natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Indtil der blev indført en vis lempelse ved forordning nr. 1427/96 8, var i henhold til artikel 11 og artikel 12, stk. 1, første punktum, i forordning nr. 2392/89 derimod oprindeligt alle betegnelser, der ikke var anført i forordningen, med nogle få undtagelser forbudt 9.
7 On the other hand, under Article 11 and the first subparagraph of Article 12(1) of Regulation No 2392/89 all designations not listed in the regulation were originally prohibited, with a few exceptions, until Regulation No 1427/96 8introduced a certain relaxation. 9
Da man fandt, at forbudsprincippet var for stift og ikke længere svarede til markedets
Since the principle of prohibition was felt to be too rigid and no longer consistent
Den stivnen af de fakultative vinbetegnelser, som BVerwG frygter, begrunder heller ikke en anden fortolkning.
The blocked development of optional wine designations feared by the Bundesverwaltungsgericht does not justify any other interpretation either.
En sådan stivnen følger nødvendigvis af ethvert forbud mod uretmæssig brug og omfatter kun identiske, men ikke blot lignende eller afledte udtryk som udtrykket »Privat-Reserve«.
This follows inevitably from any prohibition on unlawful misuse and also covers only identical, and not merely similar or derived terms, like the term ‘Privat-Reserve’.
Dette udtryk kan anvendes frit, så længe der ikke foreligger uretmæssig efterligning eller antydning, hvilket det tilkommer den nationale ret at bedømme. Endelig er den fortolkning, som BVerwG slår til lyd for, nødvendig for at sikre en effektiv beskyttelse af vinbetegnelser på det fælles marked (effet utile).
That term may be used freely provided there is no unlawful imitation or evocation, which is to be assessed by the national court.
6 — Rådets forordning (EØF) nr. 2392/89 af 24.7.1989 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost (EFT L 232, s. 13).
6 — Council Regulation (EEC) No 2392/89 of 24 July 1989 laying down general rules for the description and presentation of wines and grape musts (OJ 1989 L 232, p. 13).
Hertil kom Kommissionens forordning (EØF) nr. 3201/90 af 16.10.1990 om gennemførelsesbestemmelser for betegnelse og præsentation af vin og druemost (EFT L 309, s. 1).
That regulation was followed by Commission Regulation (EEC) No 3201/90 of 16 October 1990 laying down detailed rules for the description and presentation of wines and grape musts (OJ 1990 L 309, p. 1).
V — Generaladvokatens bedømmelse
V — Advocate General’s assessment
8 — Rådets forordning (EF) nr. 1427/96 af 26.6.1996 om ændring af forordning (EØF) nr. 2392/89 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost (EFT L 184, s. 3).
8 — Council Regulation (EC) No 1427/96 of 26 June 1996 amending Regulation No 2392/89 laying down general rules for the description and presentation of wines and grape musts (OJ 1996 L 184, p. 3).
A — Indledende bemærkninger
A — Preliminary remarks
Forordning nr. 1493/1999 har ændret den fælles markedsordning for vin. I forbindelse
Regulation No 1493/1999 reformed the common organisation of the market in wine.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-285/06 krav, blev det efter den førnævnte første lempelse i 1996 i forordning nr. 1493/1999 erstattet af tilladelsesprincippet, som også kaldes misbrugsprincippet. Dermed blev lovgivningen om betegnelser for ikkemousserende vine tilnærmet de tilsvarende bestemmelser for mousserende vine 10.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06
Forordningens udsteder var bevidst om, at betegnelsesreglerne for vinprodukter har stor indflydelse på afsætningen af dem 13.
13 with the requirements of the market, it was replaced, following the abovementioned initial relaxation in 1996 in Regulation No 1493/1999, by the principle of authorisation, which is also known as the principle of misuse.
Erstatningen af forbudsprincippet med tilla-delses- eller misbrugsprincippet med det udvidede spillerum for de ansvarlige for markedsføringen i forbindelse med etiketteringen skal også ud fra dette aspekt ses som et nyt udtryk for afvejningen mellem producenternes og forbrugernes legitime interesser 14.
