natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagsøgeren vedlagde endvidere genparter af beviser for registrering eller fornyelser af de spanske varemærker nr. 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025 og 1 282 250 på spansk, samt oversættelser heraf til engelsk, en genpart af ansøgningen om det spanske varemærke nr. 456 466, et dokument vedrørende overdragelse af denne rettighed til sagsøgeren samt en oversættelse heraf til engelsk, en genpart af skemaet til ansøgning om det spanske varemærke nr. 2 227 731 samt en oversættelse til engelsk, genparter af beviser for registrering i Det Forenede Kongerige nr. 1 494 568 og Irland nr. 153 228 på engelsk, en genpart af side to i det græske registreringsbevis nr. 109 387, vedlagt en oversættelse af hele beviset til engelsk, genparter af skemaerne til de spanske registreringsansøgninger nr. 2 163 613 og 2 163 616, hvori de berørte tjenesteydelser er anført på spansk, samt genparter af de dertil knyttede spanske registreringsafgørelser, som henviser til henholdsvis klasse 38 og 41, men som ikke nævner de tjenesteydelser, der er dækket af disse registreringer, samt den engelske oversættelse af disse dokumenter.
The applicant also attached with that letter copies of the registration or renewal certificates of the Spanish trade marks Nos 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025, 1 282 250 in Spanish, and their translations into English; a copy of Spanish trade mark application No 456 466 and a document transferring to it that right, with the translations into English thereof; a copy of Spanish registration application form No 2 227 731, with a translation into English; copies of United Kingdom registration certificate No 1 494 568 and Irish registration certificate No 153 228, in English; a copy of the second page of Greek registration certificate No 109 387, together with a translation into English of the whole of the certificate; copies of Spanish registration application forms Nos 2 163 613 and 2 163 616, referring to the relevant services in Spanish, and copies of the relevant Spanish registration decisions — which referred to Classes 38 and 41 respectively but did not refer to the services covered by those registrations — and the translation into English of those decisions.
Ved telefax af 7. august 2000 meddelte Harmoniseringskontoret sagsøgeren dels, at de spanske registreringer nr. 2 035 508 til 2 035 513, 2 227 732 og 2 227 734 ikke ville blive taget i betragtning, da de varer og tjenesteydelser, som var dækket heraf, ikke var angivet på behandlingssproget i indsigelsessagen, dels at sagsøgeren havde en frist til den 17. december 2000 til at fremlægge kendsgerninger, beviser og argumenter til støtte for indsigelsen.
By fax of 7 August 2000, OHIM informed the applicant, first, that Spanish registrations Nos 2 035 508 to 2 035 513, 2 227 732 and 2 227 734 would not be taken into consideration, since the goods and services which they covered had not been specified in the language of the opposition proceedings and, secondly, that the applicant had until 17 December 2000 to submit facts, evidence and observations in support of its opposition.
Harmoniseringskontoret præciserede tillige i telefaxen, at ethvert dokument skal indleveres på behandlingssproget i indsigelsessagen eller være vedlagt en oversættelse, og at der endvidere skal indleveres en oversættelse af ethvert element, som allerede er vedlagt sagsakten, og som ikke er affattet på behandlingssproget i indsigelsessagen.
OHIM also stated in that fax that all documents had to be provided in the language of the opposition proceedings or accompanied by a translation, a translation also being required for any document already included in the file which was not in the language of the opposition proceedings.
Harmoniseringskontoret præciserede endelig, at de dokumenter, der ikke var blevet oversat til behandlingssproget, ikke ville blive taget i betragtning, hvilket også gælder oversættelser, der er indleveret uden en genpart af det oprindelige dokument.
It stated finally that it would not take into account the documents which had not been translated into the language of the proceedings, or translations provided without a copy of the original.
Denne telefax var vedlagt en forklarende note med overskriften »Oplysninger vedrørende beviser«, hvori det bl.a. blev præciseret, at alle de formelle og materielle elementer vedrørende ældre rettigheder skal fremlægges, navnlig den myndighed, oplysningerne stammer fra, de varer og tjenesteydelser, der er dækket, datoen for registrering og indehaveren af rettigheden. I denne note var det tillige anført, at også standardformuleringerne i de fremlagte dokumenter skulle oversættes.
That fax was accompanied by an information sheet entitled ‘Information about evidence’, which stated, inter alia, that all the formal and substantive particulars relating to the earlier rights had to be provided, in particular the issuing authority, the goods and services covered, the date of registration and the proprietor of the right.
