natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er også en indikation af forskellige arbejdergruppers gennemsnitlige ugentlige timer vægtet i overensstemmelse med antallet i hver gruppe) inden for fabrikken.
(weighted according to the numbers in each group) within the plant.
Dette er et eksempel på, hvordan en definition af tilbudt tid, der sædvanligvis er bedre egnet til analyse af samfundsmæssige aspekter, ikke desto mindre kan bruges som en økonomisk indikator; den viser udviklingstendensen, som arbejdstid følger fra det økonomiske synspunkt, idet den udelukker tilfældige faktorer, der kan med fører variationer.
This is an example of how a definition of offered time, usually more suit able for analysis of social aspects, can nevertheless be utilized as an economic indicator: it shows the trend followed by working time from the economic point of view, excluding incidental factors which can cause varia tions.
Der er imidlertid en anden fransk undersøgelse, "Enquete emploi" (F/02),
There is, however, another French survey, the "Enquête emploi" (F/02), which can be partially compared with F/01.
a) Effektiv ugentlig tid udregnet for alle arbejdere uden forskel, inkluderende alle som er syge eller fraværende på ferie eller af andre årsager i ugens løb; b) Sædvanlig arbejdstid ("durée abituelle du travail") der udregnes uden at tage hensyn til alle, som arbejder i mindre end 45 timer i ugens løb på grund af tilfældige og/eller foreløbige forhold (sygdom, ferie, strejker, etc); c) Fabrikkens gennemsnitlige ugentlige timer der udregnes uden at tage hensyn til alle, der normalt arbejder mindre end 45 timer om ugen af personlige årsager (dvs. deltidsarbejdere).
The "Enquête emploi", in fact, although it collects data on the effective working time of each individual, provides three different measurements of working time: a) effective weekly time calculated for all workers, without distinction, including those who are' ill or absent for holidays or other reasons during the week; b) usual working time ("durée abituelle du travail"), which excludes from the calculations all these who work less than 45 hours during the week for reasons of an incidental and/or temporary nature (illness, holidays, strikes, etc. ) ; c) the average weekly hours of the plant, which is obtained by excluding from the calculations all those who normally work less than 45 hours a week for personal reasons (i.e. parttime workers).
Hvad angår definition, er sidstnævnte det begreb om arbejdstid, der ligger nærmest til den i F/01 tilbudte tid.
This last is the concept of working time closest, as far as definition is concerned, to the offered time of F/01.
Skønt de to definitioner ikke er nøjagtig de samme, er en sammenligning mellem de to undersøgelser derfor mulig, som vist i den følgende tabel.
Therefore, although the two définit ions are not exactly the same, a comparison between the two surveys is possible, as shown in the following table.
Arbejdstimer pr. uge: Frankrig (gennemsnit marts 1969 - marts 1974)
Working Hours per week: France (average March 1969 - March 1974)
Tjenester og handel
Services and Commerce
Manuelle arbejdere
Bluecollar workers
44,85 forskel
44.85 difference
Kontorarbejdere
White-collar workers
41,9 forskel
41.9 difference
Arbejdstagere ialt
Total Employees
42,8 forskel
42.8 difference
Det vil bemærkes, at der også er forskel mellem dataene, der fremkommer fra disse to mål, skønt den er meget mindre end i det tilsvarende italienske tilfælde og varierer fra 1,3 timer for industri til 2,8 for transport.
Italian case, varying from 1.3 hours for industry to 2.8 for transport.
Der eksisterer således - igen i modsætning til det italienske tilfælde - et minimum af sammenlignelighed.
Thus a minimum of comparability - again unlike the Italian case - exists.
Denne forskel kan skyldes forskellige år sager, af hvilke nogle har lighed med dem, der allerede er omtalt for
The difference may be due to various causes, some of which are similar to those already mentioned for Italy;
1) metodologiske årsager:
1) methodological reasons:
(a) F/01 stikprøven er i modsætning til F/02 ajourført uregelmæssigt;
(a) the F/01 sample is up-dated irregularly, unlike F/02;
(b) F/01 stikprøven er begrænset til fabrikker med mere end 10 arbejds tagere, mens F/02 er udtømmende, hvad angår fabrikkernes størrelse;
(b) the F/01 sample is limited to plants with more than 10 employees, while F/02 is exhaustive as får as the size of the plants is concerned;
(c) F/02 dataene (indtil 1975) henviser ikke blot til varigheden af den principielle arbejdsvirksomhed, men inkluderer også anden yderligere arbejdsvirksomhed.
(c) the F/02 data (until 1975) refer not only to the duration of the principal working activity, but also includes any additional working activities.
