natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bergasol, som er en sololie, der ud over vegetabilsk olie og filtre indeholder bergamotessens.
Finally, on 28 April 1995, it recommended a maximum level of 1 mg/kg, since all the delegations had voted in favour of that opinion save for the French delegation, and the Finnish delegation which was absent.
Blandt de molekyler, som bergamotessensen er sammensat af, findes der psoralener, som også kaldes »furocoumariner«.
The first is that the Court of First Instance erred in law in declaring that the Adaptation Directive was a legislative measure.
En af disse er bergapten, som i videnskabelige kredse også kendes under navnet »5-methoxypsoralen« (herefter »5-MOP«).
The second is that the Court of First Instance committed a manifest error of assessment as regards the exercise, by the Commission, of its powers.
5-MOP i kemisk ren tilstand er mistænkt for at kunne være kræftfremkaldende.
The third, in the alternative, is based on breach of higher-ranking rules of law.
I solbeskyttelses- og solbruningsmidler skal indholdet af furocoumariner være mindre end 1 mg/kg.«
The first two grounds of appeal based, first, on an error of law in respect of the legal nature of the Adaptation Directive and, second, on a manifest
Der blev indledt en insolvensprocedure mod Bergaderm.
On 10 July 1995, the Commission adopted the Adaptation Directive.
Den 10. oktober 1995 blev det bestemt, at selskabet skulle træde i likvidation.
This replaced reference number 358 in Annex II to the Cosmetics Directive with the following text:
Ved stævning, indgivet til Rettens Justitskontor den 4. december 1996, anlagde Bergaderm og Jean-Jacques Goupil i medfør af EF-traktatens artikel 178 og artikel 215, stk. 2 (nu artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF) sag mod Kommissionen med påstand om, at Kommissionen ved at udarbejde og udstede tilpasningsdirektivet havde begået fejl, som havde påført dem et betydeligt økonomisk tab og havde medført, at Bergaderm havde måttet erklære sig insolvent.
As to the second condition, the decisive test for finding that a breach of Community law is sufficiently serious is whether the Member State or the Community institution concerned manifestly and gravely disregarded the limits on its discretion.
Det bemærkes i denne forbindelse, at traktatens artikel 215, stk. 2, bestemmer, at Fællesskabet for så vidt angår ansvar uden for kontraktforhold, i overensstemmelse med de almindelige retsgrundsætninger, der er fælles for medlemsstaternes retssystemer, skal erstatte skader forvoldt af dets institutioner eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv.
The plea of inadmissibility based on the repetition, by the appellants, of arguments already submitted to the Court of First Instance must therefore be rejected.
Retten bemærkede i den appellerede dom, at den handlemåde, som lægges Fællesskabet til last, skal udgøre en overtrædelse af en højere retsregel til beskyttelse af private.
Where the Member State or the institution in question has only considerably reduced, or even no, discretion, the mere infringement of Community law may be sufficient to establish the existence of a sufficiently serious breach.
I den ordning, Domstolen har udviklet i henhold til denne bestemmelse, tages der navnlig hensyn til kompleksiteten af de forhold, der skal reguleres, vanskelighederne ved at anvende eller fortolke bestemmelserne og især rammerne for det skøn, der kan anlægges af den, der har udstedt den anfægtede retsakt.
The Court finds that the general or individual nature of a measure taken by an institution is not a decisive criterion for identifying the limits of the discretion enjoyed by the institution in question.
Den konstaterede, at reglerne ikke indeholdt bestemmelser om beskyttelse af en ret til kontradiktion, og at sagsøgerne under alle omstændigheder havde haft lejlighed til at give udtryk for deres synspunkter, før tilpasningsdirektivet blev udstedt (præmis 60).
By their first two grounds of appeal, the appellants essentially claim that, in the light of the nature of the measure adopted by the Commission, the Court of First Instance erred in law in concluding, in paragraph 67 of the contested judgment, that the Commission's conduct and the measure adopted by it to restrict to 1 mg/kg the maximum level of psoralens in sun protection products cannot be regarded as vitiated by a manifest error of assessment or as disproportionate.
Domstolen fremhævede, at betingelserne for statens ansvar for tab, der er forvoldt borgerne som følge af overtrædelse af fællesskabsretten, ikke — medmindre der er en særlig grund hertil — må afvige fra betingelserne for Fællesskabets ansvar under lignende omstændigheder.
The second paragraph of Article 215 of the Treaty provides that, in the case of noncontractual liability, the Community is, in accordance with the general principles common to the laws of the Member States, to make good any damage caused by its institutions or by its servants in the performance of their duties.
