natgillin/translations-raw huggingface dataset:
erhvervelsesomkostningerne er finansieret ved hjælp af indtægter, som hidrører fra selskabets aktiviteter på det monopoliserede brevpostmarked, hvorved Deutsche Post har misbrugt sin dominerende stilling på dette marked.
The mere fact that Deutsche Post possessed funds enabling it to effect the acquisition at issue does not justify presuming the existence of abusive conduct in the reserved market.
denne sag, har påvist nogen form for adfærd fra Deutsche Posts side på det monopoliserede brevpostmarked, som kan udgøre en overtrædelse af artikel 82 EF. Sagsøgeren har alene påberåbt sig det forhold, at posttaksterne i Tyskland er de højeste i Europa, og at den tyske regering har givet afkald på dividende, som tilfaldt den som aktionær i Deutsche Post.
(a) the financing by Deutsche Post of the acquisition of its holding in DHL implies that it financed that acquisition from income obtained from its activities in the reserved letter market, thereby abusing its dominant position in that market; and
Den fremtidige forbindelse mellem Deutsche Post og DHL vil nødvendigvis føre til en krydssubsidiering af Deutsche Posts aktiviteter på det liberaliserede pakkepostmarked ved hjælp af de indtægter, som Deutsche Post opnår på det monopoliserede marked.
(b) the future relationship between Deutsche Post and DHL will necessarily lead to crosssubsidisation of DHL's activities in the liberalised parcel market by income obtained by Deutsche Post from the reserved market.
Det blotte forhold, at Deutsche Post råder over midler som muliggør, at selskabet kan foretage den omhandlede erhvervelse, kan ikke give grundlag for at antage, at der foreligger et misbrug på det monopoliserede marked.
As regards the applicant's first contention, namely that the use of income from activities in the reserved market to finance the acquisition of the holding in DHL necessarily implies abusive conduct by Deutsche Post on that market, it must be borne in mind, first, that the Commission did not consider it necessary to establish the source
Hvad angår sagsøgerens andet delanbringende, hvorefter den fremtidige forbindelse mellem Deutsche Post og DHL nødvendigvis vil indebære en krydssubsidiering af DHL's aktiviteter på det liberaliserede pakkepostmarked, skal blot bemærkes, at det følger af de tilsagn, som Deutsche Post har afgivet over for Kommissionen til opfyldelse af det vilkår, Kommissionen havde stillet i sin beslutning af 26. juni 1998, at det er forbudt Deutsche Post at foretage nogen form for krydssubsidiering af en sådan karakter. Dette spørgsmål har derfor i denne sag en hypotetisk karakter.
As regards the applicant's second contention, to the effect that the future relationship between Deutsche Post and DHL would necessarily involve crosssubsidisation of DHL's business in the parcels market, it need merely be observed that it is clear from the undertaking given by Deutsche Post to the Commission, in response to the requirement to that effect imposed by the decision of 26 June 1998, that Deutsche Post is prohibited from engaging in any such crosssubsidisation, with the result that, for the purposes of this case, that question is academic.
Følgelig kan sagsøgeren over for enten Kommissionen eller, som følge af den direkte virkning af artikel 82 EF, den kompetente nationale domstol, fremsætte begæring om passende sanktioner, såfremt selskabet senere skulle blive i stand til at bevise, at Deutsche Post har foretaget en sådan subsidiering.
Consequently, if, in the future, the applicant were able to prove such crosssubsidisation on the part of Deutsche Post, it would be entitled to apply to the Commission or, by virtue of the direct effect of Article 82 EC, to the competent national court for appropriate penalties to be imposed.
21. marts 2002 artikel 85,
21 March 2002
»Konkurrence — aftaler om levering af øl-individuel fritagelse — EF-traktatens stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF)« (Tredje Afdeling)
(Competition — Beer supply agreements — Individual exemption — Article 85(3) of the EC Treaty (now Article 81(3) EC)) (Third Chamber)
Disse standardforpagtningsaftaler indeholdt således en eksklusiv købsforpligtelse og et konkurrenceforbud.
The leases thus include an exclusive purchasing obligation and a non-competition obligation.
På tidspunktet for sagens faktiske omstændigheder var Whitbread plc (herefter »Whitbread«) en britisk virksomhed inden for levnedsmiddel-, drikkevare- og fritidsområdet.
Whitbread pic ('Whitbread') was at the material time a United Kingdom food, drinks and leisure company.
Dens aktiviteter omfattede brygning, markedsføring og distribution af øl samt engrossalg af andre drikkevarer.