2) fortrinsmæssige årsager:
2) reasons of merit:
(a) De to definitioner er ikke identiske; F/02 medtager ikke arbejds programmer under 45 timer om ugen, mens F/02 tager dem med;
(a) the two definitions are not identical: F/02 excludes working schedules under 45 hours a week, while F/01 considers them;
(b) Der kan være nogen afvigelse på grund af den adspurgte - som tilfældet er i Italien -der i F/01 er ledelsen, og i F/02 er den enkelte arbejder; det har imidlertid ikke været muligt at efterprøve dette for Frankrig.
(b) there may be some divergence due to the respondent - as is the case
129 anvendte ugentlige arbejdsplaner, der er tilbøjelige til at undervurdere de faktiske timer.
125 in Italy - who in F/01 is the management and in the F/02 is the individual worker; however, it has not been possible to verify this for France,
Nogle bemærkninger
Some remarks
Til slut kan det siges, at strukturen af de to nationale undersøgelser i Italien og Frankrig har nogle elementer tilfælles, især med hensyn til institutterne der foretager dem; i begge tilfælde det respektive arbejds ministerium og det nationale statistiske institut.
In conclusion, it can be said that the structure of the two national surveys in Italy and France have some elements in common, especially as regards the institutes conducting them: in both cases the respective Ministry of Labour and the National Statistical Institute.
Der er imidlertid, som man har set, forskelle i definition, både mellem en undersøgelse og en anden og mellem de to lande.
As has been seen, however, there are differences of definition, both between one survey and another and between the two countries.
Disse begrebsmæssige forskelle er særligt store mellem de to arbejds ministerier (effektiv tid i Italien, tilbudt tid i Frahkrig), der således ikke kan sammenlignes, men en sammenligning er mulig for de to stikprøver af arbejdsstyrke (1/02, F/02), hvis begreber og metodologiske kriterier i tilstrækkelig grad er ens.
These conceptual differences are particularly great between the two Ministries of Labour (effective time in Italy, offered time in France), which can thus not be compared, whereas a comparison is possible for the two labour force sample surveys (1/02, F/02), whose concepts and methodological criteria are sufficiently similar.
Hvad angår undersøgelserne, der er foretaget af de nationale kontorer i de enkelte lande på vegne af EØF, er de i almindelighed alle sammenlignelige.
As for the surveys conducted by the national offices of each country on be­ half of the EEC,,they are, in general, all comparable.
I undersøgelserne af lønomkostninger (1/05, F/04) er den anvendte definition effektiv arbejdstid for manuelle arbejdere og normal arbejdstid for kontor arbejdere.
In the surveys on the cost of labour (1/05, F/04), the definition adopted is that of effective work- ing time for bluecollar workers and normal working time for white-collar workers.
Disse undersøgelser er således sammenlignelige med de nationale undersøgelser, såsom 1/01, der anvender lignende definitioner.
These surveys are thus comparable with the national surveys such as ι/Ol, which adopt similar definitions.
Undersøgelserne af lønstrukturer (1/04, F/03) er derimod af relativ ringe betyd ning,både på grund af de anvendte definitioner (betalt arbejdstid og tilbudt arbejdstid) og på grund af deres ringe hyppighed (seks år) og kan alligevel kun bruges til evaluering af de samfundsmæssige aspekter af arbejde.
The surveys on wage structures (1/04, F/03), on the other hand, are of rela­ tively little importance, both because of the definitions used (paid working time and offered working time) and because of their low frequency (six years), and can in any case be used only to evaluate the social aspects of labour.
Til slut bør det bemærkes, at begreberne betalt arbejdstid og normal arbejds tid er tilbøjelige til at falde sammen i lande med et højt udviklet social væsen, som tilfældet er i både Frankrig og Italien.
Finally, it should be noted that the concepts of paid working time and normal working time tend to coincide in countries with a highly developed system of social security, as is the case both in France and in Italy.
Det omstående diagram viser for de to undersøgte lande en syntese af strukturen af undersøgelserne og af problemerne vedrørende sammenlignelighed, der opstår som følge af forskellene mellem dem.
The diagram presented below offers a synthesis, for the two countries studied, of the structure of the surveys and of the problems of comparability which
UNDERSØGELSENS FORMÅL OG HENSIGTER
126 arise as a result of differences among them.
SAMMENLIGNELIGE RESULTATER
Although the formal definition of effective working time is the same, the two methodologies provide results which are not comparable.
