natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Præjudiciel »Fælles landbrugspolitik — integreret system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger — artikel 9, stk 2, i forordning (EØF) nr. 3887/92 — ansøgning om arealstøtte — sanktioner — forældelsesfrist« (Sjette Afdeling) rammerne af den fælles landbrugspolitik, og til at udbetale støtte i henhold til arealstøtteordningen, havde siden 1993 angivet i sine retningslinjer, at det areal, der fremgik af generalstabskortene, sædvanligvis ville kunne lægges til grund ved udfærdigelsen af ansøgninger om støtte.
Preliminary ruling (Common agricultural policy — integrated administration and control system for certain Community aid schemes —Article 9(2) of Regulation (EEC) No 3887/92 — Application for area aid — Penalties — Limitation period) (Sixth Chamber) had previously applied for and obtained compensatory payments for the calendar years 1993 to 1996.
Ved kendelse af 26. januar 2000 har High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Crown Office), forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 9, stk. 2, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992. Det fremgår endvidere af sagen, at den anden sagsøger i hovedsagen med henblik på fastlæggelsen af det areal, for hvilket støtteansøgningen blev indgivet, henviste til såvel generalstabskortene, som til de arealmål, som MAFF beregnede ved en kontrol i 1995.
By order of 26 January 2000 the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Crown Office), referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 9(2) of Commission Regulation (EEC) No 3887/92 of 23 December 1992.
Spørgsmålet er blevet rejst i forbindelse med en sag anlagt af W.H. Strawson (Farms) Ltd og J.A Gagg & Sons (et firma) mod Ministry of Agriculture, Fisheries and Food (Ministeriet for Landbrug, Fiskeri og Fødevarer, herefter »MAFF«) vedrørende de pekuniære sanktioner, som sagsøgte har pålagt sagsøgerne i medfør af artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 3887/92. Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
That question was raised in proceedings between W.H. Strawson (Farms) Ltd and J.A Gagg & Sons and the Ministry of Agriculture, Fisheries and Food ('MAFF') concerning the penalties imposed on the former by the latter pursuant to Article 9(2) of Regulation No 3887/92. It is apparent from the documents before the Court that one of the two applicants in the main proceedings calculated the areas concerned by its application using maps drawn by the Ordnance Survey ('OS maps').
Sagsøgerne i hovedsagen ansøgte begge om støtte i henhold til arealstøtteordningen for kalenderåret 1997. De havde tidligere ansøgt om og fået udbetalt godtgørelse for kalenderårene 1993-1996.
Since 1993 MAFF, the competent authority in the United Kingdom responsible for the administration of the integrated system and the making of payments under the 'area' aid scheme, has stated in its guidance notes that the areas shown in OS maps are as a general rule acceptable in the preparation of applications for aid.
Efter kontrollen fastlagde MAFF de pågældende arealer, for hvilke der blev ydet arealstøtte i 1997, og anvendte de sanktioner, der er omhandlet i artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 3887/92.
The dispute in the main proceedings and the question referred for a preliminary ruling
MAFF, som er den myndighed i Det Forenede Kongerige, der har kompetence til at forvalte det integrerede system for forvaltning og kontrol (herefter »det integrerede system«) af visse EF-støtteordninger, der er fastsat inden for
The applicants in the main proceedings both applied for compensatory payments for the 1997 calendar year under the 'area' aid scheme. They
MAFF omberegnede arealstøttebeløbet for de nævnte år på grundlag af det areal, der blev fastslået ved kontrollen i 1997. Dette areal blev herefter nedsat i henhold til bestemmelserne i artikel 9, stk 2, i forordning
It is also apparent from those documents that, in order to ascertain the areas in respect of which its application for aid was submitted, the other applicant in the main proceedings had recourse
MAFF oplyste følgelig sagsøgerne i hovedsagen om de sanktioner, de blev pålagt for årene 199319% i forbindelse med den godtgørelse, de blev tildelt i henhold til støtteordningen for visse planteproducenter.
On making several checks in 1997, MAFF discovered that, in respect of certain fields, the areas had been overstated and the relevant applications had overclaimed, whilst in respect of other fields, the areas had been understated and the applications had underclaimed.
