natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Eftersom internationale aftaler indgået af Fællesskabet har forrang for afledte fællesskabsretsakter, kan en afledt fællesskabsretsakts gyldighed være påvirket af, at den er uforenelig med sådanne folkeretlige regler.
Given that international agreements concluded by the Community have primacy over secondary Community legislation, the validity of a measure of secondary Community legislation may be affected by the fact that it is incompatible with such rules of international law.
Når ugyldigheden påberåbes ved en national ret, skal Domstolen således i medfør af artikel 234 EF vurdere gyldigheden af den omhandlede fællesskabsretsakt med hensyn til samtlige folkeretlige regler, under forudsætning af at to betingelser overholdes.
Where that invalidity is pleaded before a national court, the Court of Justice will thus review, pursuant to Article 234 EC, the validity of the Community measure concerned in the light of all the rules of international law, subject to two conditions.
For det første skal Fællesskabet være bundet af disse regler.
First, the Community must be bound by those rules.
For det andet kan Domstolen alene foretage en undersøgelse af fællesskabsreglers gyldighed med hensyn til en international traktat, når dennes art og opbygning ikke er til hinder herfor, og når bestemmelserne i øvrigt, henset til deres indhold, fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise.
Second, the Court can examine the validity of Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise.
Eftersom Fællesskabet ikke er bundet af den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe (Marpolkonvention 73/78), er den omstændighed alene, at direktiv 2005/35 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser har til formål at inkorporere visse regler, der er indeholdt i direktivet, i fællesskabsretten, heller ikke tilstrækkelig til, at det tilkommer Domstolen at efterprøve dette direktivs gyldighed med hensyn til nævnte konvention.
Since the Community is not bound by the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships (Marpol 73/78), the mere fact that Directive 2005/35 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements has the objective of incorporating certain rules set out in that convention into Community law is not sufficient for it to be incumbent upon the Court to review the directive’s legality in the light of the convention.
Fællesskabet skal således udøve sine beføjelser under overholdelse af folkeretten, herunder bestemmelserne
Admittedly, the powers of the Community must be exercised in observance of international law, including provisions of international
Angående De Forenede Nationers havretskonvention, indgået i Montego Bay den 10. december 1982 (Montego Baykonventionen), blev denne undertegnet af Fællesskabet og godkendt ved afgørelse 98/392, hvilket har til følge, at den er bindende for Fællesskabet, og konventionens bestemmelser udgør derfor en integrerende del af Fællesskabets retsorden.
The United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982 (UNCLOS), has been signed by the Community and approved by Decision 98/392, thereby binding the Community, and the provisions of that Convention accordingly form an integral part of the Community legal order.
Montego Baykonventionen foreskriver imidlertid ikke regler, der skal finde direkte og umiddelbar anvendelse for borgerne og tillægge dem rettigheder eller friheder, der kan påberåbes over for en stat uafhængigt af flagstatens adfærd. Det
However, UNCLOS does not establish rules intended to apply directly and immediately to individuals and to confer upon them rights or freedoms capable of being relied upon against States, irrespective of the attitude of the
følger heraf, at Montego Baykonventionens art og opbygning er til hinder for, at Domstolen kan vurdere gyldigheden af en fællesskabsretsakt med hensyn til konventionen.
It follows that the nature and the broad logic of UNCLOS prevent the Court from being able to assess the validity of a Community measure in the light of that convention.
Det følger heraf, at artikel 4 i direktiv 2005/35, sammenholdt med artikel 8, ikke tilsidesætter det generelle retssikkerhedsprincip, i det omfang medlemsstaterne herved pålægges at sanktionere skibes udtømning af forurenende stoffer begået som følge af »grov uagtsomhed«, uden at dette begreb defineres.
It follows that Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Medlemsstaterne er i henhold til artikel 4 i direktiv 2005/35 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser, sammenholdt med artikel 8, forpligtet til at sanktionere skibes udtømning af forurenende stoffer, hvis den er begået »forsætligt, hensynsløst eller groft uagtsomt«, uden at disse begreber defineres yderligere.
Article 4 of Directive 2005/35 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements, read in conjunction with Article 8 thereof, obliges the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances if committed ‘with intent, recklessly or by serious negligence’, without defining those concepts.