Den 3. oktober 2000 afgav intervenienterne deres bemærkninger til indsigelsen, og de begrænsede de tjenesteydelser, der var omfattet af ansøgningen om registrering
On 3 October 2000, the interveners lodged their observations in reply to the opposition and restricted the services for which they were seeking registration of the
Ved telefax af 20. november 2000 gav Harmoniseringskontoret sagsøgeren meddelelse om denne begrænsning og ønskede oplyst, om selskabet ville fastholde indsigelsen. Harmoniseringskontoret forlængede den i telefaxen af 7. august 2000 anførte frist til den 20. januar 2001.
By fax of 20 November 2000, OHIM informed the applicant of that restriction, asking it if it still wished to maintain its opposition, and extended until 20 January 2001 the period mentioned in its fax of 7 August 2000.
Ved telefax af 19. januar 2001 meddelte sagsøgeren Harmoniseringskontoret, at selskabet ønskede at fastholde indsigelsen bl.a. med den begrundelse, at begrænsningen af de tjenesteydelser, for hvilke der var søgt registrering, stadig ikke gjorde det muligt at undgå en risiko for forveksling med hensyn til selskabets varemærke nr. 2 163 616.
By fax of 19 January 2001, the applicant informed OHIM that the opposition was being maintained, inter alia on the ground that the restriction of the services for which registration was sought would still not rule out a likelihood of confusion with its trade mark No 2 163 616.
Sagsøgeren fremsendte endvidere et antal dokumenter som bevis for selskabets ældre varemærkers renommé.
It also provided a number of documents seeking to prove the reputation of its earlier marks.
Den samme dag afgav intervenienterne nye indlæg, hvori de bl.a. gjorde gældende, at sagsøgeren havde undladt at fremlægge bevis for brug af de ældre rettigheder.
The same day, the interveners lodged new observations, claiming inter alia that the applicant had failed to provide evidence of the use of its earlier rights.
Ved afgørelse truffet den 29. november 2002 gav Indsigelsesafdelingen afslag på indsigelsen.
By decision of 29 November 2002, the Opposition Division rejected the opposition.
Den fastslog bl.a., at sagsøgeren, på trods af Harmoniseringskontorets opfordring, havde undladt at fremlægge listen over de varer og tjenesteydelser, der var omfattet af de spanske varemærker nr. 2 035 508 til 2 035 513, 2 227 732 og 2 227 734, og måtte derfor afvise indsigelsen i det omfang, den var støttet på disse varemærker.
It found, inter alia, that the applicant had failed to submit the list of goods and services covered by Spanish marks Nos 2 035 508 to 2 035 513, 2 227 732 and 2 227 734, despite being requested to do so, and therefore it held that the opposition was inadmissible to the extent to which it was based upon those marks.
Desuden var den af den opfattelse, at indsigelsen ikke var begrundet i det omfang, den blev støttet på de ældre rettigheder nr. 2 163 613, 2 163 616, 456 466 og 109 387, da der ikke var fremlagt bevis for eksistensen af disse rettigheder.
Furthermore, it held that the opposition was unfounded inasmuch as it was based on earlier rights Nos 2 163 613, 2 163 616, 456 466 and, 109 387, since no evidence of the existence of those marks had been adduced.
Indsigelsesafdelingen anførte således, at sagsøgeren ikke havde indgivet en oversættelse til engelsk af skemaerne til ansøgning om de spanske varemærker nr. 2 163 613 og 2 163 616, og at oplysningerne om de myndigheder, der havde udstedt dokumenterne, indehaveren af disse registreringer, datoen og nummeret på ansøgningerne samt angivelsen af de tjenesteydelser, der var omfattet af registreringen, derfor ikke var blevet oversat til behandlingssproget i indsigelsessagen, at selskabet ikke havde indgivet et officielt dokument med angivelse af datoen for registreringen eller begyndelsesdatoen for gyldigheden af den spanske registrering nr. 456 466, og at det heller ikke havde indgivet et officielt dokument med oplysninger om indehaveren af den græske registrering nr. 109 387, datoerne for ansøgningen om registrering af denne rettighed, de varer, der er dækket af registreringen, og en gengivelse af det omhandlede tegn.
The Opposition Division thus observed that the applicant had provided neither the translation into English of Spanish registration application forms Nos 2 163 613 and 2 163 616 — and that the information concerning the issuing authorities, the proprietor of those registrations, the date and number of those applications and the specification of the services referred to by those registrations had not therefore been translated into the language of the opposition proceedings — nor an official document indicating the date of Spanish registration No 456 466 or the date from which it was valid, nor an official document containing information on the proprietor of Greek registration No 109 387, the dates of the application for registration and registration of that right, the goods covered by that registration and the representation of the sign in question.