Idet sagsøgerne i hovedsagen bestred de beløb, som MAFF pålagde dem at tilbagebetale for uberettiget modtaget arealstøtte, anlagde de sag ved den forelæggende ret.
Following those inspections, MAFF determined the areas for which 'area' aid was paid in 1997 and imposed the penalties provided for by Article 9(2) of Regulation No 3887/92.
Da urigtige oplysninger vedrørende det støtteberettigede areal i en støtteansøgning, indgivet i medfør af artikel 9, stk. 2, første og andet afsnit, i forordning nr. 3887/92, er en uregelmæssighed i den forstand, hvori udtrykket anvendes i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95, og da en nedsættelse af det faktisk fastslåede areal og dermed nedsættelsen af den støtte, der er beregnet på dette grundlag, udgør en administrativ sanktion i henhold til artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2988/95, finder den klart anvendelse på en tvist som den, der foreligger i hovedsagen.
By that question, the national court seeks to ascertain whether, on a proper construction of the first and second paragraphs of Article 9(2) of Regulation No 3887/92, where the competent authority discovers that an applicant for 'area' aid has made an incorrect declaration, neither intentionally nor as the result of serious negligence, which has entailed an overdeclaration of the area eligible for aid and that the same mistake was made in the years prior to that in which it was discovered, thus leading to overdeclaration of the area eligible for aid in each of those years, that authority is required to reduce the area actually determined in order to calculate the aid payable in respect of the previous years.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at de urigtige oplysninger, som sagsøgerne i hovedsagen havde afgivet, navnlig bestod af upræcise konstateringer vedrørende de arealer, der kan gøres til genstand for tildeling af støtte.
MAFF also recalculated the payments made for each of the calendar years 1993 to 1996 and, accepting that overpayments could be set off against underpayments, recalculated the amount of 'area' aid payable for those years on the basis of the area as actually determined at the time of the inspections carried out in 1997.
Den forelæggende ret har i denne forbindelse fastslået, at de begåede fejl ikke var forsætlige eller skyldtes grov uagtsomhed.
The area was thus reduced in accordance with the rules laid down in Article 9(2) of Regulation No 3887/92, as amended by Regulation No 1648/95 ('Regulation No 3887/92').
Da High Court of Justice (England & Wales), Queens Bench Division (Crown Office) er af den opfattelse, at afgørelsen af tvisten forudsætter en fortolkning af artikel 9, stk. 2, i forordning nr. 3887/92, har den udsat sagen og forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål. Det præjudicielle spørgsmål
Since an inaccurate declaration of the eligible area in the application for aid referred to in the first and second paragraphs of Article 9(2) of Regulation No 3887/92 constitutes an irregularity within the meaning of Article 1(2) of Regulation No 2988/95, and since the reduction in the area actually determined and, consequently, the reduction in the amount of aid calculated on that basis constitute an administrative penalty for the purposes of Article 2(2) of that regulation, the latter is plainly applicable to a dispute such as that in the main proceedings.
Sagsøgerne i hovedsagen har subsidiært gjort gældende, at i medfør af artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, i forordning nr. 3887/92 anvendes nedsættelserne i andet punktum i bestemmelsens første afsnit kun, hvis landbrugeren kan bevise, at han ved den omhandlede arealbestemmelse korrekt har baseret sig på oplysninger, der er godkendt af myndighederne.
The applicants in the main proceedings have brought an action before the court making the reference, challenging the sums which MAFF has ordered them to pay by way of reimbursement of 'area' aid wrongly paid.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 9, stk. 2, første og andet afsnit, i forordning nr. 3887/92 skal fortolkes således, at den kompetente myndighed, såfremt den opdager, at en ansøger efter arealstøtteordningen har afgivet urigtige oplysninger — uden at have handlet forsætligt eller groft uagtsomt — som har ført til, at det støtteberettigede areal er ansat for højt i
The applicants in the main proceedings observe, as a subsidiary point, that pursuant to the fourth paragraph of Article 9(2) of Regulation No 3887/92, the reductions provided for by the second sentence of the first paragraph of Article 9(2) are not to be applied if the farmer can show that his determination of the area was accurately based on information recognised by the competent authority.
