sea is merely the result of efforts to avoid a breach of the Community’s obligations under international law.
Ordlyden, den systematiske sammenhæng og visse indikationer fra lovgivningsproceduren gør det derimod nærliggende at opfatte grov uagtsomhed i en bredere betydning 75, nemlig som en tungtvejende tilsidesættelse af agtsomhedskravet, men uden at der kræves viden om, at der sandsynligvis vil opstå skade.
Against that, the wording, the legislative context and aspects of the legislative procedure suggest that serious negligence must be construed more broadly, 75that is to say, as a serious breach of duties of care without, however, any need for knowledge that damage is probable.
Spørgsmålene bygger på, at det i territorialfarvande ifølge artikel 4 og 5 i direktiv 2005/35 er alle personer, dvs. også ejeren, skibsføreren og besætningen, som er underkastet ansvarskriteriet grov uagtsomhed.
They are based on the fact that, under Articles 4 and 5 of Directive 2005/35, in the territorial sea all persons, that is to say, also the owner, the master and the crew when acting under the master’s responsibility, are subject to the standard of liability of serious negligence.
Undtagelsen i artikel 5, stk. 2, i direktiv 2005/35 gælder nemlig kun for de i artikel
The exception provided for in
75 — Se ovenfor, punkt 103 ff.
75 — See point 103 et seq. above.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 er ansvarspådragelse for grov uagtsomhed udelukket.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 convention. They contend that this accordingly rules out liability for serious negligence.
Derfor kan en overførsel af denne restriktive fortolkning af begrebet grov uagtsomhed til at gælde territorialfarvandene kun retfærdiggøres, hvis Fællesskabets folkeretlige forpligtelser tvinger til det.
Consequently, the transposition of this narrow interpretation of the concept of serious negligence to the territorial sea can be justified only if it is required by the Community’s obligations under international law.