It brewed, marketed and distributed beer and was a wholesaler of other drinks.
Virksomheden var ejer af pubber, som den bortforpagtede eller selv drev, og administrerede restauranter, hoteller, øludsalg uden udskænkningsbevilling og fritidsklubber.
It owned public houses which it leased or managed, and operated restaurants, hotels, off-licences and leisure clubs.
1 det regnskabsår, der sluttede i februar 1997, ejede Whitbread ca. 4 490 pubber med udskænkningsbevilling, hvoraf 2 170 blev ledet af en bestyrer, dvs. af en af virksomhedens ansatte, 2 130 var bortforpagtet individuelt til forpagtere, der skulle overholde en forpligtelse til køb af øl, og 190 var bortforpagtet til forskellige forpagtere uden købsforpligtelse.
At the end of the trading year to February 1997, Whitbread owned approximately 4 490 public houses with on-licences, 2 170 of which were managed (that is, the operator was an employee of the company), 2 130 let to lessees subject to a beer tie and 190 let to operators free of tie.
Ud af de bortforpagtede ejendomme var der for de 1 643 indgået 20-årige forpagtningsaftaler, for de 276 5-årige forpagtningsaftaler og for de 19 såkaldte »retræteforpagtningsaftaler«.
Of the leased houses, 1 643 were let on 20-year leases, 276 on five-year leases and 19 on 'pre­retirement' leases.
I henhold til den eksklusive købsforpligtelse skulle den heraf bundne forpagter (herefter »forpagteren«) købe alle i aftalen specificerede ølsorter, som han ønskede at sælge i sine lokaler, med undtagelse af en fadøl og siden den 1. april 1998 en øl på flaske hos Whitbread eller dennes repræsentant.
The exclusive purchasing obligation compels the lessee to buy exclusively from Whitbread or its nominee the beers specified in the agreement which the lessee requires for sale in his establishment, with the exception of one caskconditioned draught beer and, from 1 April 1998, one bottle-conditioned beer.
De af den eksklusive købsforpligtelse omfattede ølsorter stod opført i forpagtningsaftalens bilag om salgsbetingelser.
The types of beer to which the exclusive purchasing obligation applies are set out in the schedule to the lease which contains the terms of trading.
Disse ølsorter repræsenteredes af de ølmærker eller -betegnelser, der var anført i Whitbreads aktuelle prisliste.
These types of beer are represented by the brands or denominations on Whitbread's current price list.
Bryggeriet kunne i praksis frit optage, udskifte eller slette ølmærker på selskabets prisliste. Forpagteren måtte sælge andre ølsorter, hvis øllet var i flasker, dåser eller små beholdere, eller hvis det blev solgt som fadøl, og der var sædvane herfor, eller det var nødvendigt for at dække en tilstrækkelig efterspørgsel fra forpagterens kunder.
In practice, the brewery may add, substitute or delete the brands of beer on its price list.
De tre ovennævnte standardforpagtningsaftaler var aftaler indgået mellem Whitbread og en forpagter, i henhold til hvilke Whitbread skulle stille en pub med udskænkningsbevilling og fast inventar til rådighed for forpagteren med henblik på drift af pubben, mens forpagteren skulle betale forpagtningsafgift og påtog sig en forpligtelse til at købe de i forpagtningsaftalen specificerede øl hos Whitbread eller dennes
Those three kinds of leases are agreements between Whitbread and a lessee by which Whitbread makes a licensed public house together with fixtures and fittings available to the lessee for the purpose of operating it, in return for payment of a rent and a commitment to buy the beers specified in the lease from Whitbread or a supplier nominated by it and from no other source.
Der er herefter den 27. maj 1999 blevet anlagt nærværende sag af M.H. Shaw og T.J. Falla, begge forpagtere, der for hver sin pub med Whitbread har indgået en af de i den anfægtede beslutning omhandlede 20-årige standardforpagtningsaftaler, og af WPP Luxembourg Appeal Group Limited, der er en sammenslutning af forpagtere, der har indgået standardaftaler som omhandlet i beslutningen med Whitbread.
Those were the circumstances in which Mr M.H. Shaw and Mr T.J. Falla, tied lessees who have each concluded with Whitbread a 20-year lease of a public house, which is one of the standard leases referred to in the contested decision, and WPP Luxembourg Appeal Group Ltd, an association of tied lessees who have concluded with Whitbread standard leases referred to in the decision, brought the present action on 27 May 1999.
Ved kendelse af 29. november 1999 afviste Retten (Tredje Afdeling) sagen for så vidt angår WPP Luxembourg Appeal Group Ltd.