Indsigelsesafdelingen var desuden af den opfattelse, at sagsøgeren ikke havde fremført tilstrækkelige elementer til at fastslå eksistensen af selskabets varemærker, der er vitterlig kendt i den i artikel 6b i Pariserkonventionen angivne betydning i Spanien, Irland, Grækenland og Det Forenede Kongerige, og at indsigelsen i dette omfang heller ikke var begrundet.
The Opposition Division also held that the applicant had not adduced sufficient evidence to prove the existence of its marks which were well known within the meaning of Article 6bis of the Paris Convention in Spain, Ireland, Greece and the United Kingdom and that, to that extent, the opposition was also unfounded.
Endelig var Indsigelsesafdelingen af den opfattelse, at betingelserne for anvendelsen af artikel 8, stk. 1, litra a) og b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 ikke var opfyldt, bl.a. fordi de ældre rettigheder, som sagsøgeren havde godtgjort (de spanske registreringer nr. 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025, 1 282 250 og 2 227 731, registreringen i Det Forenede Kongerige nr. 1 494 568, den irske registrering nr. 153 228 og ansøgningen om EF-varemærkeregistrering nr. 448 514), dækkede varer og tjenesteydelser, som ikke havde nogen lighed med dem, som var omfattet af ansøgningen om registrering af varemærket BoomerangTV, og at de beviser, der var fremlagt, ikke var tilstrækkelige til at godtgøre de ældre varemærkers renommé.
Lastly, it took the view that the conditions for the application of Article 8(1)(a) and (b) and Article 8(5) of Regulation No 40/94 had not been met, inter alia on the grounds that the earlier rights of which the applicant had provided proof (Spanish registrations Nos 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025, 1 282 250 and 2 227 731, United Kingdom registration No 1 494 568, Irish registration No 153 228 and the Community trade mark application No 448 514) covered goods and services which were not similar to those in respect of which registration of the mark Boomer-angTV was sought and that the evidence provided was not sufficient to prove that the earlier marks had a reputation.
Den 24. januar 2003 indbragte sagsøgeren en klage for Harmoniseringskontoret mod Indsigelsesafdelingens afgørelse.
On 24 January 2003 the applicant filed a notice of appeal at OHIM against the Opposition Division’s decision.
Sammen med den skriftlige begrundelse for klagen fremsendte sagsøgeren som bilag bl.a. et uddrag fra databasen Sitadex under Oficina Española de Patentes y Marcas (det spanske patent- og varemærkekontor), der vedrørte selskabets spanske registreringer nr. 2 163 613, 2 163 616 og 456 466 og intervenienternes spanske registrering nr. 2 184 868, vedlagt engelske oversættelser heraf, og en avisartikel vedrørende betydningen og mangfoldigheden af selskabets handelsmæssige aktiviteter i Spanien.
Inter alia, it attached to the statement of the grounds of appeal extracts from the Sitadex database of the Oficina Española de Patentes y Marcas (Spanish Patent and Trade Marks Office; ‘OEPM’), concerning its Spanish registrations Nos 2 163 613, 2 163 616 and 456 666, and the interveners’ Spanish registration No 2 184 868, accompanied by translations in English thereof, and a press article relating to the scale and diversity of its commercial activities in Spain.
Ved afgørelse truffet den 1. oktober 2003 (herefter »den anfægtede afgørelse«) gav Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret afslag på klagen.
By decision of 1 October 2003 (‘the contested decision’), the Second Board of Appeal of OHIM dismissed the appeal.
Appelkammeret afviste for det første — på baggrund af dets egen beslutningspraksis samt Rettens praksis — de dokumenter, der var blevet fremlagt for første gang som bilag til den skriftlige begrundelse for klagen.
First, it disregarded as inadmissible, in the light of its decision-making practice and the Court’s case-law, the documents submitted for the first time as an annex to the statement of the grounds of appeal.
For det andet tiltrådte appelkammeret Indsigelsesafdelingens bedømmelse, hvorefter indsigelsen skulle afvises for så vidt den var støttet på de spanske registreringer nr. 2 035 508 til 2 035 513, 2 227 732 og 2 227 734, da sagsøgeren ikke havde gjort nogen argumenter gældende til forsvar for, at selskabet ikke havde anført de varer og tjenesteydelser, der var omfattet af disse registreringer.
