natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når fremsendelsen af dokumenter til sagsøgeren sker efter vedtagelsen af en af ovenstående beslutninger, som f.eks. en meddelelse om klagepunkter, er den pågældendes ret til forsvar imidlertid ikke tilsidesat, hvis Kommissionen ikke har ændret de i®beslutningen opstillede klagepunkter, og den således ikke lægger faktiske omstændigheder til grund, som den pågældende virksomhed ikke har haft lejlighed til at udtale sig om.
The Court pointed out, however, that, for it to be possible to take such a decision into account, it is sucient that an undertaking has been found previously to be a perpetrator of an infringement of the same type, even if the decision is still subject to judicial review.
Bidrag vedrørende artikel®81 EF a)
Imputability of the infringement
Retten fastslog i®dommene i®sagen ArcelorMittal Luxembourg m.. mod Kommissionen og i®sagen ThyssenKrupp Stainless mod Kommissionen samt i®dom af 6. maj 2009, Outokumpu og Luvata mod Kommissionen (sag®T-122/04, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), ved anvendelse af de prin- cipper, der blev fastlagt i®dommene om karteller vedrørende det såkaldte »runde armeringsstål« 12, at selv om EF-traktatens retsforskrifters efterfølgelse af EKSF-traktaten har medført, at der fra den 24. juli®2002 er sket en ændring af hjemmelsbestemmelserne, procedurerne og de materielle bestemmelser, er denne ændring en del af sammenhængen i®enheden af og kontinuiteten i®Fælles-skabets retsorden og formålet hermed.
In particular, in Hoechst v Commission, the Court held that the applicant could not claim that its liability was transferred by a contract with one of its subsidiaries whereby its area of business was transferred.
Begrebet aftale og samordnet praksis svarer i®øvrigt i®hen-hold til artikel®65, stk.®1, EKSF til aftale og samordnet praksis i®henhold til artikel®81 EF, og disse to bestemmelser fortolkes på samme måde af Fællesskabets retsinstanser.
First, such a contract could not be relied upon against the Commission in order to escape the penalties incurred under competition law inasmuch as it sought to apportion liability between the companies for participating in a cartel.
Af hensyn til kontinuiteten i®Fællesskabets retsorden og de formål, der styrer dens anvendelse, for så vidt som den efterfølger Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, skal Det Europæiske Fællesskab inden for sine processuelle rammer således sikre, at rettigheder og forpligtelser i®henhold til situationer, der er opstået, mens EKSF-traktaten var gyldig, og som i®henhold til EKSF-traktaten og gennemførelsesbestemmelserne på dette tidspunkt tilkom såvel medlemsstaterne som borgerne, fortsat respekteres.
Second, the alleged transfer of liability e¥ected in the case in point under the terms of the contract of transfer had no bearing on the determination of the applicant’s liability, since that contract was concluded between the applicant and one of its wholly-owned subsidiaries, whose unlawful conduct could therefore be imputed to it in its capacity as parent company.
Dette krav gælder så meget desto mere, når den konkurrencefordrejning, der følger af en tilsidesættelse af statsstøttereglerne, ligeledes kan have virkning efter EKSF-traktatens udløb, og i®henhold til EF-traktaten.
Likewise, in Arkema v Commission, the applicant denied that it was possible for the Commission to attribute the infringement of the subsidiary to the parent company, since the latter was only a nonoperational holding company, playing very little role in the management of the subsidiary.
Forordning nr.®1/2003 skal følgelig fortolkes således, at den giver Kommissionen tilladelse til efter den 23. juli®2002 at fastslå og sanktionere karteller gennemført inden for områder under EKSF-traktatens saglige og tidsmæssige anvendelsesområde.
The Court made clear that that fact was not sucient to prevent the parent company from exercising decisive inªuence over the conduct of its subsidiary by coordinating ¤nancial investments within the group concerned.
I®sagen Peugeot og Peugeot Nederland mod Kommissionen (dom af 9.7.2009, sag®T-450/05, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser) anfægtede sagsøgerne bl.a.
Indeed, in a group of companies, a holding company which coordinates, amongst other things, ¤nancial investments within the group is a company which seeks to regroup shareholdings in various companies and whose function is to ensure that they are run as one, in particular by means of budgetary control.
Kommissionens vurdering af overtrædelsens grovhed.
In addition, the Court stated that no conclusion could be drawn from the fact that the two companies were operating on separate markets and had no supplier–customer relationship.
