natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under alle omstændigheder fremgår det ikke, at begrundelsen i den appellerede doms præmis 347 er urimelig eller selvmodsigende.
From this the appellant concludes that the Court of First Instance failed adequately to set out the reasons why it formed the view that a fine in the amount of EUR 90 million was justified.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling') den 17. oktober 2002.
In any event, in the present case, the Court of First Instance used the turnover of the Volkswagen group, not as a criterion for calculating the amount of the fine imposed on the appellant, but rather to support the finding in paragraph 347 of the judgment under appeal that that amount was not abnormally high.
Han foreslog, at Domstolen forkaster såvel Volkswagens appel som Kommissionens kontraappel af Retten i Første Instans' dom af 6. juli 2002 i sagen Volkswagen mod Kommissionen (sag T-62/98) og pålægger hver part at bære sine egne omkostninger.
The Court cannot therefore, at the appeal stage, examine whether the amount of the fine fixed by the Court of First Instance, in the exercise of its unlimited jurisdiction, is proportionate in relation to the gravity and duration of the infringement as established by the Court of First Instance on completion of its appraisal of the facts.
»Annullationssøgsmål — Eurathlon-programmet —fællesskabsstøtte — delvis tilbagebetaling — begrundelsespligt — tilskudsberettigede udgifter« (Fjerde Afdeling)
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 17 October 2002.
Europæiske Fællesskaber Toldunion
Case T-137/01 Stadtsportverband Neuss eV ν Commission of the European Communities Research, information, education, statistics
»Efterfølgende bogføring af importafgifter — betingelser — artikel 220, stk. 2, litra b), i forordning (EF) nr. 2193/92 — påviselig fejl — agtpågivenhed —forordning (EF) nr. 774/94 -den kombinerede nomenklatur — WTO-toldkontingenter« (Fjerde Afdeling)
(Action for annulment — Eurathlon Programme — Community financial assistance —Partial repayment — Obligation to state reasons — Method of calculation — Limitation period — Ineligible expenditure) (Fourth Chamber)
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
Its purpose is the promotion of sport in the public interest.
Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH og Commonfood Handelsgesellschaft fur Agrar-Produkte mbH (herefter henholdsvis »Biegi« og »Commonfood«, samlet betegnet »sagsøgerne«) er to forbundne selskaber registreret i Tyskland, som driver virksomhed på området for handel med fjerkrækød.
By letter of 28 February 1994 ('the application for a subsidy") the applicant requested a subsidy from the Commission to finance an international sporting event ('ISO 94').
De er blandt de største importører af kyllingekød til Tyskland.
That event took place in Neuss from 11 to 15 May 1994.
Ved dekret af 29. juni 1995 (kaldet »Eilverteiler«) ændrede Forbundsfinansministeriet det tyske toldvæsens brugstarif, idet det navnlig indsatte toldkontingentet K 4047 (kyllingekød) med en afgift på 0% med virkning fra den 1. juli 1995. Dette kontingent svarer til de ovennævnte koder KN 0207 41 10,
By decision of 10 June 1994 ('the decision to grant the subsidy*) the Commission granted the applicant, under the Eurathlon programme, financial assistance of ECU 20 000 which comes under the general budget of the European Communities (financial aid charged against Chapter B3, Article 3050,11).
I perioden fra den 13. til den 18. juli 1995 og fra den 4. til den 22. september 1995 anmeldte Biegi flere indførsler af frosset udskåret kyllingekød (KN-kode 0207 41 10) med oprindelse i Thailand.
According to the fifth indent of paragraph 2 of the declaration by the recipient of the subsidy, as amended by the recipient, 'the Commission subsidy amounts to 18.4% of the proposed expenditure.
Den 24. juli 1995 anmeldte Commonfood flere indførsler af frosset udskåret kyllingekød under den samme KN-kode med oprindelse i Thailand.
In the event that actual expenditure is less, the Commission subsidy will be reduced to that percentage'.
Sagsøgerne lagde ikke importlicencer ved deres toldangivelser.
The sixth indent of paragraph 2 of the declaration states that 'the financial aid may not in any event result in a profit'.
Som følge af den ændring af det tyske toldvæsens brugstarif, som blev indført ved Eilverteiler-dekretet, anvendte det kompetente toldkontor imidlertid førnævnte EF-toldkontingent og meddelte sagsøgerne toldfritagelse.
In January 1995, the Commission paid the financial assistance of ECU 20 000 to the applicant on the basis of the account drawn up by the applicant on 27 October 1994.