Effektiv arbejdstid
DEFINITION
Samfundsmæssige
COMPARABLE RESULTS
Enkeltpersoner
PURPOSES, AIM OF THE SURVEY
Tilbudt arbejdstid
Effective working time
Økonomiske
Individual persons
Lokal enhed, fabrik eller virksomhed
Local unit ι plant or enterprise
De finitionen af tilbudt tid fører ikke til alvorlige forskelle.
Effective working time
Arbejdstidsregulering.
Regulation of working time.
Lovgivning og kollektive overenskomster
Legislation and collective agreements
Et problem, der ligger til grund for mange af de aspekter, der indtil nu er blevet diskuteret, samt for alle typer af undersøgelser af arbejdstid er den kendsgerning, at arbejdstid - i lighed med mange andre socio økonomiske fænomener - er underkastet både retslig og fagforeningsmæssig regulering, der gør den særdeles variabel i både tid og efter aktivitets sektor, bedriftens størrelse, landets areal, etc. Når man også betragter forskelligheden og vagheden af de anvendte definitioner, er det let at forstå, at en analyse af den måde, på hvilken undersøgelsens spørgsmål er formuleret og af de faktiske svar, der er givet af de adspurgte, kun er mulig efter en undersøgelse af de lovmæssige og kontraktmæssige midler, der regulerer arbejdstid i de forskellige lande.
A problem basic to many of the aspects which have been discussed thus far, as well as to all types of surveys on working time, is the fact that working time - like many other socio-economic phenomena - is the subject of both legal and union regulation, which makes it extremely variable in time and according to the sector of activity, the size of the enterprise, the area of the country, etc. Considering also the diversity and imprecision of the definitions used, it can be understood that an analysis of the way in which the questions for the survey are formulated, and of the actual answer provided by the respondents, is possible only after an examination of the legislative and contractual instruments which regulate working time in the various countries.
Vil man bestemme hvor vidt visse aspekter (vaske- og omklædingstid, korte pauser, sygeferie, etc.) er inkluderet i arbejdstid eller ej, er det med andre ord ofte nødvendigt at gøre mere anvendelse af de kontraktmæssige og/eller retslige regulativer, der er i kraft, end af definitionerne i spørgeskemaerne. I denne hen seende kommer man ud for to problemer:
In other words, to determine whether or not certain aspects (wash ing and dressing time, short breaks, sick leave, etc.) are included in work ing time, it is necessary to refer more to the contractual and/or legal re gulations in force than to the definitions in the questionnaires.
1) Der er ikke nødvendigvis en direkte sammenhæng mellem det, der er specificeret i love eller kontrakter, og realitet; dette sker faktisk næsten aldrig.
1) there is not necessarily a direct correspondence between what is specified in laws or contracts and reality; in fact, this hardly ever occurs.
Det bør frem for alt bemærkes, at en ad hoc forskning ville være nødvendig for at kunne evaluere forholdet mellem kollektive overenskomster på både sektor- og bedriftsplan og de forskellige måder, som arbejdstid er organiseret på.
' impossible to make a thorough examination. It should be noted, above all, that an ad hoc research would be necessary in order to evaluate the rela tionship between collective agreements, at both sector and enterprise level, and the different ways of organizing working time.
Der følger en analyse af det vigtigste indhold af kollektive overenskomster i Italien og Frankrig i forbindelse med ar bejdstid.
Following is an analysis of the principal content of collective agreements in Italy and France relevant to working time.
I Frankrig reguleres arbejdes varighed i rigelig udstrækning (1).
In France the duration of work is amply regulated by law (1). In 1936 a law
Den 21. juni, 1936, fastsatte en lov, der endnu er i kraft, arbejdsugens største længde til 40 timer.
(21 June 1936), which is still in effect, fixed the maximum length of the working week at 40 hours.
Overtidsarbejde autoriseres imidlertid for at "forøge produktion"; en lov fra 1946 begrænsede denne til 20 timer pr. uge, og efterfølgende lovgivning har sænket denne grænse.
1946 limited this to 20 hours per week, and successive legislation has lowered this limit.
I øjeblikket (lov af 27 december 1975) er den maksimale tilladte overtid 8 timer i en enkelt uge med ialt 48 timers ar bejde, der udregnes som et gennemsnit over en 12-ugers periode.
At present (law of 27 December 1975) the maximum over­ time allowed is 8 hours in a single week for a total of 48 hours' work, calculated as an average over a 12-week period.
Der er i virkeligheden utallige specifikationer og foreløbige eller varige undtagelser, der i betydelig grad komplicerer og skaber variation af både arbejdstidsbegrebet og den måde, som det faktisk anvendes på.
