natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den tyske regering og Det Forenede Kongeriges regering har endvidere gjort gældende, at en nedsættelse af den afgift, der er betalt af producenten, uden en tilsvarende berigtigelse af det fradrag for den indgående afgift, der foretages af producentens direkte kunde og i forbindelse med de andre mellemliggende transaktioner, indebærer et systematisk afgiftstab ved grænseoverskridende anvendelse af rabatkuponer samt ved transaktioner til fordel for afgiftspligtige, der optræder som endelige forbrugere.
In particular, those two governments mention the situation in which the supply by the retailer to the final consumer is an exempt export or a likewise exempt intracommunity supply, and the case where the final consumer buying the goods from the retailer is a trader using them for transactions subject to tax and having a right to deduct the tax charged by the retailer. According to those governments, inclusion of the money-off coupon in the retailer's taxable amount in those situations leads to over-deduction to the detriment of the tax authorities in the amount of the VAT element of the face value of the coupon.
De to regeringer har særligt henvist til den situation, hvor en detailhandlers levering til den endelige forbruger er en afgiftsfritaget udførsel eller en levering inden for Fællesskabet, der også er afgiftsfritaget, samt til den situation, hvor den
Moreover, the rule that the tax paid by the final consumer should accord with that imposed on the transactions at each stage of the distribution chain requires each trader to be liable to the tax authorities for the tax relating to the value added by him.
Reglen om overensstemmelse mellem den afgift, den endelige forbruger har afholdt, og den afgift, der pålægges transaktionerne i hvert led i distributionskæden, kræver endvidere, at hver erhvervsdrivende over for afgiftsmyndighederne skal afregne afgift svarende til den værdi, han har tilført.
In situations such as that in the present case, the subjective consideration within the meaning of Article 11(A)(1)(a) of the Sixth Directive received by the retailer comprises the whole of
Da nedsættelsen af producentens
It should be noted that in the situations described in the preceding paragraph reduction of the manufacturer's taxable amount with no corresponding adjustment of the deductions of the traders in the distribution chain does not inevitably give rise to an imbalance between
Den tyske regering har i denne sag ikke været i stand til at påvise, at ordningen med rabatkuponer afgiftsmæssigt behandles bedre end andre salgsfremmende ordninger, og at der følgeligt foreligger konkurrencefordrejning.
In fact, in all those situations concordance between input tax and output tax may be maintained by use of the measures provided for in the Sixth Directive.
I disse situationer indebærer medregning af rabatkuponen i detailhandlerens beskatningsgrundlag — efter disse regeringers opfattelse — et for stort fradrag til skade for statskassen, der svarer til den moms, der er indeholdt i kuponens pålydende værdi.
necessarily be led to incur greater expenditure than that which he would incur by offering vouchers to final consumers, since the service by that agency would confer entitlement to deduction on the manufacturer and his tax burden would thus be reduced.
Der er ingen grund til at forudsætte, at en producent, hvis han kontraherer med et reklamebureau om at fremme salget af sine produkter, nødvendigvis påfører sig en større udgift end den, han måtte afholde ved at udstede kuponer til de endelige forbrugere, idet bureauets ydelser medfører fradragsret til fordel for producenten, og idet hans afgiftstilsvar således nedsættes.
Accordingly, it must be concluded that, in situations which may give rise to over- deduction of input tax, such as those mentioned by the German and United Kingdom Governments, the Sixth Directive allows adequate measures to be taken to prevent any claim for deduction which is unjustified and thus any loss of tax revenue.
Det skal derfor fastslås, at sjette direktiv i de situationer, der kan medføre for store fradrag for den indgående moms, såsom de situationer, som den tyske regering og Det Forenede Kongeriges regering har henvist til, gør det muligt at træffe tilstrækkelige foranstaltninger til at hindre ethvert ubegrundet fradragskrav og følgelig ethvert afgiftstab.
The German Government further maintains that the approach adopted by the Commission under which the manufacturer is at all events entitled to reduce his taxable amount in the amount of the voucher reimbursed by him infringes the principle of VAT neutrality as regards competition.
Det skal for det andet erindres, at den sag, der gav anledning til Kuwait Petroleum-dommen, vedrørte vouchere, der var udstedt af et olieselskab til dets kunder for køb af en vis mængde brændstof, og som vederlagsfrit kunne byttes med gaver fra et særligt katalog.
Secondly, it should be recalled that the case which led to the judgment in Kuwait Petroleum, cited above, concerned vouchers offered by a petrol company to consumers with the purchase of a certain quantity of fuel which could be exchanged free of charge for gifts chosen from a special catalogue.