For så vidt angår medlemsstaternes erstatningsansvar for tab, der er forvoldt borgerne, har Domstolen udtalt, at fællesskabsretten anerkender en ret til erstatning, såfremt tre betingelser er opfyldt, nemlig at den bestemmelse, der er overtrådt, har til formål at tillægge borgerne rettigheder, at overtrædelsen er tilstrækkelig kvalificeret, og endelig, at der er en direkte årsagsforbindelse mellem statens overtrædelse af sin forpligtelse og de skadelidtes tab.
The system of rules which the Court has worked out with regard to that provision takes into account, inter alia, the complexity of the situations to be regulated, difficulties in the application or interpretation of the texts and, more particularly, the margin of discretion available to the author of the act in question.
De to første anbringender — det første om en urigtig retsanvendelse vedrørende tilpasningsdirektivets retlige karakter, det andet om et åbenbart urigtigt skøn for så vidt angår Kommissionens udøvelse af sine beføjelser
Before the Court, the appellants have not shown either by their arguments or by the documents they have submitted that the Court of First Instance distorted the nature of the evidence submitted to it by holding, in paragraph 63 of the contested judgment, that 'there is nothing in the documents before the Court to support the conclusion that the Commission misunderstood the scientific arguments'.
Afvisningspåstanden vedrørende appellanternes gentagelse af de argumenter, der allerede blev fremsat for Retten, kan ikke tages til følge.
The Court has stated that the conditions under which the State may incur liability for damage caused to individuals by a breach of Community law cannot, in the absence of particular justification, differ from those governing the liability of the Community in like circumstances.
Hvad angår den anden betingelse er det afgørende kriterium for, om en overtrædelse af fællesskabsretten kan anses for tilstrækkelig kvalificeret, hvorvidt en medlemsstat eller en fællesskabsinstitution åbenbart og groft har overskredet grænserne for sine skønsbeføjelser.
Therefore, since the first limb of the second ground of appeal contests a finding of fact, without showing that the facts were distorted, it must be declared inadmissible.
Såfremt den pågældende medlemsstat eller institution råder over et stærkt begrænset eller intet skøn, kan selve den omstændighed, at der er begået en overtrædelse af fællesskabsretten,
By the second limb of that ground of appeal, the appellants dispute the reference to the precautionary principle in paragraph 66 of the contested judgment.
Appellanterne har med deres to første anbringender nærmere bestemt gjort gældende, at Retten under hensyn til karakteren af den retsakt, Kommissionen har udstedt, har foretaget en urigtig retsanvendelse, idet den i den appellerede doms præmis 67 fastslog, at Kommissionens handlemåde og den
As regards Member State liability for damage caused to individuals, the Court has held that Community law confers a right to reparation where three conditions are met: the rule of law infringed must be intended to confer rights on individuals; the breach must be sufficiently serious; and there must be a direct causal link between the breach of the obligation resting on the State and the damage sustained by the injured parties.
udtalelse, der blev afgivet på grundlag af en lang række møder, besøg og ekspertundersøgelser.
order to determine whether that committee did, or did not, issue an opinion at that meeting.
Det følger heraf, at det andet led af anbringendet ikke kan føre til det ønskede resultat, og at det må forkastes.
Consequently, the second limb of this ground of appeal is unfounded.
Det må konstateres, at det forhold, om en retsakt udstedt af en institution er generel eller individuel, ikke er et kriterium, der er afgørende for fastlæggelsen af grænserne for det skøn, den pågældende institution råder over.
It follows that the second limb of the second ground of appeal is irrelevant and must be rejected.
Det tredje anbringende vedrørende overtrædelse af højere retsregler
The third ground of appeal based on breach of higher-ranking rules of law
Det følger heraf, at det første anbringende, som udelukkende er baseret på, at tilpasningsdirektivet kvalificeres som en individuel retsakt, under ingen omstændigheder kan føre til det ønskede resultat og derfor må forkastes.
As regards the third limb of this ground of appeal according to which the Court of First Instance failed to condemn a flagrant breach of the principle that the procedure must be inter partes, it is based on the presumption that such a breach existed.
Det tredje anbringende må fortolkes således, at det dermed gøres gældende, at Retten har foretaget en fejlagtig fortolkning af bestemmelserne, idet den har fundet, at Kommissionen ikke havde tilsidesat en retsregel, der har til formål at tillægge rettigheder til private.