There are, in fact, numerous specifications and temporary or permanent exceptions which complicate and diversify considerably both the concept of working time and the way it is actually applied.
Lovbestemt arbejdstid henviser til effektiv tid.
Legal working time refers to effective time.
Loven (1.28-8-42) siger at: "varighed ... betyder faktisk arbejdstid bortset fra tiden, der kræves til at vaske og klæde om samt til måltider og endvidere,samt perioderne defineret ved dekret for industri og handel som arbejdsfri perioder. Denne tid kan imidlertid betales i henhold til sædvane eller kollektive overenskomster".
The law (1.28-8-42) specifies that: "by duration ... is meant actual working time, exclusive of the time required for washing and. dressing and for .meals, as well as the periods defined by decree for industry and commerce as non-working periods.
Faktisk arbejdstid, betalt som sådan, er i almindelighed "inkluderet mellem signalerne der for fabrikker, byggepladser eller tjenestearbejde etablerer begyndelsen og afslutningen af hver enkelt arbejdsperiode".
Actual working time, paid as such, is generally "included between the signals which establish, for factories, construction yards, or services, the beginning and the end of each period of work".
Betalte pauser skal, når de er etableret på en bestemt måde, fratrækkes, så faktisk arbejdstid kan ud regnes.
Paid breaks,- when they are established in a specific way, must be subtracted in order to calculate actual working time.
Omvendt skal tiden, der er nødvendig til start af maskiner, klar gøring af værktøj og udrustning eller rensning af arbejdsstedet, anses for faktisk tid og skal derfor inkluderes i arbejdstid.
ί Vice versa, the time necessary for the starting of machines, preparation of tools and equipment, or cleaning of the place of work must be considered as actual time, and therefore included in working time.
(1) Her bemærkes det ganske kort, at kollektiv forhandling i det franske system ikke blot kan finde sted på kategoriens normale plan (dvs. efter sektor), men også på det forbundsmæssige plan (f.eks.
(1) Here it must be noted briefly that in the French system, collective bargaining can be carried out not only at the normal level of category
Grenelle-overenskomsterne fra 1968), det territoriale plan (efter regioner) og på bedrifts planet.
(i.e. by sector) but also at the confederal level (e.g. the Grenelle agreements of 1968) , the territorial level (by regions) and the enter prise level.
Proceduren ved forlængelse af kontrakter er særlig betydnings fuld; hvis en kontrakt skal være virkningsfuld i almindelighed, kræves det et dekret fra arbejdsministeren. Til slut kan det siges, at der i Frankrig sammen med normal tid (som defineret i 1,3) eksisterer en lovmæssig arbejdstid.
The procedure for extension of contracts is particularly significant: in order for a contract to acquire general efficacy, a decree of the Labour Minister is required.
Hvad arbejdstid angår, begrænser de fleste nationale og regionale overens komster sig imidlertid til problemet om almindeligt arbejdes varighed og regulering og aflønning af overtid.
As far as working time is concerned, however, most national and regional agreements limit themselves to the problem of duration of ordinary work and the regulation and remuneration of overtime.
Det kan antages, at hvad der før blev omtalt med hensyn til lovbestemt varighed af arbejde stadig gælder, og reguleringen af aspekter af mindre betyding er således overladt til over enskomster på bedriftsplanet eller til sædvane.
It can be assumed that what was mentioned before with regard to legal duration of work remains valid, and the regulation of the minor aspects is thus left to the enterprise-level agreements or to usage.
Disse ret nøjagtige definitioner omgåes ved udviklingen af særlige former for arbejdsorganisation og ved utallige lovmæssige undtagelser, såsom: a) Skiftarbejde, der f.eks. hvad angår stålindustrien omfatter 77% af de manuelle arbejdere.
77% of the bluecollar workers.
Den enkelte skiftarbejders ugentlige program kan fastlægges, eller det kan varieres i henhold til vekslende cykler.
The individual shift-worker's weekly schedule can be fixed, or it can vary according to alternating cycles.
I teorien er overlappende skift, stedfortrædergrupper og glidende skift forbudte, men der gøres utallige undtagelser fra denne regel.