Secondly, it confirmed the Opposition Division’s finding that the opposition was inadmissible in so far as it was based on Spanish registrations Nos 2 035 508 to 2 035 513, 2 227 732 and 2 227 734, the applicant not having put forward any argument to refute the fact that it had not specified the goods and services which were the subject of those registrations.
For det tredje var appelkammeret af den opfattelse, bl.a. at regel 16, stk. 13, regel 17, stk. 2, og regel 20, stk. 2, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13. december 1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets
Thirdly, it held, inter alia, that Rule 16(1) to (3), Rule 17(2) and Rule 20(2) of Commission Regulation (EC) No 2868/95 of 13 December 1995 implementing
DOM AF 17.6.2008 — SAG T-420/03 forordning nr. 40/94 (EFT L 303, s. 1), i den affattelse, som finder anvendelse på omstændighederne i denne sag, gav Indsigelsesafdelingen beføjelse til at afvise indsigelsen med den begrundelse, at sagsøgeren ikke på behandlingssproget i indsigelsessagen havde fremlagt den nødvendige dokumentation for eksistensen af de ældre rettigheder nr. 2 163 613 og 2 163 616.
Regulation No 40/94 (OJ 1995 L 303, p. 1), as applicable to the facts, entitled the Opposition Division to reject the opposition on the grounds that the applicant had not submitted, in the language of the opposition proceedings, the documents necessary to prove the existence of earlier rights Nos 2 163 613 and 2 163 616.
For det fjerde tiltrådte appelkammeret Indsigelsesafdelingens konklusioner dels om, at eksistensen af den græske registrering nr. 109 387 og den spanske registrering nr. 456 466 ikke var dokumenteret, da sagsøgeren ikke havde fremført noget argument som bevis for det modsatte, dels om at de af sagsøgeren fremlagte beviser ikke var tilstrækkelig dokumentation for, at betingelserne for beskyttelse af vitterlig kendte varemærker i den i artikel 6b i Pariserkonventionen angivne betydning var opfyldt, da sagsøgeren ikke havde fremført noget argument som bevis for det modsatte.
Fourthly, it approved the findings of the Opposition Division according to which, first, the existence of Greek registration No 109 387 and Spanish registration No 456 466 had not been proved, the applicant not having put forward any argument proving otherwise and, secondly, the evidence provided by the applicant was not sufficient to establish that the requirements set for the protection of wellknown marks within the meaning of Article 6bis of the Paris Convention had been fulfilled, the applicant not having put forward any argument proving otherwise.
Appelkammeret undersøgte derfor indsigelsen alene på grundlag af de spanske registreringer nr. 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025, 1 282 250 og 2 227 731, registreringen i Det Forenede Kongerige nr. 1 494 568 og den irske registrering nr. 153 228 samt på grundlag af ansøgningen om EF-varemærkeregistrering nr. 448 514.
The Board of Appeal therefore examined the opposition solely on the basis of Spanish registrations Nos 2 035 505, 2 035 507, 2 035 514, 1 236 024, 1 236 025, 1 282 250 and 2 227 731, United Kingdom registration No 1 494 568, Irish registration No 153 228 and the Community trade mark application No 448 514.
Appelkammeret afviste at anvende artikel 8, stk. 1, litra a), i forordning nr. 40/94 med den begrundelse, at ingen af de ældre varemærker var identiske med det varemærke, der var ansøgt registreret, og konstaterede dernæst, at der ikke var risiko for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, da de varer, der var omfattet af disse ældre rettigheder, på ingen måde lignede de tjenesteydelser, der var omfattet af registreringsansøgningen.
After having found that Article 8(1)(a) of Regulation No 40/94 was not applicable on the ground that none of the earlier marks was identical to the mark in respect of which registration was sought, it found that there was no likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94, since there was no similarity between the goods protected by those earlier rights and the services covered by the application for registration.
Endelig tiltrådte appelkammeret Indsigelsesafdelingens bedømmelse, hvorefter artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 ikke fandt anvendelse, da sagsøgeren ikke i tilstrækkelig grad havde ført bevis for renomméet af selskabets varemærker, der indeholder ordbestanddelen »boomerang«.
Lastly, it endorsed the Opposition Division’s finding that Article 8(5) of Regulation No 40/94 was not applicable inasmuch as the applicant had failed to establish to the requisite legal standard the reputation of its marks containing the word element ‘boomerang’.
— Der gives afslag på registrering af varemærket Boomerang
— refuse registration of the trade mark Boomerang
Desuden har sagsøgeren anmodet Retten om at tage nye beviser i betragtning.
In addition, the applicant requests the Court to take into account new evidence.