For det første blev overtrædelsen kvaliceret som »meget alvorlig« i®den
In a group such as the group in question, the fact that there was a division of tasks was not unusual and did not reverse the presumption that the parent company and its subsidiary constituted a single undertaking within the meaning of Article 81 EC.
Dom af 25.10.2007, forenede sager T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 og T-98/03, SP m.¯. mod Kommissionen, Sml. II, s.®4331.
Lastly, the Court recalled that the presumption that a parent company is liable for infringements committed by subsidiaries in which it holds all or nearly all the shares is based on an objective criterion which applies regardless of the size or legal structure of the undertaking.
Retten
Proceedings
Arbejdet forstand, hvori®udtrykket er anvendt i®punkt 1®A i®retningslinjerne fra 1998 13, idet Peugeots gennemførelse i®Nederlandene af et bonussystem fra 1997 til 2003 havde til formål at tilskynde de nederlandske forhandlere til at begrænse parallelimporten.
In Case T-301/04 Clearstream v Commission (judgment of 9 September 2009), the Court ruled on the lawfulness of a Commission decision ¤nding that the applicants had infringed Article 82 EC, ¤rst, by refusing to supply their services and, second, by applying discriminatory prices.
Retten understregede endvidere, at sagsøgerne var medlemmer af en stor industrikoncern, der havde en væsentlig stilling på de omhandlede markeder, og at de rådede over juridiske tjenester, som fuldt ud var i®stand til at måle den konkurrencebegrænsende karakter af den pågældende adfærd.
The Court stated that the Commission was correct in ¤nding those abuses of a dominant position.
Hvad for det andet angår overtrædelsens faktiske indvirkning på markedet fastslog Retten, at Kommissionen ikke havde vist den rolle, der spilledes af udviklingen i®prisforskellene for eksportnedgangen, tilstrækkelig opmærksomhed. Idet den således udøvede sin fulde prøvelsesret, fastslog Retten, at bøden skulle nedsættes med 10%®for overtrædelsens grovhed.
In particular, the Court con¤rmed that the refusal to grant access and the unjusti¤ed discrimination in that regard were not two separate infringements but two manifestations of the same behaviour, as the unjusti¤ed discrimination stemmed from the refusal to provide comparable customers with the same or similar services.
I®dom af 30. april 2009, Nintendo og Nintendo of Europe mod Kommissionen (sag®T-13/03, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), anerkendte Retten, at hvad angår et kartel eller samordnet praksis af vertikal karakter, som har til formål og medfører en restriktion for paralleleksport af spilkonsoller og -kassetter, er parternes respektive andele i®distributionen af de pågældende varer repræsentative for hver virksomheds konkrete vægt som led i®den anfægtede distribution. Retten fastslog således, at Kommissionen med rette kunne henvise til dette kriterium med henblik på den di©eren-tierede behandling, der er foretaget ved fastsættelsen af bødernes grundbeløb.
In that connection, since the period of time required to obtain access considerably exceeded that which could be considered reasonable and justi¤ed and thus amounted to an abusive refusal to provide the service in question, that period of time was capable of causing a competitive disadvantage on the relevant market.
I®forbindelse med en vurdering af, hvorvidt Kommissionen havde begået en retlig fejl i®forbindelse med fastlæggelsen af bødens afskrækkende virkning, præciserede Retten i®samme dom, at egenskaben af producent af de pågældende varer i®tilfælde af vertikale overtrædelser ligeledes kan være et forhold, der afspejler virksomhedens reelle evne til at forårsage betydelig skade på konkurrencen. Producenten af de pågældende varer, som har en central plads i®varernes distributionssystem, skal således bevise en ganske særlig påpasselighed og sikre sig, at virksomheden overholder konkurrenceretten ved indgåelse af distributionsaftaler.
In Case T-57/01 Solvay v Commission (judgment of 17 December 2009), the Court found that documents seized solely for the purpose of verifying whether undertakings had participated in cartels and/or concerted practices under Article 81 EC could be used in support of allegations of infringements of Article 82 EC, since the practices which the Commission had considered to be at the root of the abuse of a dominant position and those which it had authorised its ocials to investigate were substantially the same.
I®dom af 30. september 2009, Arkema mod Kommissionen (sag®T-168/05, ikke trykt i®Samling af Afgørelser og appelleret til Domstolen), understregede Retten, at selv om Kommissionen i®tidligere sager, som sagsøgeren havde været involveret i, havde anvendt en multiplikationskoe§cient med henblik på bødens afskrækkende virkning, var dette ikke til hinder for anvendelsen af den pågældende koe§cient i®efterfølgende sager, hvor sagsøgeren blev sanktioneret for sin deltagelse i®et kartel, der foregik i®den samme periode.