Ifølge sagsøgerne havde de adspurgte myndigheder først pr. telefon oplyst, at de afgifter, der var blevet anvendt, var korrekte, selv om der ikke var blevet fremlagt en importlicens til støtte for toldangivelserne.
On 12 December 1996, Mr Grahl, sports coordinator with the applicant, sent a letter to the Commission pointing out certain anomalies relating to the payments in connection with ISO 94 and reporting an estimated surplus of DEM 40 000.
Af toldmyndighedernes svar, der blev sendt til sagsøgerne ved skrivelse af 22. august 1995, fremgik det imidlertid, at anvendelse af toldkontingentet forudsatte fremlæggelse af en importlicens til støtte for toldangivelsen.
As the applicant had also received a subsidy of DEM 20 000 from Kreis Neuss (the district of Neuss), that authority reviewed the expenditure incurred by the applicant in connection with ISO 94 and drew up an auditor's report on 26 November 1997 ('the Kreis Neuss audit') on the basis of a provisional audit by the local audit office of 25 July 1997.
Samme dag ændrede Forbundsfinansministeriet det tyske toldvæsens brugstarif med tilbagevirkende kraft.
The Kreis Neuss audit concluded that there was an accounting surplus of at least DEM 19 905.03.
Ændringen har medført, at anvendelse af det omhandlede toldkontingent fra den 1. juli 1995 forudsætter, at der fremlægges en importlicens.
Following that audit, under a decision by Kreis Neuss of 19 March 1998, the applicant was requested to repay in full the Kreis Neuss subsidy ('the Kreis Neuss repayment decision').
Ved to ændrede afgiftsafgørelser truffet den 12. og den 13. august 1996 besluttede det kompetente toldkontor, Hauptzollamt Bremen-Freihafen, herefter at foretage en efterfølgende opkrævning af importafgifter på et samlet beløb af 222 116,06 tyske mark (DEM) for Commonfoods indførsler (afgørelse af 12. august 1996) og på et samlet beløb af 259 270,23 DEM for Biegis indførsler, heraf 218 605,64 DEM for indførslerne i juli 1995 og 40 664,59 DEM for indførslerne i september 1995 (afgørelse af 13. august 1996).
By debit note No 3240010317 of 6 April 1999, the Commission also ordered the repayment in full of the financial aid it had paid, on the ground that it had had no response to its request of 9 February 1999 for all the documents relating to expenditure and income in connection with ISO 94, and that, in any event, it was in possession of information that the applicant had derived a profit from the event which was incompatible with the rules on financial assistance ('the decision of 6 April 1999").
Sagsøgerne anmodede om, at der ikke blev foretaget efterfølgende bogføring af importafgifterne, idet de henviste til, at de var i god tro, og at de tyske myndigheder havde begået en fejl, som sagsøgerne ikke kunne have opdaget.
By application lodged at the registry of the Court of First Instance on 25 June 1999, registered as Case T154/99, the applicant brought an action for annulment of the decision of 6 April 1999.
Da deres anmodninger blev forkastet af det kompetente toldkontor den 30. juli 1997, anlagde sagsøgerne sag for Finanzgericht Bremen (Tyskland).
By decision of 6 August 1999 ('the decision of 6 August 1999'), the Commission withdrew its decision of 6 April 1999.
I medfør af artikel 871 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 anmodede Forbundsrepublikken Tyskland ved skrivelser af 2. august 2000 og 17. april 2001 Kommissionen om at træffe afgørelse om, hvorvidt det i tvisterne mellem myndighederne og Biegi og Commonfood var berettiget i henhold til toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), ikke at foretage en efterfølgende bogføring af importafgifter.
'Taking account of all the anomalies recorded, the final account is as follows: corrected total of eligible expenditure
Kommissionen fandt, at de faktiske omstændigheder i sagerne ikke tydede på, at der forelå en fejl fra toldmyndighedernes side, som en erhvervsdrivende i god tro kunne have opdaget, jf. toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), og ved beslutninger af 14. august 2001 (sag T-309/01) og af 5. marts 2002 (sag T-239/02) [herefter samlet »de anfægtede beslutninger«], meddelt Biegi den 5. oktober 2001 henholdsvis
On the basis of the eligible expenditure the maximum Community subsidy is limited to 18.4% which corresponds to a maximum of DEM 27 470. However, the clause of the contract providing that the subsidy may not in any event result in a profit must be applied and the subsidy must be limited to DEM 5 682 to balance expenditure and income in the final account.'