From this point of view too, the replacement of the principle of prohibition by the principle of authorisation or misuse with the wider freedom enjoyed by distributors in labelling is to be seen as a rearticulation of the balance between the legitimate interests of producers and of consumers. 14
Det skal allerede indledningsvis ved fortolkningen af bestemmelserne om vinbetegnelser tages i betragtning, at nationale etiketteringsregler ikke kun berører forbrugernes kommercielle interesser, men også kan medføre en begrænsning af de frie vare-
It should be borne in mind, first of all, in interpreting the rules of the legislation on wine designations, that national labelling rules affect not only the commercial interests of consumers, but also entail a restriction on the free movement of goods. Therefore, in
13 — Betragtning 50 til forordning nr. 1493/1999 har følgende ordlyd: »[B]eskrivelsen, betegnelsen og præsentationen af produkter, der er omfattet af denne forordning, kan have stor indflydelse på afsætningen af dem; der bør derfor i denne forordning fastsættes regler herfor, hvori der tages hensyn til forbrugernes og producenternes legitime inter -esser, og som fremmer ordnede forhold på det indre marked samt produktion af kvalitetsprodukter; grundprincipperne i disse regler skal være obligatorisk anvendelse af visse udtryk med henblik på at identificere produktet og give forbrugerne bestemte vigtige oplysninger samt frivillig anvendelse af forskellige andre angivelser enten i henhold til fællesskabsbestemmelser eller på grundlag af bestemmelserne om forebyggelse af svigagtige fremgangsmåder.«
13 — Recital 50 in the preamble to Regulation No 1493/1999 states: ‘The description, designation and presentation of products covered by this Regulation can have significant effects on their marketability; this Regulation should therefore lay down rules in this connection which take into account the legitimate interests of consumers and producers and promote the smooth operation of the internal market and the production of quality products; the fundamental principles of these rules should provide for the obligatory use of certain terms so as to identify the product and provide consumers with certain important items of information and the optional use of other information on the basis of Community rules or subject to rules concerning the prevention of fraudulent practices.’
10 — Tiende betragtning til forordning nr. 753/2002 har følgende ordlyd: »Ved forordning (EF) nr. 1493/1999 blev etiketteringen harmoniseret for alle vinprodukter på grundlag af den allerede fastlagte model for mousserende vine, idet der dog tillades anvendelse af andre udtryk end dem, der udtrykkeligt er fastlagt i fællesskabslovgivningen, forudsat at de er korrekte.
10 — Recital 10 in the preamble to Regulation No 753/2002 states: ‘Regulation (EC) No 1493/1999 harmonises the labelling for all wine sector products with the model already established for sparkling wines, by allowing the use of terms other than those expressly covered by Community legislation, provided that they are accurate.
Der bør derfor foretages en tilsvarende harmonisering af gennemførelsesbestemmelserne til den nævnte forordning på grundlag af den for mousserende vine fastlagte model, samtidig med at det bør sikres, at enhver risiko for forveksling af sådanne andre udtryk med de ved bestemmelserne fastlagte undgås, og at anvendelsen af sådanne udtryk betinges af en forpligtelse for de erhvervsdrivende til i tvivlstilfælde at bevise, at de er korrekte.«
The rules for implementing this Regulation should therefore also be harmonised in the same way, using the model established for sparkling wines, while ensuring that there is no risk of these other terms being confused with the terms covered by Community legislation and that such terms may be used only if operators can prove their accuracy where there is any doubt.’
Forfatteren understreger, at liberaliseringen af bestemmelserne om betegnelser generelt skal sikre forbrugeren mere gennemsigtighed og information med positive virkninger for afsætningen.
The author stresses that the liberalisation of the legislation on wine designations was generally intended to create more transparency and information for consumers, with positive effects on sales.
Han gør imidlertid også opmærksom på, at det dermed ikke er blevet lettere at besvare spørgsmålet om, hvilke informationer der kun er tilladt i begrænset omfang på grund af forbuddet mod vildledning eller forbudt på grund af allerede fastsatte angivelser.
However, he also points out that this had not made it any easier to answer the question what information is permitted or is limited only by the prohibition on misleading consumers and what is not permitted because of particulars already regulated.
SCHNEIDER bevægelser.
SCHNEIDER accordance with the decision in Clinique, 15prohibitions on misleading information in
I henhold til Clinique-dommen 15skal således også og navnlig forbuddet mod vildledning i de fællesskabsretlige bestemmelser fortolkes i lyset af de frie varebevægelser 16.
Community legislation must also be interpreted specifically in the light of the free movement of goods. 16 The risk of misleading consumers cannot override the requirements of the free movement of goods unless that risk is sufficiently serious.
Kun en vis større risiko for vildledning af forbrugeren kan sætte de krav, der følger af princippet om frie varebevægelser, ud af kraft 17.