By order of 29 November 1999, the Court of First Instance (Third Chamber) declared the action inadmissible with respect to WPP Luxembourg Appeal Group Ltd.
Den 24. maj 1994 anmeldte Whitbread de ovennævnte tre standardforpagtningsaftaler, nemlig den 20-årige forpagtningsaftale, retræteforpagtningsaftalen og den 5-årige forpagtningsaftale.
On 24 May 1994 Whitbread notified the three types of leases mentioned above, namely the 20-year lease, the pre-retirement lease and the five-year lease.
Whitbread anmodede om negativattest eller Kommissionens bekræftelse af, at forpagtningsaftalerne kunne omfattes af Kommissionens forordning (EØF) nr. 1984/83 af 22. juni 1983 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af eksklusive købsaftale, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1582/97 af 30. juli 1997, eller individuel fritagelse i henhold til EF-traktatens artikel 85, stk. 3 (nu artikel 81, stk. 3, EF), med tilbagevirkende kraft fra den dato, hvor aftalerne blev indgået.
It sought negative clearance or, failing that, confirmation by the Commission that the leases qualified for the application of Commission Regulation (EEC) No 1984/83 of 22 June 1983 on the application of Article 85(3) of the Treaty to categories of exclusive purchasing agreements, as amended by Commission Regulation (EC) No 1582/97 of 30 July 1997, or for an individual exemption pursuant to Article 85(3) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC)), with retroactive effect from the date on which the agreements were concluded.
Ved kendelse af 10. januar 2000 meddelte formanden for Rettens Tredje Afdeling Shaw fri proces.
By order of 10 January 2000, the President of the Third Chamber of the Court granted Mr Shaw legal aid.
Sagsøgerne har nedlagt påstand om annullation af anfægtede beslutning.
The applicants claim that the Court should annul the contested decision.
Spørgsmålet, om sagsøgerne er individuelt berørt af den anfægtede beslutning
Whether the applicants are individually concerned by the contested decision
I forbindelse med den administrative procedure og i medfør af artikel 19, stk. 3, i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86, offentliggjorde Kommissionen meddelelse 97/C 294/02.
As part of the administrative procedure and pursuant to Article 19(3) of Regulation No 17 of the Council of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty, the Commission published Notice 97/C 294/02.
Kommissionen modtog 135 reaktioner herpå med bemærkninger fra interesserede parter, herunder ved skrivelse af 27. oktober 1997 fra en gruppe forpagtere, som M.H. Shaw var iblandt.
In response to the notice, it received 135 observations from interested third parties, including observations dated 27 October 1997 from a group of lessees of which Mr M.H. Shaw was a member.
Gruppen anmodede Kommissionen om at registrere deres bemærkninger som en formel klage over Whitbread i henhold til artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 17.
The group requested the Commission to register its observations as a formal complaint against Whitbread pursuant to Article 3(2) of Regulation No 17.
I den foreliggende sag har sagsøgerne nedlagt påstand om annullation af beslutningen om fritagelse af en aftale, de havde indgået, og som de har gjort gældende pålagde dem diskriminerende priser og således forhindrede dem i at deltage i konkurrencen på lige vilkår.
In the present case, the applicants brought an action for annulment of the decision to grant an exemption for an agreement to which they were parties, claiming that that agreement imposed discriminatory prices on them and so prevented them from competing on equal terms.
De har ligeledes anlagt erstatningssag mod Whitbread ved de engelske domstole, idet de mener, at den fritagne aftale pålagde dem forpligtelser i strid med traktatens artikel 85.
They started proceedings in the English courts against Whitbread for compensation for having had obligations contrary to Article 85 of the Treaty imposed on them under the exempted agreement.
En af de to sagsøgere har endvidere deltaget i den administrative procedure.
Moreover, one of the two applicants took part in the administrative procedure.
Ved skrivelse af 16. juli 1998 meddelte Kommissionen i medfør af artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 99/63 af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17 forpagtergruppen, at Kommissionen ikke agtede at imødekomme deres klage.
By letter of 16 July 1998, the Commission informed the group of lessees, pursuant to Article 6 of Regulation No 99/63/EEC of the Commission of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Regulation No 17, that it intended to reject their complaint.
Når henses til disse omstændigheder, der — i modsætning til, hvad Whitbread har gjort gældende — viser, at den anfægtede beslutning påvirker sagsøgernes egen retsstilling, befinder disse sig i en faktisk situation, der individualiserer dem på lignende måde som adressaten for den pågældende beslutning.