Domstolen fastslog, at levering af sådanne gaver ikke kunne anses for en rabat eller bonus i medfør af sjette direktivs artikel 11, punkt A stk. 3, litra b), men skulle sidestilles med en levering mod vederlag, og dermed med en afgiftspligtig transaktion i medfør af sjette direktivs artikel 5, stk. 6 (jf. Kuwait Petroleum-dommen, præmis 16, 17 og 31).
The Court held that the offer of such gifts could not be regarded as constituting a rebate or discount under Article 11(A)(3)(b) of the Sixth Directive but was to be deemed to be a supply for valuable consideration and thus a taxable transaction under Article 5(6) of the Sixth Directive (Kuwait Petroleum, paragraphs 16,17 and 31).
Det følger nemlig af denne bestemmelse, at det forhold, at en afgiftspligtig person fra sin egen virksomhed udtager et gode, som han anvender til privat brug for sig selv eller for sit personale, eller som han overdrager vederlagsfrit, skal sidestilles med levering mod vederlag, såfremt dette gode har givet ret til fuldt eller delvis fradrag af moms.
Under that provision, the application by a taxable person of goods forming part of his business assets for his private use or that of his staff, or the disposal thereof free of charge, where the value added tax on the goods in question was wholly or partly deductible, are to be treated as supplies made for consideration.
Den tyske regering har desuden gjort gældende, at den opfattelse, som Kommissionen går ind for, hvorefter producenten under alle omstændigheder er i stand til at nedsætte sit beskatningsgrundlag svarende til værdien af den kupon, han godtgør, strider mod princippet om momsens konkurrenceneutralitet.
However, the Court has also stated that a taxable person offering such gifts is authorised to deduct, in accordance with Article 17(2)(a) of the Sixth Directive, the amount of input VAT paid for the purchase of those goods (Kuwait Petroleum, paragraph 19).
Efter den tyske regerings opfattelse indebærer en sådan nedsættelse fordrejninger af konkurrencen, for så vidt som ordninger med rabatkuponer herved behandles bedre i afgiftsmæssig henseende end andre salgsfremmende ordninger.
In the present case the German Government has been unable to demonstrate the existence of tax treatment favouring the scheme of money-off coupons in relation to other methods of sales promotion and thus the existence of a distortion of competition.
Domstolen præciserede imidlertid også, at en afgiftspligtig person, der leverer sådanne gaver, i medfør af sjette direktivs artikel 17, stk. 2, litra a), er berettiget til af fradrage den indgående moms, der er erlagt ved købet af disse goder (jf. Kuwait Petroleum-dommen, præmis 19).
It therefore appears that, although the two types of promotional scheme, namely the issue of money-off coupons and the offer of advertising gifts, come under two distinct sets of rules, that difference in tax treatment is inherent in the structure of the Sixth Directive and cannot cause distortion of competition such as that alleged by the German Government.
Det fremgår således, at selv om de to salgsfremmende ordninger — udstedelse af
The German Government has not explained what the alleged distortion of competitive conditions to the detriment of advertising agencies consists of.
»1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 11 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omscetningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som affattet ved Rådets direktiv 95/7/EF af 10. april 1995 om ændring af direktiv 77/388/EØF og om nye forenklingsforanstaltninger vedrørende moms — anvendelsesområdet for visse fritageher og reglerne for deres praktiske gennemførelse, idet den ikke har udstedt bestemmelser, der i tilfælde af indløsning af rabatkuponer muliggør berigtigelse af beskatningsgrundlaget for den afgiftsptigtigeperson, der har foretaget indløsningen.
of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: waf orm basis of assessment, in the version contained in Council Directive 95/7/EC of 10 April 1995 amending Directive 77/388/EEC and introducing new simplification measures with regard to value added tax —scope of certain exemptions and practical arrangements for implementing them;
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum") den 20. september 2001.
Advocate General EG. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 20 September 2001.