17 For that reason I would warn against a very broad interpretation of the criteria relating to misleading information.
»Grande Réserve«, henholdsvis »Reserve« og »PrivatReserve«, for vine, der er fremstillet i en medlemsstat, i princippet, dvs. uanset spørgsmålet, om disse betegnelser kolliderer med betegnelser, der er anført i bilag III til nævnte forordning, kan anvendes som »andre angivelser« som omhandlet i disse bestemmelser, såfremt denne medlemsstat ikke har vedtaget nogen bestemmelser med hensyn til anvendelsen af disse betegnelser som »supplerende traditionelle udtryk« som omhandlet i artikel 47, stk. 2, litra b), sammenholdt med afsnit B, nr. 1, litra b), femte led, i bilag VII til forordning nr. 1493/1999, sammenholdt med artikel 23 i forordning nr. 753/2002.
nations ‘Réserve’ and ‘Grande Réserve’ and ‘Reserve’ and ‘PrivatReserve’ may be used for wines produced in a Member State in principle, that is, irrespective of any conflict between those designations and designations listed in Annex III to that regulation, as ‘other particulars’ within the meaning of those provisions, provided that Member State has not adopted any legislation regarding the use of those designations as ‘other traditional terms’ within the meaning of Article 47(2)(b) in conjunction with the fifth indent of point B(1)(b) of Annex VII of Regulation No 1493/1999 and Article 23 of Regulation No 753/2002.
B — Det første præjudicielle spørgsmål
B — The first question
Med sit første spørgsmål ønsker BVerwG i det væsentlige at få oplyst, om artikel 47, stk. 2, litra c), samt afsnit B, nr. 3, i bilag VII til forordning nr. 1493/1999 skal fortolkes således, at betegnelserne »Réserve« og
With its first question the Bundesverwaltungsgericht is essentially seeking to ascertain whether Article 47(2)(c) and point B(3) of Annex VII of Regulation No 1493/1999 are to be interpreted as meaning that the desig-
I artikel 47, stk. 2, i forordning nr. 1493/1999 nævnes tre typer angivelser. Der er tale om bestemte obligatoriske angivelser 18, fakultative angivelser, som kan anvendes på visse betingelser, og andre fakultative angivelser, herunder oplysninger, som kan være nyttige for forbrugerne.
Article 47(2) of Regulation No 1493/1999 mentions three types of particulars: certain compulsory terms, 18optional terms subject to conditions and other optional terms, including information which may be useful for consumers.
Omfanget af den beskyttelse, som disse angivelser skal omfattes af, fastsættes på grundlag af deres indhold. I den foreliggende sag er det imidlertid kun de to fakultative angivelser, der er af betydning.
The scope of the protection afforded to those particulars is determined according to their substance.
I, s. 317, præmis 12 ff. I denne doms præmis 13 udtalte Domstolen, at EF-traktatens artikel 30 (nu artikel 28 EF) indeholder et forbud mod hindringer for de frie varebevægelser, der følger af regler om, hvilke betingelser varer skal opfylde (f.eks. med hensyn til benævnelse, form, dimensioner, vægt, sammensætning, præsentation, mærkning og emballage), og det uanset om sådanne regler anvendes uden forskel på alle varer, når en sådan anvendelse ikke kan begrundes ud fra et alment hensyn, der går forud for hensynene til de frie varebevægelser.
In paragraph 14 of that judgment, the Court found that Article 30 of the EC Treaty (now Article 28 EC) prohibits obstacles to the free movement of goods resulting from rules that lay down requirements to be met by such goods (such as requirements as to designation, form, size, weight, composition, presentation, labelling, packaging), even if those rules apply without distinction to all products, unless their application can be justified by a public-interest objective taking precedence over the free movement of goods.
18 — I henhold til bilag VII til forordning nr. 1493/1999 er f.eks. sådanne angivelser produktets varebetegnelse, nominelt volumen, virkeligt alkoholindhold, partiets nummer i overensstemmelse med Rådets direktiv 89/396/EØF af 14.6.1989 om angivelser af eller mærker til identifikation af et bestemt levnedsmiddelparti EFT L 186, s. 21.
18 — Under Annex VII to Regulation No 1493/1999, such particulars are, for example, the sales designation of the product, the nominal volume, the actual alcoholic strength by volume, and the lot number in accordance with Council Directive 89/396/EEC of 14 June 1989 on indications or marks identifying the lot to which a foodstuff belongs.
17 — Dom af 26.11.1996, sag C-313/94, Graffione, Sml. I, s. 6039, præmis 24.