The third ground of appeal must be interpreted as alleging that the Court of First Instance misinterpreted the legislation in considering that the Commission did not infringe a rule of law intended to confer rights on individuals.
Det bemærkes, at anbringendets første led må afvises, eftersom det angår en konstatering og en bedømmelse af faktiske omstændigheder, som ikke er underlagt Domstolens kontrol.
Since it involves a finding of fact which is not subject to review by the Court, the third limb of this ground of appeal must be declared inadmissible in so far as it contests that finding and manifestly unfounded in so far as it contests the legal inferences drawn from that finding by the Court of First Instance.
Med det andet anbringendes første led har appellanterne anfægtet Rettens konstatering af, at der forelå videnskabelige undersøgelser og resultater, der var omtvistede, for så vidt angår den risiko for den menneskelige sundhed, som anvendelse af furocoumariner i naturlige essenser, selv i forbindelser med solfiltre, kan indebære.
That first limb of this ground of appeal is inadmissible since it contests a finding and an assessment of the facts which the Court does not have jurisdiction to review.
Retten foretog en gennemgang af referatet af et møde i tilpasningsudvalget med henblik på at fastslå, om udvalget havde afgivet en udtalelse på det nævnte møde.
The Court of First Instance examines the minutes of a meeting of the Adaptation Committee in
For så vidt som det andet anbringendes første led omhandler konstateringen af faktiske forhold, uden at det er godtgjort, at disse er blevet forvansket, må dette led således afvises.
Orders Laboratoires Pharmaceutiques Bergaderm SA, in liquidation, and Jean-Jacques Goupil to pay the costs;
Med det samme anbringendes andet led har appellanterne anfægtet henvisningen til forsigtighedsprincippet i den appellerede doms præmis 66.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 27 January 2000.
Det følger af ovenstående, at appellen delvis må afvises, at der delvis ikke kan gives appellanterne
Case C-407/98 Katarina Abrahamsson, Leif Anderson v Elisabet Fogelqvist Social policy
Generaladvokat N. Fennellv fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 27. januar 2000.
On the second vote, taking account both of scientific merits and of Regulation 1995:936, Ms Destouni came first with six votes as compared with two for Mr Anderson.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Referring, in both cases, to experts' reports, the selection board placed Mr Anderson second and Ms Fogelqvist third.
Sag C-407/98 Katarina Abrahamsson, Leif Anderson / Elisabet Fogelqvist Socialpolitik
Those questions were raised in proceedings brought by Ms Abrahamsson and Mr Anderson against Ms Fogelqvist concerning the appointment of the latter as Professor of Hydrospheric Science at the University of Göteborg.
Præjudiciel »Begrebet en national ret — ligebehandling af mænd og kvinder positiv særbehandling af kvinder — forenelighed med fællesskabsretten« (Femte Afdeling)
The vacancy notice indicated that the appointment to that post should contribute to promotion of equality of the sexes in professional life and that positive discrimination might be applied in accordance with Regulation 1995:936.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag indbragt af Katarina Abrahamsson og Leif Anderson, hvor den anden part er Elisabet Fogelqvist, vedrørende udnævnelsen af Elisabet Fogelqvist til professor i hydrosfærevidenskab ved Göteborg Universitet.
Eight candidates applied, including Ms Abrahamsson, Ms Destouni and Ms Fogelqvist, and Mr Anderson.
Ved afgørelse af 14. oktober 1998 indgået til Domstolen den 26. oktober 1998 har Överklagandenämnden för Högskolan (klagenævnet for højere uddannelsesinstitutioner, herefter »Överklagandenämnden«) forelagt fire præjudiciellespørgsmålvedrørendefortolkningen af artikel 2, stk. 1 og 4, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår (herefter »direktivet«).
After Ms Destouni withdrew her application, the Rector of the University decided on 27 June 1997 to refer the matter back to the selection board for it to decide on the remaining applications in the light of equality between men and women and, more particularly, having regard to Regulation 1995:936 relating to certain appointments as professor and research assistant with a view to favouring equality and the university's plan for equality between men and women.
I opslaget blev det anført, at besættelsen af stillingen skulle ske som et led i bestræbelserne på at fremme ligestilling på arbejdsmarkedet, og
On 6 November 1997 the selection board stated that it could not re-examine the case having regard to those factors since the
Der var otte ansøgere, heriblandt Katarina Abrahamsson, Georgia Destouni og Elisabet Fogelqvist samt Leif Anderson.