Disse forskellige begreber, navnlig begrebet »grov uagtsomhed«, svarer imidlertid til kriterierne for at ifalde ansvar, der kan finde anvendelse på et ubegrænset antal situationer, som ikke kan forudsiges, og ikke på præcise handlinger, der kan beskrives i en fællesskabsretlig eller national retsakt.
However, those various concepts, in particular that of ‘serious negligence’, correspond to tests for the incurring of liability which are to apply to an indeterminate number of situations that it is impossible to envisage in advance and not to specific conduct capable of being set out in detail in a legislative measure, of Community or of national law.
Endvidere er disse begreber fuldt integreret og anvendt i medlemsstaternes retssystemer.
Furthermore, those concepts are fully integrated into, and used in, the Member States respective legal systems.
I denne forbindelse skal begrebet »grov uagtsomhed« i
In that regard, ‘serious negligence’ within the meaning of Article 4
(jf. præmis 72-74 og 77-79 samt domskonkl. 2)
(see paras 72-74, 77-79, operative part 2)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
Tvisten drejer sig om, hvorvidt artikel 4 og 5 i direktiv 2005/35 er forenelige med De Forenede Nationers havretskonvention, som blev undertegnet i Montego Bay den 10. december 1982 3(herefter »havretskon- ventionen«), og som Fællesskabet tiltrådte i 1998 4, og den internationale konvention fra 1973 med tilhørende protokol fra 1978 5om forebyggelse af forurening fra skibe
The issue in dispute is whether Articles 4 and 5 of Directive 2005/35 are compatible with the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed at Montego Bay on 10 December 1982 3 (‘the Convention on the
I den foreliggende sag skal det undersøges, om bestemmelserne i Europa-Parla-mentets og Rådets direktiv 2005/35/EF af 7. september 2005 om forurening fra skibe og om indførelse af sanktioner for overtrædelser 2er forenelige med trinhøjere retsregler.
The issue to be examined in this case is whether provisions of Directive 2005/35/EC of the European Parliament and of the Council of 7 September 2005 on shipsource pollution and on the introduction of penalties for infringements 2are compatible with higher-ranking law.
Især det forhold, at direktivet tilsyneladende indeholder et strengere ansvarskriterium end Marpol 73/78, giver anledning til tvivl.
Uncertainty arises particularly because the directive appears to provide for a stricter standard of liability than does Marpol 73/78.
Navnlig er grov uagtsomhed tilstrækkelig ifølge direktivet, mens Marpol 73/78 mindst kræver letsindighed samt viden om, at der sandsynligvis vil opstå en skade.
Under the directive, serious negligence in particular is sufficient, whereas Marpol 73/78 provides for at least recklessness and knowledge that damage will probably result.
Derudover rejser der sig det spørgsmål, om ansvarskriteriet grov uagtsomhed er foreneligt med retssikkerhedsprincippet.
Furthermore, the question arises as to whether the standard of liability of serious negligence is compatible with the principle of legal certainty.
De nævnte selskaber er store sammenslutninger inden for den internationale skibstransportindustri.
The abovementioned organisations are major associations within the international maritime transport industry.
Således repræsenterer Intertanko næsten 80% af verdens tankskibsflåde.
Intertanko, for instance, represents almost 80% of the world’s tanker fleet.
4 — Rådets afgørelse 98/392/EF af 23.3.1998 om Det Europæiske Fællesskabs indgåelse af de Forenede Nationers havretskonvention af 10.12.1982 og af aftalen af 28.7.1994 vedrørende anvendelsen af kapitel XI i denne konvention, EFT L 179, s. 1.
4 — Council Decision 98/392/EC of 23 March 1998 concerning the conclusion by the European Community of the United Nations Convention of 10 December 1982 on the Law of the Sea and the Agreement of 28 July 1994 relating to the implementation of Part XI thereof (OJ 1998 L 179, p. 1).
II — Retsforskrifter på, hvilken praksis medlemsstaterne følger, når de pålægger sanktioner for udtømning af forurenende stoffer fra skibe.«
II — Legal context imposition of penalties for discharges of polluting substances from ships differ significantly.’
A — Fællesskabsretten direktivets an-
A — Community law
Artikel 3 fastsætter vendelsesområde:
Article 3 lays down the scope of the directive:
Direktiv 2005/35 er baseret på artikel 80, stk. 2 EF, som er retsgrundlaget for foranstaltninger vedrørende søfart.