17 — Case C-313/94 Graffione [1996] ECR I-6039, paragraph 24.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-285/06 fortolkedes således, at den henviser til en abstrakt risiko for vildledning, ville dette være i strid med formålet med tilladelses- eller misbrugsprincippet, da dette princip indebærer en konkret, næsten kasuistisk opfattelse af risikoen for vildledning.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 abstract risk of misleading consumers would run counter to the purpose of the principle of authorisation or misuse, since a specific, almost casuistic approach to the risk of misleading consumers is inherent in that principle.
En abstrakt opfattelse ville også gribe uforholdsmæssigt ind i producenternes legitime interesser.
An abstract approach would also affect disproportionately the legitimate interests of producers.
Supplerende traditionelle udtryk er fakultative angivelser, som kan anvendes på visse betingelser (regulerede fakultative angivelser ifølge forelæggelsesafgørelsen). I henhold til artikel 23 i forordning nr. 753/2002 forstås ved supplerende traditionelt udtryk et »udtryk, […] som navnlig vedrører en produktions-, fremstillings- eller lagringsmetode eller en vins kvalitet eller farve eller fremstillingsstedets art eller en historisk begivenhed, der har tilknytning til den pågældende vin, og som i producentmedlemsstaternes lovgivning er fastlagt til betegnelse af de pågældende vine med oprindelse på deres område«.
Other traditional terms are optional particulars subject to conditions (regulated ‘optional particulars’ in the words of the order for reference).
Anvendelsen af andre angivelser som omhandlet i afsnit B, nr. 3, i bilag VII til forordning nr. 1493/1999 præciseres nemlig i artikel 6 i forordning nr. 753/2002.
The use of other particulars within the meaning of point B(3) of Annex VII to Regulation No 1493/1999 is clarified by Article 6 of Regulation No 753/2002.
I henhold til denne bestemmelse er anvendelsen af andre angivelser betinget af, at der herved ikke må opstå nogen risiko for vildledning af forbrugerne med hensyn til obligatoriske og regulerede fakultative angivelser.
Under that provision, the use of other particulars is subject to the condition that there is no risk that such particulars might mislead consumers with regard to compulsory or regulated optional particulars.
Risikoen for vildledning spiller i lovgivningen om vinbetegnelser en lignende rolle som risikoen for forveksling i varemærkelovgivningen.
The risk of misleading consumers plays a similar role in the legislation on wine designations as the likelihood of confusion in trade mark law.
Med hensyn til denne risiko har Domstolen allerede fastslået i en lidt anden sammenhæng, at »ved at tillade, at varemærker benyttes til at supplere betegnelsen, præsentationen og reklamen vedrørende mousserende vine, [har fællesskabslovgiver] i sagens natur ønsket at foretage en afvejning af interesserne mellem, på den ene side, hensynet til beskyttelsen af forbrugerne og navnlig retten til ikke at blive vildledt vedrørende et produkts væsentlige egenskaber, og, på den anden side, hensynet til beskyttelsen af de intellektuelle ejendomsrettigheder og
With regard to that risk, the Court has held in a different context that ‘by authorising the use of brand names to supplement the description, presentation and advertising of sparkling wines, the Community legislature necessarily intended to balance the interests involved as between, on the one hand, the protection of consumers, and in particular the right not to be misled as to the intrinsic qualities of a product, and, on the other, the protection of intellectual property rights and, in particular, the legitimate interest of the owners of a brand name to use and exploit it for commercial purposes. That process of balancing the interests involved would be seriously
SCHNEIDER en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger« 21.
SCHNEIDER is reasonably well informed and reasonably observant and circumspect.’ 21 undermined if a mere risk of confusion, found to exist without even taking the opinions and habits of the consumers concerned into consideration, were enough to prevent the use of an appellation protected as a brand name’.
Af formuleringen i artikel 6 i forordning nr. 753/2002, som henviser til den konkrete risiko for vildledning, fremgår det derfor klart, at ikke alene muligheden for en overlapning med omstændigheder, som omfattes af regulerede angivelser, begrunder, at en anden angivelse er ulovlig 22.
The wording of Article 6 of Regulation No 753/2002 which refers to the specific risk of misleading consumers therefore makes clear that the possibility of an overlap with situations covered by regulated particulars does not mean per se that an ‘other particular’ is not permitted.
Som Kommissionen på overbevisende måde har anført, ville dette i betragtning af det omfattende anvendelsesområde for angivelser i henhold til afsnit B, nr. 1, litra b), femte led, i bilag VII til forordningen i vidt omfang begrænse anvendelsesområdet for andre angivelser 23.