The Court held inter alia that a system of discounts was an abuse where, amongst other conditions, di¥erentiated discounts were granted as soon as the customer ordered additional quantities from the applicant as compared with those agreed contractually, irrespective of the volumes, in absolute terms, of the latter.
Da hver overtrædelse således var forskellig og genstand for en forskellig afgørelse, kunne Kommissionen tage hensyn til de pågældende virksomheders størrelse og anvende multiplikationskoe§cienten på bødens udgangsbeløb.
On that account, the unit price for those quantities was markedly lower than the average price paid by the customer for the basic quantities agreed contractually and was thus an incentive to the customer also to buy volumes in excess of the contractual quantities, since other suppliers would have had diculty in o¥ering, in respect of those volumes, prices which competed with the applicant’s.
Retten sammenlignede Retten først det samarbejde, som Nintendo på den ene side og virksomhedens eneforhandler på det irske og britiske marked på den anden side havde leveret, ud fra et kronologisk synspunkt.
In Case T-145/06 Omya v Commission (judgment of 4 February 2009), the Court de¤ned the scope of the Commission’s power in relation to requests for information.
Dette gjorde det muligt for Retten at fastslå, at de relevante dokumenter, som henholdsvis Nintendo og denne forhandler havde fremsendt, var blevet fremsendt på samme stadie i®proceduren, idet den omstændighed, at Nintendo indledte samarbejdet nogle dage senere end forhandleren, ikke viste sig at være afgørende i®denne forbindelse.
As regards the request for information in itself, the Court stated, ¤rst, that the need for the information requested must be assessed by reference to the view that the Commission can reasonably have at the time the request is made and not by reference to the actual need for the information in the subsequent procedure.
Retten sammenlignede herefter graden af samarbejde ud fra et kvalitativt synspunkt, idet den tog hensyn til såvel de betingelser, under hvilke virksomhederne havde samarbejdet, som den reelle værdi®af de meddelte oplysninger.
Second, it stated that, since the period of suspension of the time limits set in Article 10 of Regulation No 139/2004 (14) resulting from the adoption of a decision under Article 11 thereof depends on the date on which the necessary information is communicated, the Commission does not infringe the principle of proportionality by suspending the procedure until such information has been communicated to it.
Retten bemærkede i®denne forbindelse, at de to virksomheder havde fremsendt oplysningerne uopfordret, og at oplysningernes indhold hjalp Kommissionen på samme måde.
As regards the correction of information communicated by a party which proves to be incorrect, the Court pointed out, ¤rst, that the Commission is entitled to request correction if there is a risk that the errors identi¤ed could have a signi¤cant impact on its assessment of whether the concentration at issue is compatible with the common market.
Retten fastslog derfor, at under anvendelse af ligebehandlingsprincippet skulle Nintendos samarbejde betragtes som sammenligneligt med forhandlerens.
Second, the Court stated that legitimate expectation cannot be pleaded in order to avoid the consequences of infringing the obligation to provide complete and correct information on the sole ground that the infringement was not iden-ti¤ed by the Commission in the course of its veri¤cations.
Følgelig fastsatte Retten samme nedsættelse af Nintendos bøde, som forhandleren havde fået.
Period within which proceedings must be commenced
I®dommen i®sagen Outokumpu og Luvata mod Kommissionen k Retten anledning til at præcisere sin praksis på området for skærpende omstændigheder og særligt gentagelsestilfælde.
In Case T-48/04 Qualcomm v Commission (judgment of 19 June 2009), the Commission maintained that Qualcomm’s action against a decision declaring compatible with the common market the acquisition by two undertakings of joint control of Toll Collect, an automatic toll collection system, was inadmissible since, although Qualcomm had not been the addressee of that decision, the transmission of the decision to it constituted noti¤cation for the purposes of the ¤fth paragraph of Article 230 EC and, accordingly, the period allowed for commencing proceedings began to run from that time.
Retten fastslog, at recidivbegrebet alene indebærer en forudgående konstatering af en overtrædelse.
The Court rejected the Commission’s arguments.
Den omstændighed, at en tidligere overtrædelse er blevet taget i®betragtning på grund af gentagelseselementet, har ligeledes været genstand for en specik udvikling i®dom af 30. september 2009, Hoechst mod Kommissionen (sag®T-161/05, ikke trykt i®Samling af Afgørelser).