The Överklagandenämnden also stated that, as a matter of tradition and in accordance with the relevant case-law, particular importance attached, in the overall assessment, to scientific merits.
Rektor for Göteborgs Universitet besluttede den 18. november 1997 at tildele Elisabet Fogelqvist professoratet.
In the present case, Ms Fogelqvist's slight superiority in the administrative area could not outweigh Mr Anderson's superiority from the scientific point of view.
I sin afgørelse henviste rektor til förordning 1995:936 og universitetets ligestillingsplan, og rektoren anførte, at forskellen mellem ansøgerne Leif Anderson's og Elisabet Fogelqvist's kvalifikationer ikke var så stor, at positiv særbehandling af sidstnævnte var i strid med kravet om objektivitet ved udnævnelsen.
Consequently, the question of principle which arose was whether, in carrying out an assessment in accordance with Regulation 1995:936 on positive discrimination, Ms Fogelqvist's membership of the underrepresented sex could outweigh Mr Anderson's advantage and whether, in addition, the application of Regulation 1995:936 was in conformity with Community law and, in particular, Article 2(4) of the Directive.
Leif Anderson gjorde gældende, at udnævnelsen var i strid med såvel bestemmelserne i § 3 i förordningen 1995:336 som EF-Domstolens dom af 17. oktober 1995 (sag C-450/93, Kalanke). Katarina Abrahamsson gjorde gældende, at indstillingsudvalget ikke havde behandlet ansøgerne lige i sin bedømmelse, og at hendes videnskabelige produktion var større end Elisabet Fogelqvist's. Hun anerkendte derimod, at Leif Anderson's kvalifikationer er bedre end hendes.
In his decision, the Rector referred to Regulation 1995:936 and to the University's plan for equality between men and women and stated that the difference between the respective merits of Mr Anderson and Ms Fogelqvist was not so considerable that positive discrimination in favour of the latter constituted a breach of the requirement of objectivity in the making of appointments.
Den 13. marts 1998 fandt indstillingsudvalget under et nyt møde, at der ikke var grund til at omgøre den tidligere stillingtagen. Den 26. juni 1998 udtalte rektor sig ligeledes imod at klagen blev taget til følge.
In those circumstances, the Överklagandenämnden för Högskolan stayed proceedings pending a preliminary ruling from the Court on four questions:
Indstillingsudvalget for det matematisknaturvidenskabelige fakultet (herefter også »indstillingsudvalget«), der skulle udvælge en ansøger, foretog to afstemninger, og under den første afstemning blev der taget hensyn til ansøgernes videnskabelige kvalifikationer.
The Överklagandenämnden för Högskolan must be treated as a court or tribunal within the meaning of Article 177 of the Treaty, and accordingly the questions submitted by it are admissible.
Ved denne afstemning blev Leif Anderson placeret som nr. 1 med fem stemmer, mens Georgia Destouni fik tre stemmer.
Mr Anderson and Ms Abrahamsson appealed to the Överklagandenämnden för Högskolan.
Ved den anden afstemning, hvor der både blev taget hensyn til de videnskabelige kvalifikationer og til förordning 1995:936, blev Georgia Destouni placeret som nr. 1 med seks stemmer foran Leif Anderson, der opnåede to stemmer.
Mr Anderson contended that the appointment was contrary both to Article 3 of Regulation 1995:936 and to the judgment of the Court of Justice in Case C-450/93 Kalanke v Bremen .
Udvalget indstillede til rektoren for Göteborgs Universitet, at Georgia Destouni blev udnævnt, og anførte derved udtrykkeligt, at det ikke var i strid med kravet om objektivitet ved udnævnelsen i henhold til § 3, stk 3, i förordning 1995:936 at vælge denne ansøger frem for Leif Anderson.
Ms Abrahamsson contended that the selection board's assessment of the candidates had not been balanced and that her scientific output was better than that of Ms Fogelqvist.
Udvalget placerede Leif Anderson som nr. 2 og Elisabet Fogelqvist som nr. 3, i begge tilfælde under henvisning til de sagkyndige medlemmers udtalelser.
She nevertheless recognised that Mr Anderson's merits were superior to her own.
Överklagandenämnden fandt, at Leif Anderson og Elisabet Fogelquist var de bedst kvalificerede ansøgere, og at de oplysninger, der forelå, viste, at Leif Anderson med hensyn til videnskabelige kvalifikationer var klart bedre kvalificeret end Elisabet Fogelqvist.