Commonfood den 25. juni 2002, traf den derfor afgørelse om, at der kunne foretages efterfølgende bogføring af de importafgifter, som Forbundsrepublikken Tysklands forespørgsler omhandlede.
On 9 April 2001 the Commission drew up a new debit note No 3240302372 for a sum of DEM 31 911.11, equivalent to EUR 16 315.89, (the 'contested decision').
Ved stævninger indleveret til Rettens Justitskontor den 12. december 2001 og den 8. august 2002 anlagde sagsøgerne nærværende søgsmål, der blev registreret under sagsnummer T-309/01 henholdsvis T-239/02.
By application lodged at the registry of the Court of First Instance on 19 June 2001, the applicant brought this action.
Det første anbringende: tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 220, stk 2, litra b)
The applicant essentially relies on five pleas in law in support of its application.
Sagsøgerne finder, at betingelserne for at anvende toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), er opfyldt i de foreliggende tilfælde for så vidt angår de omtvistede indførsler i juli 1995.
The first is that there was no legal basis, the second, that the obligation to state reasons was disregarded, the third, that there was a manifest error of assessment, the fourth, that the action was time-barred and the fifth, that there was a breach of the principle of sound administration and the duty of care.
Det var derfor uberettiget at foretage efterfølgende bogføring af importafgifterne i forbindelse med indførslerne, og følgelig skal de anfægtede beslutninger annulleres.
At the hearing the applicant withdrew its plea concerning the alleged error in the serving of the contested decision.
Ifølge Retten må det konkluderes, at sagsøgerne ikke har udvist den agtpågivenhed, som det påhvilede dem at udvise i deres egenskab af erfarne erhvervsdrivende på området for import af de omhandlede varer.
In the event of breach of the rules contained in the declaration by the recipient of the subsidy, the Commission was entitled to require the partial or full repayment of the financial assistance granted.
Det andet anbringende: tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
Given that the Commission refers, in the contested decision, to the audit carried out at the offices of the applicant's lawyer, and to the letter of 3 April 2001 attached to that decision, it must be held that, in the light of the case-law cited, sufficient reasons were given for the contested decision.
Da betingelserne for anvendelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), ikke er opfyldt i de foreliggende sager, er de anfægtede beslutninger om efterfølgende bogføring afafgifterne for de omtvistede indførsler ikke i sig selv en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
If the applicant is not able to provide either supporting documents or any other evidence to establish that the information and findings relied on by the Commission were incorrect, the Commission cannot be accused of making a manifest error of appreciation.
Sagsøgerne betaler sagens omkostninger.«
Dismisses the application.
Klagesagens faktiske omstændigheder
17 September 2003
Den 1. april 1996 indgav International Paper Co. (herefter »intervenienten«) i henhold til forordning nr. 40/94 en EF-varemærkeansøgning til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM).
(Subsequent accounting for import duties — Conditions —Article 220(2) (b) of Regulation (EC) No 2193/92 - Detectable error - Duty of care - Regulation (EC) No 774/94 -Combined nomenclature — WTO tariff quotas) (Fourth Chamber)
De varer, for hvilke varemærkeansøgningen blev indgivet, henhører under klasse 16 i Nice-arrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og svarer til følgende beskrivelse: »Papir, pap, varer heraf...«.
Peter Biegi Nahrungsmittel GmbH and Commonfood Handelsgesellschaft für Agrar-Produkte mbH (hereinafter referred to as 'Biegi' and 'Commonfood' respectively, and together as 'the applicants') are German companies, linked with one another, operating in the poultrymeat trade.
Den 23. december 1997 rejste sagsøgeren under sit tidligere navn, »Classen-Papier KG«, indsigelse i henhold til artikel 42, stk. 1, i forordning nr. 40/94. Indsigelsen var støttet på registreringen i Tyskland af ordmærket Expression for de varer, der henhører under klasse 16 i Nice-arrangementet og svarer til følgende beskrivelse: »papir, pap og papir- og papartikler«.
The applicants are among the main importers of poultrymeat in Germany.
Indsigelsen blev afvist af indsigelsesafdelingen ved afgørelse af 8. oktober 1999, meddelt sagsøgeren ved telefax af samme dag, med den begrundelse, at varerne — i betragtning af forskellen på de pågældende tegn — ikke var tilstrækkeligt identiske til at bevise, at der var risiko for forveksling på det relevante område i Fællesskabet, nemlig Tyskland.
By a decree of 29 June 1995 (known as 'Eilverteiler'), the German Federal Minister of Finance amended the working tariff of the German customs authorities by inserting, inter alia, the tariff quota Κ 4047 (chicken meat) at zero duty as from 1 July 1995.