Directive 2005/35 was based on Article 80(2) EC, which forms the legal basis for measures relating to maritime transport.
Begrundelsen for udstedelsen af direktivet kan især udledes af betragtning 2 og 3 til det: a) en medlemsstats indre farvande, herunder havne, for så vidt Marpolordningen finder anvendelse b) en medlemsstats territorialfarvande
The reasons for the adoption of the directive are clear in particular from recitals (2) and (3) in the preamble thereto:
»2) Alle medlemsstaternes lovgivning om udtømning af forurenende stoffer fra skibe bygger på Marpol 73/78-konven-tionen.
(a) the internal waters, including ports, of a Member State, in so far as the Marpol regime is applicable;
Disse regler tilsidesættes imidlertid dagligt af et meget stort antal skibe, der sejler i Fællesskabets farvande, uden at der skrides ind.
‘(2) The material standards in all Member States for discharges of polluting substances from ships are based upon the Marpol 73/78 Convention; however, these rules are being ignored on a daily basis by a very large number of ships sailing in Community waters, without corrective action being taken.
c) stræder benyttet i international sejlads, som er omfattet af bestemmelserne om transitpassage i kapitel III, afsnit 2, i De Forenede Nationers havretskonvention af 1982, for så vidt som sådanne stræder hører under en medlemsstats jurisdiktion
(c) straits used for international navigation subject to the regime of transit passage, as laid down in Part III, section 2, of the 1982 United Nations Convention on the Law of the Sea, to the extent that a Member State exercises jurisdiction over such straits;
3) Marpol 73/78-konventionen er ikke ensartet gennemført i alle medlemsstaterne, og der er derfor behov for at harmonisere gennemførelsen på fællesskabsplan. Især er der betydelig forskel d) en medlemsstats eksklusive økonomiske zone eller tilsvarende zone som
(3) The implementation of Marpol 73/78 shows discrepancies among Member States and there is thus a need to harmonise its implementation at Community level; in particular, the practices of Member States relating to the
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 fastlagt i overensstemmelse med folkeretten, og overtrædelser betragtes som strafbare handlinger i henhold til og under forhold fastsat i rammeafgørelse 2005/667/RIA, der supplerer dette direktiv.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 in accordance with international law; and of the areas referred to in Article 3(1) are regarded as infringements if committed with intent, recklessly or by serious negligence. These infringements are regarded as criminal offences by, and in the circumstances provided for in, Framework Decision 2005/667/JHA supplementing this Directive.
e) det åbne hav.
(e) the high seas.
Dette direktiv anvendes på udtømning af forurenende stoffer fra alle skibe, uanset flag, dog ikke krigsskibe, marinehjælpeskibe og andre skibe, som ejes eller drives af en stat, og som på det pågældende tidspunkt udelukkende benyttes i ikke-kommerciel statstjeneste.«
This Directive shall apply to discharges of polluting substances from any ship, irrespective of its flag, with the exception of any warship, naval auxiliary or other ship owned or operated by a State and used, for the time being, only on government non-commercial service.’
I den foreliggende sag drages gyldigheden af artikel 4 og 5 i tvivl; de har følgende ordlyd:
In this case doubt is cast on the validity of Articles 4 and 5, which are worded as follows:
Medlemsstaterne sikrer, at udtømning af forurenende stoffer i alle de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, betragtes som overtrædelser, hvis de begås forsætligt, hensynsløst eller groft uagtsomt. Disse
Member States shall ensure that shipsource discharges of polluting substances into any
En udtømning af forurenende stoffer i de områder, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra c), d) og e), betragtes ikke som en overtrædelse fra ejerens, førerens eller besætningens side, når de handler på skibsførerens ansvar, hvis den opfylder betingelserne i bilag I, regel 11, litra b), eller i bilag II, regel 6, litra b), i Marpol 73/78.«
A discharge of polluting substances into the areas referred to in Article 3(1) (c), (d) and (e) shall not be regarded as an infringement for the owner, the master or the crew when acting under the master’s responsibility if it satisfies the conditions set out in Annex I, Regulation 11(b) or in Annex II, Regulation 6(b) of Marpol 73/78.’
