natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår imidlertid af forelæggelsesafgørelsen, at CEPSA den 2. november 2001 sendte en skrivelse til Tobar, hvori denne fik tilladelse til at nedsætte salgspriserne, uden at dette påvirkede leverandørens indtægter.
However, it is apparent from the order for reference that on 2 November 2001 CEPSA sent Tobar a letter authorising it to lower its sale prices without affecting the supplier’s receipts.
CEPSA har i sine skriftlige og mundtlige indlæg understreget, at en sådan tilladelse allerede forelå fra tidspunktet for indgåelsen af den i hovedsagen omhandlede kontrakt, og at Tobar faktisk havde udnyttet den før fremsendelsen af denne skrivelse.
In its written and oral submissions, CEPSA states that such authorisation existed from the time of the conclusion of the contract at issue in the main proceedings and that Tobar had in actual fact made use of that authorisation even before that letter was sent.
Tobar har anfægtet dette argument på det kraftigste og understreget, at det var umuligt gyldigt at ændre kontrakten ved en ensidig skrivelse.
Tobar strongly disputes that claim and submits that it is impossible validly to amend that contract by way of a unilateral act.
I en sådan situation tilkommer det — henset til kompetencefordelingen mellem de nationale retter og Domstolen — den forelæggende ret at tage stilling til måden for fastsættelsen af detailsalgspriserne i hovedsagen, samt hvorvidt det i henhold til national ret var muligt ensidigt at ændre klausulen om fastsættelse af den pågældende pris.
In such a situation, in the light of the division of jurisdiction between the national courts and the Court of Justice, it is for the referring court to assess the manner in which the retail price was fixed in the case in the main proceedings, as well as to determine whether it is possible, in national law, to amend unilaterally the clause governing the fixing of that price.
Hvis det antages, at den forelæggende ret kommer til den konklusion, at en sådan ensidig ændring er mulig i henhold til national ret, skal de betingelser for fritagelse, som var gældende på tidspunktet for CEPSA’s tilladelse, undersøges.
If the referring court should conclude that such a unilateral amendment is possible under national law, it would then be necessary to examine the conditions for exemption in force on the date on which CEPSA gave its authorisation.
I november 2001 var det således forordning nr. 2790/1999, som fandt anvendelse på aftaler, der ikke var omfattet af overgangsperioden i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 2790/1999, idet de ikke opfyldte betingelserne for fritagelse i forordning nr. 1984/83.
In November 2001, Regulation No 2790/1999 was applicable to agreements which did not qualify for the transitional period provided for in Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 by reason of the fact that they did not satisfy the conditions for exemption laid down in Regulation No 1984/83.
I henhold til artikel 4, litra a), i førstnævnte forordning gælder fritagelsen efter artikel 2 ikke for vertikale aftaler, der har til formål »[at begrænse] køberens adgang til at fastsætte sin salgspris med forbehold af leverandørens mulighed for at fastsætte maksimumssalgspriser eller vejledende salgspriser, forudsat at disse ikke som følge af pres eller incitamenter fra den ene af parterne får karakter af faste priser eller minimumssalgspriser«.
According to Article 4(a) of Regulation No 2790/1999, the exemption provided for in Article 2 thereof was not to apply to vertical agreements which have as their object the ‘restriction of the buyer’s ability to determine its sale price, without prejudice to the possibility of the supplier’s imposing a maximum sale price or recommending a sale price, provided that they do not amount to a fixed or minimum sale price as a result of pressure from, or incentives offered by, any of the parties’.
Det følger heraf, at det skal undersøges, hvorvidt fastsættelsen af en maksimal salgspris ikke i realiteten var fastsættelsen af en fast pris eller en minimumspris, og dette skal undersøges under hensyntagen til samtlige kontraktmæssige forpligtelser og parterne i hovedsagens adfærd.
It follows that it is necessary to ascertain whether the fixing of the maximum sale price does not remain, in reality, a fixed or minimum sale price, account being taken of all the contractual obligations and the conduct of the parties in the main proceedings.
Da Domstolen ikke er i stand til at vurdere den frihedsgrad, som Tobar rådede over ved fastsættelsen af olieprodukternes detailsalgspris som følge af den tilladelse, som selskabet havde fået af CEPSA ved skrivelsen af 2. november 2001, tilkommer det den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt denne tilladelse udgør en reel mulighed for videresælgeren til at nedsætte salgsprisen, idet der skal tages hensyn til den konkrete virkning af den i hovedsagen omhandlede kontrakts klausuler under ét i deres økonomiske og retlige sammenhæng.