Den 30. november 1999 indgav sagsøgeren i medfør af artikel 59 i forordning nr. 40/94 en klage med henblik på annullation af indsigelsesafdelingens afgørelse.
That quota corresponds to CN codes 0207 41 10, 0207 41 41 and 0207 41 71 referred to above.
Ved e-mail af 26. april 2000 informerede Harmoniseringskontorets appelkamres justitskontor sagsøgeren om, at den skriftlige begrundelse for klagen skulle have været indgivet inden for en frist på fire måneder fra meddelelsen om indsigelsesafdelingens afgørelse til indsigeren, dvs. senest den 8. februar 2000.
During the period from 13 to 18 July 1995 and from 4 to 22 September 1995, Biegi declared the importation, in various consignments, of frozen chicken pieces (CN Code No 0207 41 10) originating in Thailand.
Ved skrivelse af 29. maj 2000, modtaget i Harmoniseringskontoret den 30. maj 2000, indgav sagsøgeren en begæring om restitutio in integrum (genindsættelse i tidligere rettigheder).
On 24 July 1995, Commonfood declared the importation, in various consignments, of frozen chicken pieces under the same CN Code originating in Thailand. The applicants did not attach import licences to their customs declarations.
Ved afgørelse af 14. december 2001 (herefter »den anfægtede afgørelse«) afviste Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret at behandle klagen og afslog begæringen om restitutio in integrum. Den anfægtede afgørelses punkt 16 lyder således:
However, following the amendment of the German customs authorities' working tariff introduced by the Eilverteiler, the competent customs office used the Community tariff quota referred to above and allowed the applicants the benefit of exemption from customs duties.
»I nærværende sag er det godtgjort, at »hindringen« i henhold til artikel 78, stk. 2, [i forordning nr. 40/94], bestod i, at indsigerens advokat blev syg. Denne hindring ophørte, da indsigerens advokat genoptog sit arbejde den 10. februar 2000 og underskrev den skriftlige begrundelse [for klagen].
During August 1995, the applicants, having had doubts as to the duties applied at the time of the customs clearance operations of July 1995, telephoned the Federal Ministry of Finance and the central service for monitoring tariff quotas, through the intermediary of their manager responsible for the management of import licences, in order to obtain clarifications as to the system applicable to imports of the products in question.
Begæringen om restitutio in integrum skulle således indgives inden for en frist på to måneder fra denne dag, [dvs.] senest den 10. april 2000.
Initially, the officials of whom enquiry was made stated by telephone that the duties applied were correct even without the presentation of an import licence in support of the customs declaration.
Da begæringen først er blevet indgivet den 30. maj 2000, afvises den, uden at det er nødvendigt at tage stilling til spørgsmålet, om den hævdede hindring var tilstrækkelig.«
The applicants then asked for confirmation of that information in writing.
Sagsøgeren har anført, at selskabets overskridelse af den frist, der er fastsat i artikel 59 i forordning nr. 40/94 for indgivelse af den skriftlige begrundelse for klagen, skyldes både den ansvarlige direktørs arbejdsbyrde og dennes fravær.
However, the written response of the German customs administration, sent to the applicants by letter of 22 August 1995, indicated that use of the quota required the presentation of an import licence in support of the customs declaration.
Retten bemærker, at begæringen om restitutio in integrum skulle have været indgivet senest den 10. april 2000.
The minutes of the hearing of 14 December 1999 show that, after investigating the matter, that court took the view that Biegi's action had little chance of success in relation to its customs declarations of September 1995, as Biegi had been duly informed of the exact legal situation by the German customs administration's letter of 22 August 1995, referred to above.
Det var derfor med rette, at appelkammeret fandt, at begæringen om restitution in integrum var blevet indgivet efter tomånedersfristen, der er fastsat i artikel 78 i forordning nr. 40/94.
Pursuant to Article 871 of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993, the Federal Republic of Germany asked the Commission, by letters of 2 August 2000 and 17 April 2001, to decide under Article 220(2)(b) of the CCC whether it would be justifiable to waive retrospective accounting for the import duties in the administration's disputes with Biegi and Commonfood.
»1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
By applications lodged at the Registry of the Court of First instance on 12 December 2001 and 8 August 2002, the applicants brought the present actions, registered, respectively, under case numbers T-309/01 and T-239/02.