»Kyststaterne kan for så vidt angår deres eksklusive økonomiske zoner med henblik på den i afsnit 6 omhandlede håndhævelse og til forebyggelse, begrænsning og kontrol af forurening fra fartøjer, udstede love og forskrifter, som er i overensstemmelse med, og som gennemfører almindeligt accepterede internationale regler og normer fastsat af den kompetente internationale organisation eller ved en almindelig diplomatisk konference.«
‘Coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in section 6, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels conforming to and giving effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.’
Havretskonventionen indeholder bestemmelser om retsforfølgning af miljøforurening til søs.
The Convention on the Law of the Sea contains rules on the prosecution of environmental pollution at sea.
For stræder gælder der ifølge artikel 42, stk. 1, litra b), lignende bestemmelser som for de eksklusive økonomiske zoner:
Under Article 42(1)(b), provisions similar to those applicable to the exclusive economic zone apply to straits:
Artikel 211, stk. 1, første punktum, regulerer udviklingen af internationale miljøbeskyttelsesstandarder:
The first sentence of Article 211(1) provides for the development of international environmental protection standards:
»Staterne skal gennem den kompetente internationale organisation eller ved en almindelig diplomatisk konference fastsætte internationale regler og normer til forebyggelse, begrænsning og kontrol af forurening af havmiljøet fra fartøjer og skal på tilsvarende måde efter behov fremme vedtagelsen af rutesystemer, som er udformet med henblik på at formindske risikoen for ulykker, som vil kunne medføre forurening af havmiljøet, herunder kystlinjen, og forureningsskade på kyststaternes beslægtede interesser.« b) forureningsforebyggelse, -begrænsning og -kontrol, ved at iværksætte gældende internationale regler vedrørende udtøm-
‘States, acting through the competent international organisation or general diplomatic conference, shall establish international rules and standards to prevent, reduce and control pollution of the marine environment from vessels and promote the adoption, in the same manner, wherever appropriate, of routeing systems designed to minimise the threat of accidents which might cause pollution of the marine environment, including the coastline, and pollution damage to the related interests of coastal States.’
Af artikel 211, stk. 5 fremgår kyststaternes lovgivningskompetence for deres eksklusive økonomiske zoner:
The powers of coastal States to make rules with regard to exclusive economic zones are set out in Article 211(5):
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 ning af olie, olieaffald og andre skadelige stoffer i strædet
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait;
For søterritorier gælder der andre bestemmelser.
Different provisions apply in the territorial sea.
Artikel 2 fastsætter kyststatens suverænitet på dette område:
Article 2 governs the sovereignty of a coastal State in this area.
Artikel 89 udelukker i princippet enkeltstaters lovgivningskompetence med hensyn til det åbne hav:
Individual States’ powers to make rules regarding the high seas are in principle excluded by Article 89:
»Ingen stat kan retsgyldigt underlægge nogen del af det åbne hav sin suverænitet.«
‘No State may validly purport to subject any part of the high seas to its sovereignty.’
Artikel 218, stk. 1, tillader imidlertid havnestater at retsforfølge ulovlig udtømning:
Article 218(1), however, provides for the prosecution of discharge offences:
Artikel 211, stk. 4, indeholder generelle regler for miljøbeskyttelsesbestemmelser vedrørende søterritoriet:
Article 211(4) contains general rules on environmental protection provisions concerning the territorial sea:
»Kyststaterne kan, under udøvelsen af deres suverænitet inden for deres søterritorium, udstede love og forskrifter til forebyggelse, begrænsning og kontrol af havforurening
‘Coastal States may, in the exercise of their sovereignty within their territorial sea, adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of marine pollution
»Når et fartøj frivilligt befinder sig i en stats havn eller ved en stats offshore terminal, kan denne stat foretage undersøgelser, og såfremt beviset berettiger hertil, indlede retsforfølgning med hensyn til enhver udtømning fra dette fartøj uden for denne stats indre farvande, søterritorium eller eksklusive økonomiske zone, der udgør en overtrædelse af gældende internationale regler og normer fastsat af den kompetente internationale organisation eller ved en almindelig diplomatisk konference.«
‘When a vessel is voluntarily within a port or at an off-shore terminal of a State, that State may undertake investigations and, where the evidence so warrants, institute proceedings in respect of any discharge from that vessel outside the internal waters, territorial sea or exclusive economic zone of that State in violation of applicable international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.’
fra fremmede fartøjer, herunder fartøjer, der udøver retten til uskadelig passage.