Forenede sager C-238/99 P, C-244/99 P, C245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P, C-251/99 P, C-252/99 Ρ og C-254/99 Ρ Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM), DSM NV og DSM Kunststoffen BV, Montedison SpA, Elf Atochem SA, Degussa AG, Enichem SpA, Wacker-Chemie GmbH, Hoechst AG, Imperial Chemical Industries pic (ICI) / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Joined Cases C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P, C-251/99 P, C-252/99 Ρ and C-254/99 Ρ Limburgse Vinyl Maatschappij NV (LVM), DSM NV et DSM Kunststoffen BV, Montedison SpA, Elf Atochem SA, Degussa AG, Enichem SpA, Wacker-Chemie GmbH, Hoechst AG, Imperial Chemical Industries pic (ICI) ν Commission of the European Communities Competition
•Appel — konkurrence —Polyvinylchlorid (PVC) —EF-traktatens artikel85, stk 1 (nu artikel 81, stk 1, EF) — annullation af en kommissionsbeslutning — ny beslutning — retsakter, der er gået forudfor den første beslutning —retskraft —princippet non bis in idem —forældelse — rimelig frist — begrundelse — aktindsigt — retfærdig rettergang — forretningshemmelighed — selvinkriminering — privatliv — bøder* (Domstolens plenum)
(Appeal — Competition — Polyvinylchloride (PVC) — Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) —Annulment of a Commission decision — New decision — Documents predating the first decision — Res judicata — Principle of non bis in idem — Limitation — Reasonable period — Statement of reasons —Access to the file — Fair hearing — Professional secrecy — Selfincrimination — Private life — Fines) (Full Court) pursuant to Article 14 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962: First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty, the Commission of the European Communities commenced an inquiry concerning Polyvinylchloride ('PVC'). It subsequently undertook various investigations at the premises of the undertakings concerned and sent them several requests for information.
I — Faktiske omstændigheder
I — Factual background to the dispute
Efter at Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber den 13. og 14. oktober 1983 - i henhold til artikel 14 i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 — havde foretaget en række kontrolundersøgelser inden for polypropylensektoren, indledte Kommissionen en undersøgelse vedrørende polyvinylchlorid (herefter »PVC«).
On 24 March 1988 it instituted on its own initiative a proceeding under Article 3(1) of Regulation No 17 against 14 PVC producers. On 5 April 1988 it sent each of those undertakings a statement of objections as provided for in Article 2(1) of Commission Regulation No 99/63/EEC of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17.
I denne forbindelse foretog Kommissionen en række undersøgelser i de berørte virksomheders lokaler og fremsatte flere anmodninger om oplysninger til disse.
All the undertakings to which that statement was addressed submitted observations in June 1988.
Den 24. marts 1988 indledte Kommissionen i henhold til artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 17 på
Except for Shell International Chemical Company Ltd, which had not requested a hearing, they were heard in September 1988.
Kommissionen iværksatte appel, hvorefter Domstolen ved dom af 15. juni 1994 (sag C137/92 P, Kommissionen mod BASF m.fl., herefter »Domstolens dom af 15. juni 1994«) ophævede Rettens dom af 27. februar 1992 og annullerede beslutning PVC I.
On 1 December 1988 the Advisory Committee on Restrictive Practices and Dominant Positions ('the Advisory Committee') delivered an opinion on the Commission's draft decision.
Denne nye beslutning pålagde de virksomheder, som den var rettet til, bøder af samme størrelse som dem, de var blevet pålagt ved beslutning PVC I.
That new decision imposed on the undertakings to which it was addressed fines of the same amounts as those imposed by the PVC I decision.
II indeholder følgende
The PVC II decision contains the following provisions:
Den 1. december 1988 afgav Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål (herefter »Det Rådgivende Udvalg«) en udtalelse vedrørende Kommissionens udkast til beslutning.
At the end of the proceeding, the Commission adopted Decision 89/190/EEC of 21 December 1988 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EEC Treaty (IV/31.865, PVC) (hereinafter 'the PVC I decision').
Ved afslutningen af denne procedure vedtog Kommissionen beslutning 89/190/EØF af 21. december 1988 om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (sag IV/31.865, PVC) (herefter beslutning PVC I).
By that decision, it penalised the following PVC producers for infringement of Article 85(1) of the Treaty (now Article 81(1) EC): Atochem SA, BASF AG ('BASF'), DSM NV, Enichem, Hoechst, Hüls, ICI, LVM, Montedison, Norsk Hydro A/S ('Norsk Hydro'), Société artésienne de vinyle SA, Shell, Solvay & Cie ('Solvay') and Wacker-Chemie. All those undertakings except Solvay brought actions to have that decision annulled by the Community judicature.