In view of those circumstances, which, contrary to Whitbread's submissions, show that the contested decision affects the personal legal situation of the applicants, they are in factual circumstances which distinguish them individually in like manner to the person addressed.
De er derfor individuelt berørt.
They are therefore individually concerned.
Kommissionen vedtog herefter beslutning 1999/230/EF af 24. februar 1999 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (sag IV/35.079/F3 Whitbread) (herefter »den anfægtede beslutning«).
Interest in bringing proceedings the conditions for which are not satisfied until after the conclusion of the exempted agreement.
Det er ikke bestridt, at sagsøgerne havde en retlig interesse på tidspunktet for indlevering af stævningen.
It is not disputed that the applicants had an interest in bringing proceedings at the time of lodging the application.
Whitbread har i den forbindelse henvist til dom af 27. april 1995, sag T-443/93, Casillo Grani mod Kommissionen.
It relies here on the judgment of the Court of First Instance in Case T-443/93, Casillo Grani ν Commission [1995].
I den pågældende sag var det på tidspunktet for den begivenhed, der bragte den retlige interesse til ophør, nemlig konkurserklæringen, retligt set klart, at sagsøgerens konkurrencesituation ville blive forringet, men kun i fremtiden.
In that case, the threat to the applicant's competitive position corresponded, at the time of the event putting an end to its interest in bringing proceedings, namely the declaration of bankruptcy, to a legal situation which, although certain, was entirely in the future.
På tidspunktet for den begivenhed, der i den konkrete sag blev anset for at medføre, at sagsøgeren mistede sin retlige interesse, havde den anfægtede retsakt således endnu ikke haft de virkninger, som var anledningen til sagsanlægget.
At the time of the event which, in that case, was considered to have deprived the applicant of its interest in bringing proceedings, the contested act had thus not yet produced the effects which were the reason for the application.
I den foreliggende sag derimod indtrådte disse virkninger, nemlig pålæggelsen af aftaleforpligtelser, der af sagsøgerne blev anset for konkurrencebegrænsende, allerede ved indgåelsen og ikrafttrædelsen af de omtvistede aftaler, dvs. inden den begivenhed, som efter Whitbreads opfattelse medførte, at sagsøgerne mistede den retlige interesse, nemlig opsigelsen af forpagtningsaftalerne.
In the present case, on the other hand, those effects, namely the imposition of contractual obligations considered to be anti-competitive, appeared as soon as the agreements at issue were concluded and took effect, in other words before the event which, according to Whitbread, deprived the applicants of their interest in bringing proceedings, namely the termination of the leases.
I gruppefritagelsesordningen i forordning nr. 1984/83, der pålægger en forpligtelse til specificering ved angivelse af ølmærker, er leverandøren således berettiget til og vil i praksis ikke undlade at forbyde sine forpagtere at få leveret øl af samme sort som de i aftalen specificerede mærker fra andre leverandører.
In the system defined by Regulation No 1984/83 as qualifying for a block exemption, which requires a specification by brand of beer, the supplier is thus entitled, and in practice will be sure, to prohibit his tied lessees from obtaining from third parties beers of the same type as the brands specified in the agreement.
Forpagtere, der er bundet af aftaler, der er fritaget i medfør af forordning nr. 1984/83, som foreskriver specificering ved angivelse af ølmærker, er således i realiteten ikke frit stillet med hensyn til direkte at indgå kontrakter om levering med udenlandske eller nye bryggerier.
Lessees who are tied by agreements exempted under Regulation No 1984/83, which thus provide for a specification by brand of beer, are therefore not in fact free to conclude supply contracts directly with foreign or new breweries.
For så vidt angår de udenlandske eller nye bryggeriers adgang til det relevante marked er det således uden betydning, om aftalerne i overensstemmelse med ordningen i forordning nr. 1984/83 specificerer forpligtelsen ved angivelse af ølmærke, eller om de, som i de omtvistede aftaler, specificerer forpligtelsen ved angivelse af ølsort.
From the point of view of the access of foreign or new breweries to the relevant market, it thus makes no difference whether the agreements provide for a specification by brand of beer, in accordance with the system under Regulation No 1984/83, or a specification of the tie by beer type, as in the agreements at issue.
Kommissionen fastslog med rette i betragtning 153 til den anfægtede beslutning, at forpagteren under ingen omstændigheder — heller ikke hvor en aftale er fritaget i medfør af forordning nr. 1984/83 — på eget initiativ kan tilføje mærker, da bryggeriet har ret til at forbyde forpagteren at sælge andre mærker af samme sort i pubben.