Since the Court is not in a position to assess the discretion that Tobar had to determine the retail price of the petroleum products, following the authorisation granted to that company by CEPSA’s letter of 2 November 2001, it is for the referring court to examine whether that authorisation made it genuinely possible for the reseller to lower that sale price, taking account of the actual effect of all the clauses of the contract at issue in the main proceedings in their economic and legal context.
Det skal særligt undersøges, hvorvidt en sådan detailsalgspris ikke reelt var fastsat ved indirekte eller skjulte foranstaltninger, såsom fastsættelse af tankstationsindehaverens margin, trusler, afskrækkelser, advarsler, sanktioner eller tilskyndelsesforanstaltninger.
In particular, it is necessary to ascertain whether such a retail price is not, in reality, fixed by indirect or concealed means, such as the fixing of the margin of the servicestation operator, threats, intimidation, warnings, penalties or incentives.
I tilfælde af at den forelæggende ret kommer til den konklusion, at Tobar i realiteten var forpligtet til at overholde faste salgspriser eller minimumspriser fastsat af CEPSA, kan den pågældende kontrakt ikke drage fordel af gruppefritagelsen i forordning nr. 2790/1999.
If the referring court were to conclude that Tobar was, in reality, required to charge the fixed or minimum sale price imposed by CEPSA, that contract could not qualify for the block exemption established by Regulation No 2790/1999.
Når en aftale ikke opfylder alle de betingelser, der er fastsat i en forordning om fritagelse, falder den imidlertid alene ind under forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF, hvis den har til formål eller til følge at begrænse konkurrencen inden for fællesmarkedet mærkbart, og hvis den kan påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne (jf. i denne retning Cabour-dommen, præmis 48).
However, where an agreement does not satisfy all the conditions provided for by an exempting regulation, it will be caught by the prohibition provided for in Article 81(1) EC only if its object or effect is to restrict appreciably competition within the common market and it is capable of affecting trade between Member States (see, to that effect, Cabour, cited above, paragraph 48).
I sidstnævnte tilfælde vil
In that latter case, and in the absence of individual
CEPSA prisaftalen i mangel af individuel fritagelse efter artikel 81, stk. 3, EF være uden retsvirkning i henhold til artikel 81, stk. 2, EF.
CEPSA exemption pursuant to Article 81(3) EC, the price agreement would be automatically void under Article 81(2) EC.
Hvis derimod den ensidige ændring af den i hovedsagen omhandlede kontrakt havde den konsekvens, at klausulen vedrørende olieprodukternes detailsalgspris blev gjort forenelig med konkurrencereglerne, ville kontrakten således kunne drage fordel af gruppefritagelsen under forbehold af, at alle betingelserne i forordning nr. 2790/1999 var opfyldt.
By contrast, if the unilateral amendment of the contract at issue in the main proceedings meant that the clause relating to the retail price of the petroleum products was to be brought into line with the competition rules, that contract would then qualify for the block exemption, subject to its satisfying all the conditions laid down in Regulation No 2790/1999.
Således som generaladvokaten med rette har anført i punkt 94 i forslaget til afgørelse, bevirker denne ændring imidlertid ikke, at aftalen får tilbagevirkende gyldighed i forhold til gruppefritagelsen i forordning nr. 1984/83.
However, as the Advocate General rightly points out at point 94 of his Opinion, such an amendment cannot result in the retroactive validity of that contract from the point of view of the block exemption under Regulation No 1984/83.
Det følger af fast retspraksis, at såfremt betingelserne for anvendelse af artikel 81, stk. 1, EF er opfyldt, og den omhandlede aftale ikke kan begrunde meddelelse af en fritagelse i medfør af artikel 81, stk. 3, EF, kan den i samme artikels stk. 2 omhandlede ugyldighedsvirkning påberåbes af alle.
It follows from settled caselaw that, once the conditions for the application of Article 81(1) EC are met and so long as the agreement concerned does not justify the grant of an exemption under Article 81(3) EC, the nullity referred to in Article 81(2) EC can be relied on by anyone.
Da ugyldigheden er absolut, kan den berøre alle tidligere eller fremtidige virkninger af den omhandlede aftale (dom af 13.7.2006, forenede sager C-295/04 — C-298/04, Manfredi m.fl., Sml. I, s. 6619, præmis 57 og den deri nævnte retspraksis).