By its questions, the national court seeks to ascertain whether Article 2(1) and (4) of the Directive preclude national legislation, such as the Swedish legislation at issue in the main proceedings, which provides, in the sector of higher education, for positive discrimination in recruitment in favour of candidates of the underrepresented sex.
Hvad angår pædagogiske kvalifikationer kunne ingen af de to ansøgere efter Överklagandenämndens opfattelse anses for at være nævneværdigt bedre kvalificeret end den anden.
On 13 March 1998 the selection board, meeting again, stated that it had no reason to revise its earlier views.
Överklagandenämnden fandt endvidere, at der ved den samlede vurdering af ansøgernes kvalifikationer traditionelt og i overensstemmelse med almindelig praksis lægges særlig vægt på de videnskabelige kvalifikationer. I den konkrete sag kunne det ganske begrænsede fortrin, som Elisabet Fogelqvist måtte siges at have i administrativ henseende, ikke opveje Leif
In its judgment in Case C-158/97 Badeck and Others, the Court held that a measure which is intended to give priority in promotion to women in sectors of the public service where they are underrepresented must be regarded as compatible with Community law where it does not automatically and unconditionally give priority to women when women and men are equally qualified, and
Georgia Destouni trak sin ansøgning tilbage, og universitetets rektor besluttede derefter den 27. juni 1997 at sende sagen tilbage til indstillingsudvalget, som blev anmodet om at tage stilling til de øvrige ansøgere under hensyntagen til ligestillingsaspektet og særligt til förordning 1995:936 om visse ansættelser som professor og som forskningsassistent i ligestillingsøjemed og universitets ligestillingsplan.
The Överklagandenämnden considered that Mr Anderson and Ms Fogelqvist were the best qualified candidates and that it was evident from the inquiries undertaken that Mr Anderson was clearly more competent in the scientific field than Ms Fogelqvist.
Den 6. november 1997 udtalte udvalget, at det ikke kunne foretage en fornyet behandling af sagen under hensyntagen hertil, eftersom der allerede var foretaget en sådan behandling, da udvalget traf sin første afgørelse.
As regards teaching skills, neither of the two candidates could, in the view of the Överklagandenämnden, be regarded as clearly better qualified than the other.
Udvalget anførte endvidere, at et flertal af dets medlemmer anså forskellen mellem Leif Anderson og Elisabet Fogelqvist for at være betydelig, men at det havde svært ved at vurdere betydningen af reglen i § 3, stk. 3 i förordning 1995:936.
Their administrative ability likewise did not appear to be a decisive factor, although it was considered that Ms Fogelqvist had a certain, albeit limited, advantage in that respect.
skal udvælges frem for en ansøger af det modsatte køn, som ellers ville være udvalgt, i tilfælde hvor dette er nødvendigt for, at en ansøger af det underrepræsenterede køn bliver udvalgt, og forskellen mellem ansøgernes kvalifikationer ikke er så stor, at det ville være i strid med kravet om objektivitet ved udnævnelsen.
unambiguous criteria such as to prevent or compensate for disadvantages in the professional career of members of the underrepresented sex.
Anderson's fortrin med hensyn til videnskabelige kvalifikationer. Det principielle spørgsmål, der opstod, var derfor, om det forhold, at Elisabet Fogelqvist tilhørte det underrepræsenterede køn, efter en vurdering i overensstemmelse med förordning 1995:936 om positiv særbehandling kunne opveje Leif Anderson's fortrin, og om anvendelsen af förordning 1995:936 endvidere var i overensstemmelse med fællesskabsretten og navnlig med direktivets artikel 2, stk. 4.
On the contrary, under that legislation, a candidate for a public post belonging to the underrepresented sex and possessing sufficient qualifications for that post must be chosen in preference to a candidate of the opposite sex who would otherwise have been appointed, where that measure is necessary for a candidate belonging to the underrepresented sex to be appointed.
Den nationale lovgivning giver i den foreliggende sag mulighed for at vælge en ansøger af det underrepræsenterede køn, som, selv om den pågældende har tilstrækkelige kvalifikationer, ikke er lige så kvalificeret som andre ansøgere af det modsatte køn.
The issue raised by the first question is whether Article 2(1) and (4) precludes national legislation, such as the Swedish legislation at issue in the main proceedings, under which a candidate for a public post who belongs to the underrepresented sex and possesses sufficient qualifications for that post must be chosen in preference to a candidate of the opposite sex who would otherwise have been appointed, where this is necessary to secure the appointment of a candidate of the underrepresented sex and the difference between the respective merits of the candidates is not so great as to give rise to a breach of the requirement of objectivity in making appointments.