It recalled, ¤rst, that Article 20(1) of Regulation (EEC) No 4064/89 (15) requires there to be publication in the Ocial Journal of the European Union of decisions taken pursuant to that regulation and, accordingly, as regards persons who are not addressees identi¤ed in the contested decision, the period for instituting proceedings must be calculated by reference to the ¤rst of the cases set out in the ¤fth paragraph of Article 230 EC, namely from the time of publication.
I®den pågældende sag®anfægtede sagsøgeren, at Kommissionen havde mulighed for at tage en tidligere beslutning i®betragtning, da beslutningen først havde opnået en endelig karakter efter den omhandlede overtrædelses ophør.
The Court pointed out that to accept the Commission’s broad interpretation of the term addressee, which encompassed both the addressee(s) identi¤ed in a decision and any other persons designated as such by the Commission although they have not been so designated in the decision, would be to diminish the obligation provided for by Article 20(1) of Regulation No 4064/89, conferring on the Commission a discretion for the purpose of identifying from among persons who are not expressly named as addressees in a decision those who may bring an action from noti¤cation of a decision and not from its publication.
Retten understregede imidlertid, at det var tilstrækkeligt, for at Kommissionen kunne tage hensyn hertil, at virksomheden tidligere havde været betragtet som ophavsmand til en overtrædelse af samme slags, og det selv om beslutningen fortsat var undergivet en retslig efterprøvelse.
The conferral of such a discretion could, however, entail a breach of the principle of equal treatment inasmuch as, among the persons who are not speci¤cally named as addressees in a decision, those to whom that decision has been ‘noti¤ed’ will be able to challenge it from ‘noti¤cation’, whilst other
I®dommene vedrørende et kartel på markedet for monochloreddikesyre foretog Retten nogle interessante præciseringer for så vidt angår et moderselskabs ansvar for sine datterselskabers overtrædelser.
) Council Regulation (EC) No 139/2004 of 20 January 2004 on the control of concentrations between undertak- ings (OJ 2004 L°24, p.°1).
Retten fastslog særligt i®dommen i®sagen Hoechst mod Kommissionen, at sagsøgeren ikke kunne påberåbe sig overførelsen af sit ansvar i®form af en overtagelsesaftale for virksomhedens erhvervsgren indgået med et af dens datterselskaber.
) The case in point concerned Council Regulation (EEC) No 4064/89 of 21 December 1989 on the control of con- centrations between undertakings (corrected version in OJ 1990 L 257, p.
Arbejdet
General Court
Retten understregede, at denne omstændighed ikke var tilstrækkelig til at udelukke, at moderselskabet havde øvet afgørende ind¯ydelse på den adfærd, dets datterselskab havde udvist ved bl.a. at koordinere de nansielle investeringer inden for den pågældende koncern.
Proceedings persons to whom the decision has not been ‘noti¤ed’ will be able to challenge it from publication.
I®forbindelse med koncernforbundne virksomheder har et holdingselskab, som bl.a. koordinerer de nansielle investeringer inden for koncernen, således til formål at samle deltagerne i®de forskellige selskaber og til funktion at sikre en enhed i®ledelsen, bl.a. ved hjælp af denne budgetkontrol.
Furthermore, it is not always possible for the Commission to identify at the outset the persons who may bring an action as from noti¤cation of a decision.
Retten præciserede i®øvrigt, at der ikke kunne drages nogen konklusion på grundlag af den omstændighed, at de to selskaber opererede på adskilte markeder og ikke havde forbindelse fra leverandører til kunder.
Such discrimination cannot therefore be justi¤ed by the objective of ensuring legal certainty as swiftly as possible.
I®en koncern som den pågældende udgør opdelingen af opgaver således et normalt fænomen, som ikke ændrer formodningen for, at moderselskabet og datterselskabet udgør en samlet virksomhed i®den forstand, hvori®udtrykket er anvendt i®artikel®81 EF.
Cases concerning State aid accounted for a large part of the Court’s activity in 2009: 70 cases were disposed of and 46 cases were brought.
Hvis anvendelsen af dette kriterium har forskellige virkninger afhængigt af koncernens størrelse og juridiske opbygning, udgør dette således blot en objektiv følge af virksomhedernes forskelle.
It is possible only to give an overview of the Court’s decisions concerning (i) questions of admissibility, (ii) questions of substance and (iii) procedural questions.
Bidrag vedrørende artikel®82 EF
The case-law this year has further clari¤ed, amongst other matters, the concept of an act producing binding legal e¥ects and that of a legal interest in bringing proceedings.