Since that nullity is absolute, it is capable of having a bearing on all the effects, either past or future, of the agreement concerned (Joined Cases C-295/04 to C-298/04 Manfredi and Others [2006] ECR I-6619, paragraph 57 and the caselaw cited).
Spørgsmålet, om ugyldigheden af klausulen om fastsættelse af olieprodukternes detailsalgspriser har den virkning, at den i hovedsagen omhandlede kontrakt bliver uden retsvirkning i sin helhed, er genstand for første spørgsmål, litra d), som besvares i denne doms præmis 78-80.
The question whether the nullity of the clause relating to the fixing of the retail price of the petroleum products means that the contract at issue in the main proceedings becomes automatically void in its entirety is the subject of Question 1(d), which is answered in paragraphs 78 to 80 of this judgment.
I tilfælde af at den forelæggende ret konstaterer, at kontrakten er uden retsvirkning i sin helhed, henhører spørgsmålet om, hvorvidt denne kan blive gyldig som følge af ændringen af klausulen om salgsprisen, imidlertid, som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber med rette har gjort gældende, under national kontraktret.
However, should the referring court find that that contract was automatically void in its entirety, the question whether it may become valid following the amendment of the clause relating to the sale price is, as the Commission of the European Communities rightly submits, a matter to be decided under national contract law.
Herefter skal andet spørgsmål, litra c), besvares med, at artikel 10-13 i forordning nr. 1984/83 skal fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af gruppefritagelsen på en eneforhandlerkontrakt, som bestemmer, at leverandøren fastsætter detailsalgsprisen.
It follows that the answer to Question 2(c) must be that Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as precluding the application of the block exemption to an exclusive supply contract which provides for the fixing of the retail price by the supplier.
Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt
It is for the referring court to ascertain whether, under
Om følgerne af kontraktens eventuelle ugyldighed i henhold til artikel 81, stk. 2, EF
The consequences of possible nullity of the agreement under Article 81(2) EC
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at ugyldigheden efter artikel 81, stk. 2, EF kun rammer de dele af aftalen, der falder ind under forbuddet i artikel 85, stk. 1, EF eller hele aftalen, hvis disse dele ikke kan udskilles fra aftalens øvrige bestemmelser (jf. bl.a. dom af 30.6.1966, sag 56/65, LTM, Sml. 19651968, s. 211, org.ref.: Rec. s. 377, på s. 360, og Delimitis-dommen, præmis 40).
In this regard, it must be borne in mind that, according to the settled caselaw of the Court, the automatic nullity of an agreement within the meaning of Article 81(2) EC only applies to those parts of the agreement affected by the prohibition laid down in Article 81(1) EC or to the agreement as a whole if it appears that those parts are not severable from the agreement itself (see, in particular, Case 56/65 LTM [1966] ECR 235, at 250, and Delimitis, cited above, paragraph 40).
Hvis disse dele kan udskilles fra aftalens øvrige bestemmelser, skal virkningerne af ugyldigheden for aftalen i øvrigt og for andre heraf følgende forpligtelser ikke bedømmes efter fællesskabsretten.
If those parts are severable from the agreement, the consequences, for all other parts of the agreement or for other obligations flowing from it, of the nullity are not a matter for Community law.
Det tilkommer således den forelæggende ret på grundlag af gældende national lovgivning at tage stilling til, hvilken rækkevidde og hvilke retsvirkninger det har for aftaleforholdet som sådan, at visse af aftalebestemmelserne er ugyldige i medfør af artikel 81, stk. 2, EF (jf. bl.a. dom af 18.12.1986, sag 10/86, VAG France, Sml. s. 4071, præmis 14 og 15, Cabour-dommen, præmis 51, og dom af 30.11.2006, forenede sager C-376/05 og C-377/05, Brünsteiner og Autohaus Hilgert, Sml. I, s. 11383, præmis 48).
It is therefore for the referring court to determine, in accordance with the national law applicable, the extent and consequences, for the contractual relation as a whole, of the nullity of certain contractual clauses under Article 81(2) EC (see, inter alia, Case 10/86 VAG France [1986] ECR 4071, paragraphs 14 and 15; Cabour, cited above, paragraph 51, and Joined Cases C-376/05 and C-377/05 Brünsteiner and Autohaus Hilgert [2006] ECR I-11383, paragraph 48).