The Commission rightly states, at point 153 of the contested decision, that in any event a tied lessee, even one tied by an agreement exempted under Regulation No 1984/83, is not in a position to add brands of beer on his own initiative, since the brewery is entitled to prohibit sales by the lessee of other brands of the same type in his pub.
Det følger heraf, at forpagteren, hvad enten han har indgået en aftale, der er fritaget i medfør af forordning nr. 1984/83, eller en af de omtvistede aftaler, ikke kan påvirke afskærmningsgraden på det britiske øludskænkningsmarked i positiv eller negativ retning.
It follows that, whether he has concluded an agreement exempted by Regulation No 1984/83 or one of the agreements at issue, a tied lessee cannot affect positively or negatively the level of foreclosure of the United Kingdom on-trade beer market.
Endvidere har sagsøgerne efter opsigelsen af deres forpagtningsaftaler fortsat en økonomisk og ikke-økonomisk interesse i afgørelsen af tvisten, idet de ved de engelske domstole har anlagt sager med påstand om erstatning af det tab, de gør gældende at have lidt ved at blive pålagt en forpligtelse til at købe øl, som de — i modsætning til, hvad Kommissionen antog i den anfægtede beslutning — mener er i strid med traktatens artikel 85.
Moreover, the applicants retain, after the termination of their leases, a pecuniary and nonpecuniary interest in the outcome of the present proceedings, since they have brought actions in the English courts for compensation for the damage they claim to have suffered as a result of having had a beer tie imposed on them which they consider, contrary to the position taken by the Commission in the contested decision, to be contrary to Article 85 of the Treaty.
I modsætning til, hvad sagsøgerne har gjort gældende, øger specificeringen af forpligtelsen ved angivelse af ølsort derfor ikke opdelingen af markedet.
As a result, contrary to the applicants' assertion, the specification of the tie by beer type does not magnify the foreclosure of the market.
Sagen kan derfor antages til realitetsbehandling.
The action is therefore admissible.
For det andet fremmer specificeringen af forpligtelsen ved angivelse af ølsort mere effektivt udenlandske eller nye bryggeriers adgang til markedet end den specificering ved angivelse af ølmærke, der er truffet bestemmelse om i forordning nr. 1984/83.
In the second place, specification of the tie by beer type promotes access to the market by foreign or new breweries more effectively than the specification by brand provided for by Regulation No 1984/83.
For det tredje har sagsøgerne ikke bestridt, at det, som Kommissionen anførte, forholdt sig således, at Whitbread på grundlag af specificeringen af forpligtelsen ved angivelse af ølsort i betydeligt omfang har introduceret konkurrerende ølmærker i de bortforpagtede pubber.
The applicants criticise a number of assessments made by the Commission in the contested decision, namely the assessments of the specification of the purchasing obligation by beer type, the compensation for the price differentials, the existence of other restrictions, and the possibility of granting an individual exemption
Sagsøgerne har bestridt rigtigheden af denne konklusion, idet de har gjort gældende, at de uafhængige pubber kunne få rabatter på 85,53 GBP pr. tønde øl, og at den gennemsnitlige prisforskel pr. tønde i realiteten var på 60 GBP.
that the average price differential per barrel was in fact GBP 60.
Sagsøgernes brede påstand om, at de britiske bryggerier ikke introducerede nogen ølmærker fra udenlandske eller konkurrerende bryggerier, medmindre der var tale om en anden ølsort, tilbagevises således ved denne understøttede konstatering.
The applicants' very general allegation that United Kingdom breweries do not introduce brands of beer belonging to foreign or competing breweries, unless they are a different type of beer, is thus contradicted by that circumstantiated finding.
Det følger heraf, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at Kommissionen anlagde en åbenbart urigtig vurdering, da den i betragtning 153 til den anfægtede beslutning konstaterede, at den teoretiske fordel forbundet med specificeringen af forpligtelsen ved angivelse af ølsort var blevet en realitet i Whitbreads praksis, når der hensås til det store antal øl, Whitbread leverede til sine forpagtere, og den hyppighed, hvormed bryggeriet tilføjede eller udskiftede øl på sin prisliste, herunder øl af udenlandske mærker.
It follows that the applicants have not shown that the Commission's finding at point 153 of the contested decision that the theoretical advantage produced by specification of the tie by beer type does materialise in Whitbread's practice, in view of the large number of beers supplied by Whitbread to its tied lessees and the frequency with which Whitbread adds or substitutes beers on its price list, including foreign brands, is vitiated by a manifest error of assessment.