Det påhviler den forelæggende ret at efterprøve, hvorvidt sagsøgerne i hovedsagen i henhold til artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, i forordning nr. 3887/92 har baseret sig korrekt på oplysninger, der er godkendt af myndighederne.
It is clear from the order for reference that the incorrect declarations made by the applicants in the main proceedings consisted, in particular, of inaccurate statements of the areas eligible for the grant of aid.
Såfremt dette er tilfældet, fremgår det klart af artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, at bestemmelsens første og andet afsnit ikke finder anvendelse.
In that regard, the national court finds that those errors were not made intentionally or as the result of serious negligence.
»Artikel 9, stk 2, første og andet afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3887/92 af 23. december 1992 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system f or forvaltning og kontrol af visse EF- støtteordninger, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1648/95 af 6. juli 1995, skal fortolkes således, at den kompetente myndighed, såfremt den opdager, at en ansøger efter arealstøtteordningen har afgivet urigtige oplysninger — uden at
It falls to the national court to consider, in accordance with the provisions of the fourth paragraph of Article 9(2), whether the applicants in the main proceedings accurately based their applications for aid on information recognised by
have handlet forsætligt eller groft uagtsomt — som har ført til, at det støtteberettigede areal er ansat for højt i ansøgningen, og samme fejl er blevet begået i årene forud for det, hvori en sådan fejl er blevet afsløret, hvilket for hvert af disse år har ført til, at det støtteberettigede areal er ansat for højt, skal nedsætte det areal, der faktisk er fastslået med henblik på beregningen af den støtte, der skulle udbetales for de foregående år, med forbehold af forældelsesfristerne i artikel 3, sik 1, i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser.
'On a proper construction of the first and second paragraphs of Article 9(2) of Commission Regulation (EEC) No 3887/92 of 23 December 1992 laying down detailed rules for applying the integrated administration and control system for certain Community aid schemes, as amended by Commission Regulation (EC) No 1648/95 of 6 July 1995, where the competent authority discovers that an applicant for 'area* aid has made an incorrect declaration, neither intentionally nor as the result of serious negligence, which has entailed overdeclaration of the area eligible for aid and that the same mistake was made in the years prior to that in which the mistake was discovered, thus leading to overdeclaration of the area eligible for aid in each of those years, that authority is required, subject to observance of the limitation periods laid down in Article 3(1) of Council Regulation (EC, Euratom) No 2988/95 of 18 December 1995 on the protection of the European Communities'financial interests, to reduce the area actually determined in order to calculate the aid payable in respect of the previous years.
I medfør af artikel 9, stk. 2, fjerde afsnit, i forordning nr. 3887/92 anvendes nedsættelserne i bestemmelsens første og andet afsnit ikke, hvis landbrugeren kan bevise, at han ved arealbestemmelsen korrekt har baseret sig på oplysninger, der er godkendt af myndighederne.
In accordance with the fourth paragraph of Article 9(2) of Regulation No 3887/92, the reductions referred to in the first and second paragraphs ofthat article are not to be applied if the farmer shows that his determination of the area was accurately based on information recognised by the competent authority.
Det påhviler den nationale ret at efterprøve, om dette er tilfældet i tvisten i hovedsagen.«
It is for the national court to establish whether or not that has been shown in the case in the main proceedings*
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling') den 21. marts 2002.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 March 2002.
Sag C-319/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Belgien Miljø- og forbrugerbeskyttelse
'Article 9(2), fourth subparagraph, of Commission Regulation (EEC) No 3887/92 of 23 December 1992 laying down detailed rules for applying the integrated administration and control system for certain Community aid schemes must be interpreted as meaning that:
»Traktatbrud — vurdering af visse projekters indvirkning på miljøet — direktiv 97/1l/EF« (Sjette Afdeling) sikrede gennemførelsen af direktiv 97/11 på hele det belgiske område, anlagde den denne sag.