Første spørgsmål, litra d), skal derfor besvares med, at ugyldigheden i henhold til artikel 81, stk. 2, EF alene påvirker hele kontrakten, hvis de dele af aftalen, der er i strid med artikel 81, stk. 1, EF, ikke kan udskilles fra aftalens øvrige bestemmelser.
The answer to Question 1(d) must therefore be that the automatic nullity provided for in Article 81(2) EC affects a contract in its entirety only if the clauses which are incompatible with Article 81(1) EC are not severable from the contract itself.
I tilfælde af, at tankstationsindehaveren ikke bærer sådanne risici eller alene bærer en ubetydelig del heraf, er det alene de forpligtelser, der er pålagt indehaveren inden for rammerne af de mellemhandlertjenester, som denne tilbyder over for kommittenten, såsom klausuler om eksklusivitet og konkurrenceklausuler, der kan falde inden for bestemmelsens anvendelsesområde.
If the servicestation operator does not assume such risks or assumes only a negligible share of them, only the obligations imposed on the operator in the context of services as an intermediary offered by the operator to the principal, such as the exclusivity and non-competition clauses, are capable of falling within the scope of that provision.
Det tilkommer desuden den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt den kontrakt, der blev indgået den 7. februar 1996 mellem CEPSA Estaciones de Servicio SA og LV Tobar e Hijos SL, har til følge, at konkurrencen hindres, begrænses eller fordrejes i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 81 EF.
It is for the referring court to ascertain, moreover, whether the contract concluded on 7 February 1996 between CEPSA Estaciones de Servicio SA and LV Tobar e Hijos SL has the effect of preventing, restricting or distorting competition within the meaning of Article 81 EC.
Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, hvorvidt kontraktklausulen vedrørende salgsprisen i henhold til national ret kan ændres ved en ensidig tilladelse fra leverandøren som den i hovedsagen omhandlede, og hvorvidt en kontrakt uden retsvirkning kan blive gyldig som følge af en ændring af denne kontraktklausul, med den virkning, at den bliver forenelig med artikel 81, stk. 1, EF.
It is for the referring court to ascertain whether, under national law, the contractual clause relating to that sale price can be amended by unilateral authorisation of the supplier, such as that at issue in the main proceedings, and whether a contract which is automatically void may become valid following an amendment of that contractual clause which has the effect of bringing that clause into line with Article 81(1) EC.
Forenede sager C-428/06 — C-434/06
Joined Cases C-428/06 to C-434/06
(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco)
»Statsstøtte — skatteforanstaltninger vedtaget af en regional eller lokal myndighed — selektiv karakter«
(State aid — Tax measures adopted by a regional or local authority — Selective nature)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Kokott fremsat den 8. maj 2008 . . . .
Opinion of Advocate General Kokott delivered on 8 May 2008 . . . . . . . .
Statsstøtte — begreb — foranstaltningens selektive karakter — foranstaltninger truffet af en indenstatslig enhed
State aid — Definition — Selective nature of the measure — Measures adopted by an infra­State body
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER C-428/06 — C-434/06
SUMMARY — JOINED CASES C-428/06 TO C-434/06
Når det skal undersøges, om en foranstaltning er af selektiv karakter, er fastsættelsen af referencerammen grundlæggende, og denne ramme fastsættes ikke nødvendigvis inden for den pågældende medlemsstats territorium.
When examining whether a measure is selective, it is essential to determine the reference framework and that framework is not necessarily defined within the limits of the national territory concerned.
og økonomiske klima, som virksomhederne beliggende på det område, der hører under enhedens beføjelser, virker i.
that regard, that fundamental role is the consequence of the autonomy and not a precondition for that autonomy.
Når en indenstatslig enhed er tilstrækkeligt selvstyrende, dvs. når den har en selvstændig stilling i institutionel, proceduremæssig og økonomisk henseende, spiller den nemlig en grundlæggende rolle i fastsættelsen af det politiske og økonomiske klima, som virksomhederne virker i.
Where an infraState body is sufficiently autonomous, in other words, when it has autonomy from the institutional, procedural and economic points of view, it plays a fundamental role in the definition of the political and economic environment in which the undertakings operate.