Ved beslutningen pålagde Kommissionen følgende PVC-producenter bøde for overtrædelse af EF-traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel 81, stk. 1, EF): Atochem SA BASF AG (herefter »BASF«), DSM NV, Enichem, Hoechst, Hüls, ICI, LVM, Montedison, Norsk Hydro A/S (herefter »Norsk Hydro«), Société artésienne de vinyle SA (herefter »Société artésienne de vinyle«), Shell, Solvay & Cie (herefter »Solvay«) og Wacker-Chemie. BASF AG, DSM NV, Elf Atochem SA Enichem SpA Hoechst AG, Hüls AG, Imperial Chemical Industries plc, Limburgse Vinyl Maatschappij NV, Montedison SpA Société Artésienne de Vinyl SA Shell International Chemical Co. Ltd og Wacker Chemie GmbH har overtrådt EF-traktatens artikel 85 ved (sammen med Norsk Hydro AS og Solvay & Cie) at have deltaget i en aftale og samordnet praksis, der blev påbegyndt omkring august 1980, og hvorved de producenter, der leverer PVC i EF, deltog i regelmæssige møder med henblik på at fastsætte målpriser og målkvoter, planlægge samordnede initiativer til prisforhøjelser samt at føre tilsyn med nævnte hemmelige aftalers funktion. Alle disse virksomheder med undtagelse af Solvay anlagde sag ved Fællesskabets retsinstanser med påstand om annullation af Kommissionens beslutning.
BASF AG, DSM NV, Elf Atochem SA, Enichem SpA Hoechst AG, Hüls AG, Imperial Chemical Industries plc, Limburgse Vinyl Maatschappij NV, Montedison SpA Société [ajrtésienne de [vjinyle SA, Shell International Chemical Co., Ltd, and Wacker Chemie GmbH infringed Article 85 of the EC Treaty (together with Norsk Hydro [A/S] and Solvay & Cie) by participating for the periods identified in this Decision in an agreement and/or concerted practice originating in about August 1980 by which the producers supplying PVC in the Community took part in regular meetings in order to fix target prices and target quotas, plan concerted initiatives to raise price levels and monitor the operation of the said collusive arrangements. The Court of First Instance declared Norsk Hydro's application inadmissible by order of 19 June 1990 (Case T-106/89 Norsk Hydro ν Commission).
Ved kendelse af 19. juni 1990 (sag T-106/89, Norsk Hydro mod Kommissionen) afviste Retten Norsk Hydros sag.
The following fines are hereby imposed on the undertakings named herein in respect of the infringement found in Article 1:
For den i artikel 1 fastslåede overtrædelse pålægges nedenstående virksomheder følgende bøder: i) BASF AG: en bøde på 1 500 000 ECU
(i) BASF AG: a fine of ECU 1 500 000;
Ved dom af 27. februar 1992 (forenede sager T79/89, T-84/89-T-86/89, T-89/89, T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T-98/89, T-102/89 og T-104/89, BASF m.fL mod Kommissionen, herefter »Rettens dom af 27. februar 1992«) fastslog Retten, at beslutning PVC I var en nullitet.
On appeal by the Commission, the Court of Justice, by judgment of 15 June 1994 in Case C137/92 Ρ Commission ν BASF and Others [1994] ('the Court's judgment of 15 June 1994'), set aside the judgment of the Court of First Instance of 27 February 1992 and annulled the PVC I decision.
Sagsøgerne har kort sagt nedlagt følgende påstande: ix) Montedison SpA: en bøde på 1 750 000 ECU
III — Forms of order sought in the appeals
Den appellerede dom ophæves helt eller delvis, og sagens behandling afsluttes, subsidiært hjemvises sagen til Retten med henblik på fortsat behandling.
The Applicants agree, in brief, that the Court should:
De bøder, som er pålagt appellanterne, annulleres eller nedsættes.
II — The actions brought before the Court of First Instance and the contested judgment annul in whole or in part the PVC II decision;
Kommissionen tilpligtes at afholde omkostningerne i forbindelse med sagens behandling for Retten og for Domstolen.
— order the Commission to pay the costs of the proceedings at first instance and on appeal.
V — Appellerne
V — The appeals
Ved stævninger indleveret til Rettens Justitskontor mellem den 5. og den 14. oktober 1994 har virksomhederne LVM, Elf Atochem, BASF, Shell, DMS NV og DSM Kunststoffen BV (herefter samlet benævnt »DSM«), Wacker-Chemie, Hoechst, Société artésienne de vinyle, Montedison, ICI, Hüls og Enichem anlagt sag ved Retten.
Each of the parties sought annulment of the PVC II decision in whole or in part and, in the alternative, annulment or reduction of the fine imposed on it. Montedison also claimed that the Commission should be ordered to pay damages.