INTERTANKO AND OTHERS from foreign vessels, including vessels exercising the right of innocent passage.
Sådanne love og forskrifter må i overensstemmelse med kapitel II, afsnit 3, ikke hindre fremmede skibes uskadelige passage.«
Such laws and regulations shall, in accordance with Part II, section 3, not hamper innocent passage of foreign vessels.’
Artikel 21 fastsætter, hvilke love og øvrige forskrifter vedrørende uskadelig passage en kyststat kan udstede:
Article 21 lays down which laws and regulations of the coastal State relating to innocent passage are permitted:
Marpol 73/78 blev indgået inden for rammerne af den internationale skibsfartsorganisation (International Maritime Organisation, herefter »IMO«).
Marpol 73/78 was agreed within the framework of the International Maritime Organisation (‘the IMO’).
Så vidt det er relevant, har samtlige medlemsstater tiltrådt konventionen 6, derimod er der ikke planer om, at Fællesskabet skal tiltræde den (artikel 13).
While all of the Member States — in so far as is relevant in this case — have acceded to it, 6there is no provision for the Community to do so (Article 13).
6 — Ifølge IMO’s angivelser, http://www.imo.org/Conventions/mainframe.asp?topic_id=248, besøgt den 2.5.2007.
6 — According to the information provided by the IMO at http://www.imo.org/Conventions/mainframe.asp?topic_id=248, visited on 2 May 2007.
Bilag VI er endnu ikke ratificeret af Østrig, Tjekkiet, Irland, Ungarn, Malta, Portugal og Slovakiet, desuden har Malta heller ikke ratificeret bilag IV.
Annex VI has yet to be ratified by Austria, the Czech Republic, Ireland, Hungary, Malta, Portugal and Slovakia, and Malta has also yet to ratify Annex IV.
Artikel 4 i Marpol 73/78 bestemmer følgende: konvention tilstilles det pågældende skibs administration, skal administrationen straks underrette den part, som har fremsendt oplysningerne eller bevismaterialet, og organisationen om de trufne foranstaltninger.
(3) Where information or evidence with respect to any violation of the present Convention by a ship is furnished to the Administration of that ship, the Administration shall promptly inform the Party which has furnished the information or evidence, and the Organisation, of the action taken.
Hvis administrationen modtager oplysning om en sådan overtrædelse og finder det godtgjort, at der foreligger tilstrækkeligt bevismateriale til at retsforfølge gerningsmanden til den pågældende overtrædelse, skal den drage omsorg for, at sådan retsforfølgning indledes så hurtigt som muligt i henhold til dens egen lovgivning.
If the Administration is informed of such a violation and is satisfied that sufficient evidence is available to enable proceedings to be brought in respect of the alleged violation, it shall cause such proceedings to be taken as soon as possible, in accordance with its law.
Artikel 9 indeholder regler om forholdet til andre internationale konventioner og om fortolkningen af begrebet »højhedsområde«.
Article 9 contains rules on the relationship with other international agreements and on the interpretation of the term ‘jurisdiction’.
Når som helst en sådan overtrædelse finder sted, skal den pågældende kontraherende part enten
Whenever such a violation occurs, that Party shall either:
»Reglerne 9 og 10 finder ikke anvendelse på:
‘Regulations 9 and 10 of this Annex shall not apply to:
b) udtømning i havet af olie eller olieholdige blandinger som følge af skade på et skib eller dets udstyr
(b) the discharge into the sea of oil or oily mixture resulting from damage to a ship or its equipment:
Udtømning i havet af olie eller olieholdige blandinger fra skibe er altså forbudt, medmindre en række betingelser er opfyldt.
The discharge from vessels of oil or oily mixtures into the sea is thus prohibited unless a number of conditions are satisfied.
i) under forudsætning af, at der efter skadens indtræden eller opdagelsen af udtømningen er blevet iagttaget alle rimelige forholdsregler med henblik på at undgå udtømningen eller begrænse den til det mindst mulige, og
(i) provided that all reasonable precautions have been taken after the occurrence of the damage or discovery of the discharge for the purpose of preventing or minimising the discharge; and