(i) where as a result of an inspection the competent authority discovers that: an applicant for "area" aid has made an error which has resulted in an overdeclaration of the area eligible for aid and that similar errors have been committed in previous years, but that the applicant can show that he correctly relied on information recognised by the competent authority in order to determine the eligible areas;
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. august 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/11/EF af 3. marts 1997, idet det ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for fuldt ud at efterkomme direktivet, subsidiært idet det ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
(ii) the competent authority is not required to reduce the area actually determined on inspection pursuant to Article 9(2), first and second subparagraphs, of Regulation No 3887/92 for the purpose of calculating the-aid due in respect of previous years.'
Da Kommissionen fandt, at de bestemmelser, der således var blevet meddelt den, ikke fuldt ud
Case C-319/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Environment and consumers
Om regionen Flanderns og regionen Valloniens gennemførebe af direktiv 97/11
Assessment of the effects of certain obligations 97/11/EC)
Kommissionens påstand om, at direktiv 97/11 for regionen Flandern og regionen Vallonien ikke fuldt ud blev gennemført inden for den fastsatte frist, er velbegrundet.
(Failure by a Member State to fulfil its projects on the environment — Directive (Sixth Chamber)
»1) Kongeriget Belgien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/1 l/EF af 3. marts 1997 om ændring af direktiv 85/337/EØF om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet, idet det ikke inden for den fastsatte frist har sat de love og administrative bestemmelser i kraft, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
By application lodged at the Court Registry on 14 August 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 97/11/EC of 3 March 1997, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive.
Kongeriget Belgien betaler sagens omkostninger.«
Implementation of Directive 97/11 by the Région flamande and Région wallonne
Generaladvokat C. Stix-Hackl fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling^ den 9. juli 2002.
The Belgian Government does not challenge the substance of the Commission's allegation that Directive 97/11 was not fully implemented within the period prescribed for the Région flamande and Région wallonne.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Since it considered that the provisions communicated to it did not transpose in full Directive 97/11 in the whole of Belgium, the Commission brought this action.
Præjudiciel »Direktiv 931221EØF — investeringsservice i forbindelse med værdipapirer —porteføljepleje af værdipapirbeholdninger« (Femte Afdeling)
Declares that, by failing to bring into force within the period prescribed all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 97/11/EC of 3 March 1997 amending Directive 85/337/EEC on the assessment of the effects of certain public and private projects on the environment, the Kingdom of Belgium has failed to fulfil its obligations under that directive.
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål gældende, at afgørelserne ikke er i overensstemmelse med direktiv 93/22.
Preliminary ruling (Directive 93/22/EEC investments) (Fifth Chamber)
Testa og Lazzeri har gjort gældende, at deres adfærd ikke kan anses for porteføljepleje af værdipapirbeholdninger i medfør af direktiv 93/22, for så vidt de i hvert enkelt tilfælde ud over de almindelige switchformularer, der var underskrevet af kunderne, havde opnået erklæringer med kundernes samtykke.
By order of 18 January 2000 the Tribunale amministrativo regionale per la Toscana (Regional Administrative Court, Tuscany) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of Point 3 of Section A of the Annex to Council Directive 93/22/EEC of 10 May 1993.
De har uden for Fideurams hjemsted tilbudt offentligheden forskellige finansielle instrumenter og anden investeringsservice, herunder andele i den fælles investeringsfond »Fondoitalia«, med hjemsted i Luxembourg, der sælges af Fideuram.
They offered for sale to the public, away from the premises of the Fideuram bank, various financial instruments and investment services, including units in the 'Fondoitalia' investment trust, governed by Luxembourg law, marketed by Fideuram.
Fonden er opdelt i en række afdelinger, der hver investerer i værdipapirer fra et specifikt marked med varierende risikograd.
That trust consists of a number of sub-funds, each of which is invested in securities of a specific market and involves a more or less high degree of risk.
En kunde, der er tilmeldt, kan efter eget behov anmode om at skifte fra den oprindeligt valgte afdeling til en anden.
Subscribers may apply to switch from the sub-fund originally chosen to another sub-fund, according to their particular requirements.