I®dom af 9. september 2009, Clearstream mod Kommissionen (sag®T-301/04, endnu ikke trykt i®Sam-ling af Afgørelser), tog Retten stilling til lovligheden af en beslutning fra Kommissionen, hvori®sag-søgerne blev foreholdt at have tilsidesat artikel®82 EF dels ved på diskriminerende måde at nægte at udføre ydelser, dels ved at anvende diskriminerende priser.
As regards an act producing binding legal e¥ects, the Court rejected in Case T-354/05 TF1 v Commission (judgment of 11 March 2009) the Commission’s argument that it takes no decision in the case of a procedure for review of existing aid leading to acceptance by the Member State of the appropriate measures proposed or seeking to limit that procedure to a quasi-contractual process.
Retten bekræftede særligt, at nægtelsen af at give adgang og den uberettigede forskelsbehandling i®denne forbindelse ikke udgjorde to adskilte overtrædelser, men to udslag af samme adfærd, idet den uberettigede forskelsbehandling var en følge af nægtelsen af at give sammenlignelige kunder adgang til samme ydelser eller lignende ydelser.
Under the second sentence of Article 20(2) of that regulation, the Commission need only inform the complainant in writing that there are insucient grounds for taking a view on the case. The latter situation arises, in particular, where Article 13 of that regulation does not apply because, in reality, the aid referred to in the complaint is not unlawful aid, but existing aid.
Forsinkelsen med hensyn til at opnå adgang, som i®denne forbindelse langt havde overskredet, hvad der kunne anses for rimeligt og begrundet, og dermed svarede til en ulovlig nægtelse af at udføre den omhandlede tjenesteydelse, medførte en konkurrencemæssig ulempe på det relevante marked.
It follows from the Commission’s exclusive right of initiative in the case of existing aid that a complainant cannot, by means of a complaint, require the Commission to assess the compatibility of existing aid.
Retten fastslog ligeledes, at når en virksomhed, der har et faktisk monopol på markedet i®de foregående led, anvender ulige priser for sammenlignelige tjenesteydelser over for en handelspartner, og det uafbrudt igennem en periode på fem år, kan dette kun give anledning til en konkurrencemæssig ulempe for denne handelspartner.
If, following an initial assessment, the Commission ¤nds that the complaint relates not to unlawful aid but to existing aid, it is under no obligation to address a decision under Article 4 of Regulation No 659/1999 to the Member State concerned and cannot be compelled to apply the procedure provided for in Article 88(1) EC.
I®dom af 17. december 2009, Solvay mod Kommissionen (sag®T-57/01, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), fastslog Retten i®øvrigt, at dokumenter beslaglagt alene for at bekræfte deltagelsen i®et kartel og/eller samordnet praksis i®henhold til artikel®81 EF kunne anvendes til støtte for påstande om overtrædelse af artikel®82 EF, idet der var materielt sammenfald mellem den praksis, som Kommissionen havde fundet lå til grund for misbruget af dominerende stilling, og den, på grundlag af hvilken den havde givet sine repræsentanter bemyndigelse til at foretage undersøgelse.
As regards a legal interest in bringing proceedings, the Court held in TF1 v Commission that the applicant could not be regarded as having no such interest on the ground that the contested decision, in imposing conditions concerning aid to a competitor, was favourable to the applicant. Such an argument was based on the premiss that the applicant’s objections regarding the substance
Enhedsprisen for disse mængder blev således mærkbart lavere end den gennemsnitspris, som kunden betalte for de grundmængder, der var fastsat i®kontrakten, hvilket tilskyndede kunden til ligeledes at forsyne sig med mængder ud over de aftalte, hvorfor øvrige leverandører havde svært ved at tilbyde konkurrencedygtige priser for disse mængder i®forhold til sagsøgerens priser.
In Case T-388/03 Deutsche Post and DHL International v Commission (judgment of 10 February 2009, under appeal), the Court made clear that concerned parties within the meaning of Article 88(2) EC had a legal interest in securing the annulment of a Commission decision, taken at the end of the preliminary examination procedure, since such an annulment would require the formal investigation procedure to be opened, permitting them to present their observations and thus exert an inªuence on the new decision.
Anmodning om oplysninger
Granting of an economic advantage
I®dom af 4. februar 2009, Omya mod Kommissionen (sag®T-145/06, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), præciserede Retten rækkevidden af Kommissionens beføjelser i®forbindelse med anmodninger om oplysninger.
In Case T-25/07 Iride and Irede Energia v Commission (judgment of 11 February 2009, under appeal), the Court ruled on whether the liberalisation of a market was among the developments which are only to be expected by operators or whether, on the contrary, normal market conditions implied the stability of the legislative framework.