Montedisons, Wacker-Chemies og Hoechsts anbringende om tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, og artikel 32, stk. 1, i Rettens procesreglement
The plea raised by Montedison, Wacker-Chemie and Hoechst alleging infringement of Articles 10(1) and 32(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance
Montedison nedlagde desuden påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at betale erstatning.
— joined the cases for the purposes of the judgment;
Montedison, Wacker-Chemie og Hoechst har anført, at Rettens Tredje Udvidede Afdeling, som har afsagt den appellerede dom, kun var sammensat af tre medlemmer, mens Retten sattes af fem medlemmer under den mundtlige forhandling.
Montedison, Wacker-Chemie and Hoechst observe that the Third Chamber (Extended Composition) of the Court of First Instance, which delivered the contested judgment, was composed of only three members although that Chamber included five members during the oral procedure.
- med henblik på forenet sagerne domsafsigelsen
annulled Article 1 of the PVC II decision in so far as it found that Société artésienne de vinyle had participated in the infringement complained of after the first half of 1981;
- annulleret artikel 1 i beslutning PVC II, for så vidt som det deri fastslås, at Société artésienne de vinyle har deltaget i den påtalte overtrædelse efter første halvår 1981
— reduced the fines imposed on Elf Atochem, Société artésienne de vinyle and ICI to EUR 2 600 000, EUR 135 000 and EUR 1 550 000 respectively;
De har gjort gældende, at Retten således har fraveget den normale sammensætning af en udvidet afdeling, idet den har foretaget en urigtig anvendelse af procesreglementets artikel 32, stk. 1. Retten har anset et medlem af denne afdeling, der var fratrådt ved udløbet af sin embedsperiode den 17. september 1998, efter den mundtlige forhandling, som havende forfald i denne bestemmelses forstand.
They allege that the Court of First Instance thus deviated from the rules governing the normal composition of an extended chamber by misapplying Article 32(1) of its Rules of Procedure.
virksomheder fremførte de pågældende anbringender.
the plea which they had raised on the basis thereof.
blevet afsagt af en afdeling, der ikke var lovligt sammensat, hvilket udgør en tilsidesættelse af artikel 10, stk. 1, og artikel 32, stk 1, i Rettens procesreglement.
The contested judgment was therefore delivered by a chamber which was not properly constituted, in breach of Articles 10(1) and 32(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Det bemærkes, at Retten i den appellerede doms præmis 77 med rette har udtalt, at retskraften kun vedrører de faktiske og retlige omstændigheder, som den pågældende retsafgørelse rent faktisk eller nødvendigvis har taget stilling til (Domstolens dom af 19.2.1991, sag C-281/89, Italien mod Kommissionen, præmis 14, og Domstolens kendelse af 28.11.1996, sag C277/95 P, Lenz mod Kommissionen, præmis 50).
In their view, by ruling on the dispute in accordance with Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice, after having annulled the judgment of the Court of First Instance of 27 February 1992, the Court of Justice, in its judgment of 15 June 1994, gave final judgment in respect of all the pleas raised by the undertakings in question.
Det bestemmes i artikel 32, stk. 1, i Rettens procesreglement, at er der på grund af forfald et lige antal dommere til stede, deltager den dommer, der har den laveste anciennitet, ikke i rådslagningen og afstemningen, medmindre han er den refererende dommer.
Article 32(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that where, by reason of a judge being absent or prevented from attending, there is an even number of judges, the most junior judge is to abstain from taking part in the deliberations unless he is the Judge-Rapporteur, in which case the judge immediately senior to him is to abstain from taking part in the deliberations.
Er dette tilfældet, deltager den dommer, der er placeret umiddelbart over ham i rangfølgen, ikke i rådslagningen og afstemningen.
In that connection, it should be observed that, in paragraph 77 of the contested judgment, the Court of First Instance rightly pointed out that the principle of res judicata extends only to matters of fact and law actually or necessarily settled by the judicial decision in question (Case C-281/89 Italy ν Commission [1991], paragraph 14, and Case C-277/95 Lenz ν Commission [1996], paragraph 50).
Den nævnte artikel præciserer således de nærmere regler for iværksættelsen af reglerne i artikel 15 i EF-statutten for Domstolen.
It thus makes clear how the rules laid down in Article 15 of the EC Statute of the Court of Justice are to be applied.
Med henblik på anvendelsen af disse regler er det forhold, at et forfald er endeligt eller midlertidigt, ikke afgørende.
For the purpose of the application of those rules, it is not the permanent or temporary nature of the inability to attend which is decisive.