Consob har i svarskriftet til den forelæggende ret bl.a. gjort gældende, at den italienske lovgiver kunne fravige den fællesskabsretlige definition af begrebet »porteføljepleje af værdipapirbeholdninger« og anvende en bredere national definition, idet direktiv 93/22, der kun har til formål at opnå det mindstemål af harmonisering, som er nødvendig for at sikre en gensidig anerkendelse af tilladelser og tilsynsordninger, overlader medlemsstaterne en vis skønsmargen ved udfærdigelsen af de nationale gennemførelsesbestemmelser.
In its defence lodged before the court making the reference, Consob maintains inter alia that the Italian legislature was entitled to depart from the Community definition of managing investment portfolios and to adopt a broader definition at national level since Directive 93/22, the only objective of which is to effect the essential harmonisation necessary to secure the mutual recognition of authorisations and of prudential supervision systems, allows the Member States a certain latitude when drawing up national legislation transposing the directive.
Ved to afgørelser af 3. juni 1998 slettede Consob Testa fra registeret over investeringsmæglere og suspenderede Lazzeri fra registeret for fire måneder.
By two decisions of 3 June 1998, Consob removed Mr Testa from the professional register of financial promoters and suspended Mr Lazzeri from the same register for four months.
Consob konstaterede i afgørelsen, at Testa og Lazzeri for regning af et større antal kunder inden for et kort tidsrum havde foretaget adskillige ensartede omlægningstransaktioner (»switches«) mellem afdelinger i samme fond.
In its decision, Consob found that Mr Testa and Mr Lazzeri had carried out, on behalf of a considerable proportion of their clients, a large number of similar "switch' transfers between different sub-funds of the same trust within a limited period of time.
Selv om Testas og Lazzeris kunder havde underskrevet switch-formularerne og havde afgivet håndskrevne erklæringer om, at de aldrig havde haft til hensigt at give deres egen beslutningsmyndighed fra sig, fandt Consob, at omlægningerne i virkeligheden var blevet besluttet af investeringsmæglerne.
Although Mr Testa's and Mr Lazzeri's clients had signed the appropriate switching contracts and provided handwritten declarations that they had never intended to relinquish their power to take decisions, Consob maintained that those transfer operations had in fact been decided upon by those financial promoters.
Ifølge Consob udgjorde omlægningerne mellem afdelingerne i den samme fond en salgstransaktion i forhold til det finansielle instrument, der oprindeligt var købt, og en ny investering i et nyt finansielt instrument.
According to Consob, a transfer between sub-funds of the same trust constituted a disinvestment from the financial instrument originally acquired and an investment in a new financial instrument.
Consob var derfor af den opfattelse, at de transaktioner, som Testa og Lazzeri havde foretaget, lod formode, at de foretog bedragerisk formuepleje.
Consob therefore held that the operations carried out by Mr Testa and Mr Lazzeri were such as to suggest that they were engaging in covert asset management.
For så vidt det efter den italienske lovgivning kun er personer, som har fået tilladelse hertil, der for tredjemands regning kan foretage individuel porteføljepleje af værdipapirbeholdninger, konkluderede Consob, at Testa og Lazzeri alvorligt havde tilsidesat deres professionelle pligter.
In so far as the Italian legislation reserves the activity of managing investment portfolios on an individual basis on behalf of third parties to persons duly authorised for that purpose, Consob concluded that Mr Testa and Mr Lazzeri had committed a serious breach of their professional duties.
Med de to spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om afsnit A, punkt 3, i bilaget til direktiv 93/22, hvori begrebet »porteføljepleje af værdipapirbeholdninger« defineres, er til hinder for, at nationale regler fraviger denne definition ved ikke med henblik på direktivets gennemførelse at kræve, at porteføljepleje af værdipapirbeholdninger varetages »skønsmæssigt for de enkelte kunder« og »efter instruks fra investorerne«.
By its two questions referred for a preliminary ruling, the national court seeks in essence to ascertain whether Point 3 of Section A of the Annex to Directive 93/22, which defines managing portfolios of investments, precludes national legislation which departs from that definition by not requiring, for the purposes of the implementation of that directive, that the management of investment portfolios should be 'on a discriminatory, client-by-client basis' and 'in accordance with mandates given by investors'.