Det er derfor, at det med henblik på at vurdere den selektive karakter af en foranstaltning, der er vedtaget af en indenstatslig enhed, og som sigter til udelukkende for en del af en medlemsstats område at fastsætte en nedsat skatteprocent i forhold til en sats, der er gældende i resten af den nævnte medlemsstat, skal undersøges, om den nævnte foranstaltning er blevet vedtaget af denne enhed som led i dennes udøvelse af beføjelser, der er tilstrækkeligt uafhængige af centralmagten, og i givet fald skal det undersøges, om foranstaltningen rent faktisk gælder for alle virksomheder, der har hjemsted, eller for alle produktioner, der gennemføres, på det område, som hører under denne enheds beføjelser.
Accordingly, in order to determine whether a measure, adopted by an infraState body and seeking to fix in only one part of the territory of a Member State a lower tax rate than that which is applicable in the rest of that Member State, is selective, it is appropriate to examine whether the measure was adopted by that body in the exercise of sufficiently autonomous powers in relation to the central power and, if so, to investigate whether it applies to all undertakings established in or to all production of goods carried out on the territory falling within the competence of that body.
I den situation, hvor en regional eller lokal myndighed som led i udøvelsen af beføjelser, der er tilstrækkeligt uafhængige af centralmagten, vedtager en skatteprocent, som er lavere end den nationale sats, og som udelukkende gælder for virksomheder beliggende på det område, der hører under myndighedens beføjelser, kan den relevante retlige ramme for at vurdere, om en skatteforanstaltning er selektiv, afgrænses til det berørte geografiske område, når den indenstatslige enhed navnlig som følge af sin statut og sine beføjelser indtager en grundlæggende rolle i fastsættelsen af det politiske
In the situation where a regional or local authority adopts, in the exercise of sufficiently autonomous powers in relation to the central power, a tax rate lower than the national rate and which is applicable only to undertakings present in the territory within its competence, the legal framework appropriate to determine the selectivity of a tax measure may be limited to the geographical area concerned where the infraState body, in particular on account of its status and powers, occupies a fundamental role in the definition of the political and economic environment in which the undertakings present on the territory within its competence operate. In
For at en beslutning, der er truffet under sådanne omstændigheder, skal kunne anses for at være blevet vedtaget under udøvelsen af tilstrækkeligt selvstændige beføjelser, er det for det første nødvendigt, at den er blevet truffet af en regional eller lokal myndighed, som forfatningsmæssigt er tildelt en politisk og økonomisk statut, der adskiller sig fra centralregeringens.
In order for a decision taken in such circumstances to be regarded as having been adopted in the exercise of sufficiently autonomous powers, it must first have been adopted by a regional or local authority with, from a constitutional point of view, a political and administrative status which is distinct from that of the central government.
Dette selvstyre kræver, at den indenstatslige enhed bærer de politiske og økonomiske konsekvenser af en foranstaltning i form af skattenedsættelse.
That autonomy requires that the infraState body assume responsibility for the political and financial consequences of a tax reduction measure.
Dette er ikke tilfældet, når enheden ikke varetager budgetforvaltningen, dvs. når den ikke har styret over såvel indtægter som udgifter.
That cannot be the case where the body is not responsible for the management of a budget, in other words, where it does not have control of both revenue and expenditure.
Derudover skal beslutningen være vedtaget, uden at den centrale regering direkte kan gribe ind i dens indhold, selv om et sådant proceduremæssigt selvstyre ikke udelukker, at der indføres en samordningsprocedure med henblik på at forebygge konflikter, forudsat at den endelige beslutning, der træffes ved afslutningen af denne procedure, vedtages af den indenstatslige enhed og ikke af centralregeringen.
Next, the decision must have been adopted without the central government being able to intervene directly as regards its content, even if such procedural autonomy does not preclude the establishment of a conciliation procedure in order to avoid conflicts, provided that the final decision taken at the conclusion of that procedure is adopted by the infraState body and not by the central government.
Endelig må de økonomiske følger af en nedsat national skatteprocent, som
Finally, the financial consequences of a reduction of the national tax rate for undertakings in the region must not be offset by aid or subsidies, declared or resulting
gælder for virksomheder beliggende i regionen, ikke godtgøres ved tilskud eller bidrag, hvad enten de er åbent angivet eller først fremgår efter en konkret undersøgelse af de økonomiske overførsler fra de andre regioner eller fra centralregeringen.
UGT-RIOJA AND OTHERS only from the actual examination of the financial flows from other regions or central government.