22 As the Commission convincingly argues, in view of the broad scope for particulars under the fifth indent of point B(1)(b) of Annex VII to the regulation, this would significantly restrict the scope for the other particulars. 23
19 — Dom af 28.1.1999, sag C-303/97, Sektkellerei Kessler, Sml. I, s. 513, præmis 32.
19 — Case C-303/97 Sektkellerei Kessler [1999] ECR I-513, paragraph 32.
Denne sag vedrørte risikoen for forveksling ved mærkningen af tysk mousserende vin.
That case concerned the risk of confusion in connection with the labelling of German Sekt.
Spørgsmålet var, om det er forbudt fortsat at anvende et etableret varemærke for »Sekt«, »Kessler Hochgewächs«, fordi der er en abstrakt risiko for, at dette forveksles med betegnelsen »Riesling-Hochgewächs«, der ifølge såvel fællesskabsretten som national ret er forbeholdt vine, der udelukkende er fremstillet af rieslingdruer.
The question was whether the general use of a Sekt brand name ‘Kessler Hochgewächs’ is prohibited because of an abstract risk of confusion with the designation ‘Riesling-Hochgewächs’, which is reserved for wines produced exclusively from grapes of the Riesling variety under both Community law and national law.
Heller ikke ifølge generaladvokat Fenelly er det tilstrækkeligt, at der foreligger en ren abstrakt risiko for forveksling (forslag til afgørelse af 29.9.1998 i Sektkellerei Kessler-sagen).
Advocate General Fennelly also took the view that a purely abstract risk of confusion was not sufficient (Opinion in Case C-303/97 Sektkellerei Kessler [1999] ECR I-513).
En anden fortolkning ville også modvirke målet med reformen, nemlig at tillade andre uregulerede angivelser og derved skabe spillerum i forbindelse med markedsføringen, og så at sige ad bagdøren atter ophæve den påtænkte liberalisering af lovgivningen om betegnelser.
Any other interpretation would also run counter to the aim of the reform, which is to create marketing freedom by authorising other unregulated particulars, and virtually reverse the intended liberalisation of the legislation on wine designations by the back door.
Det væsentlige formål med den nye lovgivning om betegnelser er netop, at tilladelsen til anvendelse ikke længere afhænger af, om der foreligger en vis regu-
The main purpose of the new legislation
21 — Sektkellerei Kessler-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19, præmis 38.
21 — Case C-303/97 Sektkellerei Kessler (cited above in footnote 19, paragraph 38).
20 — Rådets forordning (EØF) nr. 2333/92 af 13.7.1992 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af mousserende vine og mousserende vine tilsat kulsyre (EFT L 231, s. 9).
20 — Council Regulation (EEC) No 2333/92 of 13 July 1992 laying down general rules for the description and presentation of sparkling wines and aerated sparkling wines (OJ 1992 L 231, p. 9).
Denne forordnings artikel 13, stk. 2, fastsætter: »Når betegnelse, præsentation og reklame vedrørende de i artikel 1, stk. 1, nævnte produkter suppleres med mærker, må disse mærker ikke indeholde ord, dele af ord, symboler eller illustrationer, a) der er af en sådan art, at de kan give anledning til forvekslinger eller vildlede de personer, til hvem de er rettet, jf. stk. 1, eller b) som kan forveksles med hele eller dele af betegnelsen for en bordvin, en kvalitetsvin fra et bestemt dyrkningsområde, herunder en mkvbd eller en importeret vin, hvis betegnelse er omfattet af fællesskabsbestemmelser, eller med betegnelsen for et andet produkt omhandlet i artikel 1, stk. 1, eller som er identiske med betegnelsen for et sådant produkt, uden at en sådan betegnelse eller præsentation er tilladt for de produkter, der er anvendt til fremstilling af cuvéen af den pågældende mousserende vin.«
Article 13(2) of that regulation provides: ‘Where the description, presentation and advertising of the products referred to in Article 1(1) are supplemented by brand names, such brand names may not contain any words, syllables, signs or illustrations which(a) are likely to cause confusion or mislead the persons to whom they are addressed within the meaning of paragraph 1; or(b) are liable to be confused with all or part of the description of a table wine, a quality wine produced in a specified region, including a quality sparkling wine psr or an imported wine whose description is governed by Community provisions or with the description of any other product referred to in Article 1(1), or are identical to the description of any such product, unless the products used for constituting the cuvée of the sparkling wine in question are entitled to such description or presentation.’
23 — Kommissionens indlæg, punkt 17.
23 — Commission’s observations, paragraph 17.