Intervenienterne har nedlagt følgende påstande:
The interveners claim that the Court should:
— Den anfægtede afgørelse stadfæstes.
— uphold the contested decision;
— Registreringen af varemærket BoomerangTV godkendes.
— allow registration of the trade mark BoomerangTV Class 41;
I intervenienternes svar af 22. marts 2007 på Rettens skriftlige spørgsmål, hvorved parterne blev opfordret til at afgive indlæg vedrørende de konsekvenser, Domstolens dom af 13. marts 2007, KHIM mod Kaul (sag C-29/05 P, Sml. I, s. 2213), kunne have i den foreliggende sag, har de præciseret, at de tjenesteydelser, der er omfattet af registreringsansøgningen, kunne begrænses til »film- og optagelsesstudier; fjernsynskonkurrencer; filmproduktion«.
In their reply of 22 March 2007 to the Court’s written question requesting the parties to submit observations on the consequences which the Court of Justice’s judgment in Case C-29/05 P OHIM v Kaul [2007] ECR I-2213 might have for the present case, the interveners stated that the services covered by their application for registration could be restricted to ‘cinema and recording studios; televised competitions, production of films’.
Intervenienterne har som svar på et spørgsmål stillet af Retten under retsmødet præciseret, at denne begrænsning kun blev foreslået subsidiært, hvilket Retten har taget til efterretning.
In reply to a question asked by the Court at the hearing, the interveners stated that that restriction was proposed only as an alternative, which has been noted by the Court.
Intervenienterne har desuden foreslået Retten at træffe bestemmelse om yderligere bevisoptagelse med henblik på at fremlægge sagsakterne vedrørende sagens behandling ved Harmoniseringskontoret samt en erklæring fra det centrale handelsregister i Madrid vedrørende sagsøgerens selskabsformål.
In addition, the interveners suggest that the Court should adopt a measure of inquiry, seeking production of the file of the proceedings before OHIM and an attestation from the Madrid Central Mercantile Register as to the objects of the applicant company.
Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet i det væsentlige gjort fire anbringender gældende. For det første vedrørende appelkammerets tilsidesættelse af forpligtelsen til at behandle de beviser, der var blevet fremlagt for det, for det andet vedrørende fejl begået af Harmoniseringskontoret i forbindelse med bedømmelsen af beviserne for eksistensen af visse af sagsøgerens ældre rettigheder, for det tredje vedrørende tilsidesættelsen af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, og for det fjerde vedrørende tilsidesættelsen af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94.
In support of its action, the applicant essentially puts forward four pleas, alleging: (i) infringement by the Board of Appeal of the obligation to examine the evidence submitted to it; (ii) errors committed by OHIM in assessing the evidence of the existence of some of the applicant’s earlier rights; (iii) infringement of Article 8(1) (b) of Regulation No 40/94; and (iv) infringement of Article 8(5) of Regulation No 40/94.
Retten skal imidlertid indledningsvis tage stilling til formaliteten med hensyn til visse påstande og til muligheden for at admittere nogle nye beviser, som sagsøgeren har fremlagt.
However, the Court must first rule on the admissibility of some of the forms of order sought and on that of the new evidence put forward by the applicant.
Sagsøgeren har med den anden påstand nærmere bestemt anmodet Retten om at pålægge Harmoniseringskontoret at give afslag på registrering af det ansøgte varemærke BoomerangTV. Med deres tredje påstand har intervenienterne nærmere bestemt anmodet Retten om at pålægge Harmoniseringskontoret at godkende registreringen af varemærket BoomerangTV for tjenesteydelser i klasse 41 i
In its second head of claim, the applicant essentially requests the Court to instruct OHIM to refuse registration of the trade mark BoomerangTV.
II, s. 433, præmis 33, og af 11.7.2007, sag T-192/04, Flex Equipos de Descanso mod KHIM — Leggett & Platt (LURA-FLEX), Sml. II, s. 2411, præmis 33). Følgelig kan sagsøgerens anden påstand og intervenienternes tredje påstand ikke antages til realitetsbehandling. Om fremlæggelse af nye beviser for Retten
It is for the latter to draw the conclusions from the operative part of the judgment given by the Court and the grounds on which it is based (Case T-331/99 Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v OHIM (Giroform) [2001] ECR II-433, paragraph 33; Case T-192/04 Flex Equipos de Descanso v OHIM — Leggett & Platt (LURA-FLEX) [2007] ECR II-2411, paragraph 33). Therefore, the applicant’s second head of claim and the interveners’ third head of claim are inadmissible. The production of new evidence before the Court