Sagsøgeren betaler sagens omkostninger.«
The first plea, claiming infringement of Article 220(2) (b) of the CCC
Sag T-233/02 (haris Alexandratos og Maria Panagiotou / Rådet for Den Europæiske Union Tjenestemandsvedtægten
The applicants maintain that the conditions for applying Article 220(2)(b) are fulfilled in this case, as regards the disputed imports in July 1995.
»Tjenestemænd—annullationssøgsmål—almindelig udvælgelsesprøve—udvælgelseskomiteens afgørelse om ikke at give adgang til de mundtlige prøver — begrundelsespligtens rækkevidde — prøvelsesrettens omfang — overholdelse af de regler, der gælder for udvælgelseskomiteers arbejde« (Fjerde Afdeling)
In this case, since the conditions for applying Article 220(2) (b) of the CCC are not met, the fact that the contested decisions take subsequent account of the duties in respect of the disputed imports cannot, in itself, constitute an infringement of the principle of proportionality.
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
Orders the applicants to pay the costs.'
Sagsøgeren er lærer ved Det Juridiske Fakultet ved universitetet i Salerno og Napoli (Italien).
Case T-71/02 Classen Holding KG ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
Som begrundelse herfor henviste Kommissionen til præmisserne i to domme, afsagt af Retten, nemlig præmis 86-90 i dom af 14. december 2000, Ufex m.fl. mod Kommissionen (sag T-613/97), og til præmis 67 og 68 i dom af 11. december 2001, Petrie m.fl. mod Kommissionen (sag T-191/99).
(Community trade mark — Admissibility of appeal before the Board of Appeal — Formal requirements — Filing of a written statement setting out the grounds of appeal — Timelimit for applying for restitutio in integrum —Articles 59 and 78 of Regulation No 40/94) (Fourth Chamber)
Kommissionen opfordrede desuden sagsøgeren til at fremsætte sin begæring for de italienske myndigheder og anførte, at den for sit vedkommende var rede til at give sagsøgeren aktindsigt i de skrivelser, som Kommissionen selv havde tilsendt disse myndigheder.
On 1 April 1996 International Paper Co. (hereinafter 'the intervener') filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) under Regulation No 40/94.
Ved skrivelse af 14. januar 2002 genfremsatte sagsøgeren over for institutionen begæringen i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001.
The trade mark in respect of which registration was sought is the word mark BECKETT EXPRESSION.
Efter at Kommissionen ved skrivelse af 1. februar 2002 havde underrettet sagsøgeren om, at fristen ville blive forlænget med yderligere femten arbejdsdage med henblik på ekspedition af begæringen, svarede den ikke udtrykkeligt på den genfremsatte begæring, hvilket må sidestilles med et afslag i henhold til artikel 8, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
The goods in respect of which registration of the trade mark was sought are in Class 16 of the Nice Agreement Concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended, and correspond to the following description: 'Paper, cardboard and goods made from these materials,...'.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 18. marts 2002 anlagde sagsøgeren denne sag.
On 23 December 1997 the applicant, acting under its previous name, 'Classen-Papier KG', filed a notice of opposition under Article 42(1) of Regulation No 40/94.
Som svar på en skrivelse fra Kommissionen af 30. april 2002, hvorved de italienske myndigheder blev anmodet om at oplyse, om de tillod, at sagsøgeren blev tilstillet de pågældende dokumenter, anførte de italienske myndigheder i skrivelse af 16. maj 2002, at de kunne tiltræde det afslag på aktindsigt, som var givet den pågældende.
The opposition was based on the registration in Germany of the word mark Expression for goods in Class 16 of the Nice Agreement corresponding to the following description: 'Paper, millboard, cardboard, articles of paper and millboard'.
Kommissionen havde ved skrivelse indgået til Rettens Justitskontor den 21. marts 2003 oplyst, at den ved skrivelse af 20. marts 2003 havde tilsendt sagsøgeren de dokumenter, som Kommissionen havde udfærdiget
By decision of 8 October 1999, which was served on the applicant on the same day by fax, the Opposition Division rejected the opposition on the ground that, by reason of the difference between the signs, the identity of the goods was not sufficient to demonstrate a likelihood of confusion between them in the relevant territory of the Community, namely Germany.
Kommissionen har anført, at sagen herefter er blevet overflødig med hensyn til de pågældende dokumenter.
On 30 November 1999 the applicant filed a notice of appeal seeking the annulment of the decision of the Opposition Division.
Kommissionen har på det grundlag foreslået, at sagsøgeren anmodes om at oplyse, om hun vil opretholde sit søgsmål.
A written statement setting out the grounds of appeal was filed on 10 February 2000.