In theory, overlapping shifts, absentee-substitution groups, and sliding shifts are prohibited, but numerous exceptions are made to this rule.
b) Deltidsarbejde og flekstid (lov af 27. december 1973) (1) har været gen stand for betydelig udvikling i Frankrig i de sidste få år og har i stigende grad medført individualiserede arbejdsprogrammer.
b) parttime work and flexible working hours (law of 27 December 1973) (1) have developed considerably in France in recent years, bringing about increasingly individualized working schedules.
c) Diskontinuerligt arbejde, der er typisk for visse job (salgspersonale, portører, rengørings- og løsarbejdere), har medført de såkaldte "équivalences", for hvilke der gøres temporære eller varige undtagelser fra den maksimale varighed af arbejdstimer for arbejdstagere i visse sektorer og for bestemte job. Disse "equivalences" anvendes også i industrien.
c) discontinuous work, typical of certain jobs (sales personnel, porters, cleaning and charge and discharge workers) has given rise to the so- called "équivalences", for which temporary or permanent exceptions are made to the maximum duration of working hours for employees in certain sectors and for particular jobs.
Denne lovbestemte grænse kan variere i stor udstrækning (f.eks. 56 timer pr. uge for vægtere og portører, 52 for frisører, 45 for hospitalspersonale, osv.).
This legal limit can vary greatly (e.g. 56 hours per week for watchmen and porters, 52 for hairdressers', 45 for hospital personnel, etc.).
Dette område af lovbestemte arbejdstimer (2) er også et resultat af kollek tiv forhandling, der især på bedriftsplanet har meget stor betydning i
This range of legal working hours (2) is also a result of collective bargain
(1) Flekstid betyder principielt en opdeling af arbejdsdagen i en fast periode, i hvilken alle arbejdere må være til stede, med variable perioder før og efter, for hvilke den enkelte arbejder vælger hvornår han ankommer og går, så det samlede, forudbestemte antal daglige ar bejdstimer fremkommer.
(1) Flexible working hours involve, in principle, a division of the working day into a fixed period during which all workers must be present, preced ed and followed by variable periods, within which the individual worker chooses his arrival and departure time so as to make up the pre-establsh ed total of daily working hours.
135 denne forbindelse (1).
131 ing, which is, especially at the enterprise level, considerably important in this connection (1).
Den lovbestemte varighed af arbejde i Frankrig er blandt de korteste i Europa, men den faktiske varighed er blandt de længste.
The legal duration of work in France is among the lowest in Europe, while the actual duration is among the highest.
Dette skyldes den udbredte anvendelse af overtid.
This is due to the large scale use of overtime.
Strategien, som fagforeningerne indtil 1968 har brugt til fremme af deres krav, spiller en rolle i dette billede, da den har været tilbøjelig til at reducere den lovbestemte varighed og forårsage en forøgelse af overtid (samt af virkelig samlet arbejdstid, der ikke faldt før 1967) og derfor indirekte også en forøgelse af lønninger.
The strategy of claims adopted by the unions until 1968 figures into this picture in so far as it tended to reduce the legal dura tion, causing an increase in overtime (as well as in real overall working hours, which did not decrease until 1967), and therefore, indirectly, an increase in wages as well.
Med Grenelle-overenskomsterne (maj 1968) mellem fagforeningerne og ledelses- · organisationerne blev der truffet beslutning om en "politik til progressiv reduktion af arbejdsugen for at nå en 40-timers uge".
With the Grenelle agreements (May' 1968) between the unions and management organizations, a "policy of progressive reduction of the working week, in order to reach a 40hour week" was decided upon.
Siden den tid har nedsættelsen af arbejdstimer i stigende grad og med betydings fulde resultater været en målsætning for fagforeningerne, f.eks. i overenskomster inden for sektorerne metal og maskiner, kemi og byggeri, etc.(2) samt på det regionale plan og på de enkelte firmaers plan.
Since that time, the reduction of working hours has increasingly been a goal of the unions, with significant results, e.g. in agreements in the metal and mechanical, chemical, and construction sectors, etc.
På de to vigtigste franske fagforeningers (CGT og CFDT) kongresser blev der desuden fremsat krav om en 35-timers arbejdsuge (3).
(2), as well as at the regional level and at the level of the individual firm. In the congresses of the two principal
Det er helt umuligt at have kendskab til eller undersøge alle overenskomster på bedriftsplanet; det vigtigste indhold af et vis antal af sådanne overens komster for 1977-78 vil imidlertid blive præsenteret her.
French unions, (the CGT and the CFDT), moreover, a 35-hour working week was called for (3).
(2) De følgende sektorer har været genstand for undersøgelse i forbindelse med nærværende rapport: Metal og teknik, kemi, tekstil, byggeri og papir.
(2) The following sectors have been examined for the present report: metal and mechanical, chemical, textile, construction, and paper.
136 maskinsektoren alene, der omfattede reduktioner i arbejdstimer fra en halv time til to timer pr. uge.
In the Paris region there were, in this period, 41 agreements in the metal and mechanical sector alone which involved reductions in working hours ranging from 1/2 hour to 2 hours per week.