natgillin/translations-raw huggingface dataset:
PARLAMENTET OG DANMARK MOD KOMMISSIONEN mål, der forfølges af denne lovgiver, om at fastsætte princippet om forbud mod de komponenter, der er omhandlet i direktivet.
PARLIAMENT AND DENMARK v COMMISSION ive pursued by that legislature of establishing the principle of the prohibition of the components referred to in that directive.
Kommissionen og Det Forenede Kongerige har endvidere gjort gældende, at der findes et frivilligt program for at nedbringe emissionerne, der er nævnt i tredje betragtning til den anfægtede beslutning.
The Commission and the United Kingdom also rely on the existence of a voluntary emissions reduction programme, mentioned in the third recital of the contested decision.
Et sådant program er imidlertid ikke relevant med hensyn til betingelserne for bemyndigelsen, der er fastsat i direktiv 2002/95.
Such a programme is not relevant, however, in relation to the conditions laid down in Directive 2002/95 for the delegation of powers.
Det fremgår af de forskellige forhold, der er nævnt ovenfor, at Kommissionen med vedtagelsen af den anfægtede beslutning tilsidesatte artikel 5, stk. 1, i direktiv 2002/95, i det omfang beslutningen vedrører undtagelsen for decaBDE.
It follows from all of the foregoing that, in adopting the contested decision as regards the exemption of DecaBDE, the Commission infringed Article 5(1) of Directive 2002/95.
I betragtning af denne konklusion er det ufornødent at tage stilling til de forhold med hensyn til overskridelse af beføjelser og/eller magtfordrejning, der er påberåbt i forbindelse med det første anbringende
In view of that finding, it is not necessary to rule on the issues of action ultra vires and/or misuse of powers, raised in the context of the first plea in law.
Om det andet til fjerde anbringende
The second, third and fourth pleas in law
Da det første anbringende er begrundet, forekommer det ufornødent at gennemgå det andet til fjerde anbringende.
As the first plea in law is well-founded, it does not appear necessary to examine the second, third and fourth pleas.
Det fremgår af det ovenfor anførte, at punkt 2 i bilaget til den anfægtede beslutning skal annulleres.
It follows from the foregoing that point 2 of the Annex to the contested decision must be annulled.
Det tilkommer Kommissionen at efterprøve, om det som følge heraf er nødvendigt at tilpasse titlen på bilaget til direktiv 2002/95, der er omhandlet i punkt 1 i bilaget til den anfægtede beslutning.
It is for the Commission to confirm whether, as a consequence, it is necessary to adapt the title of the Annex to Directive 2002/95 to which point 1 of the Annex to the contested decision refers.
Om opretholdelse af virkningerne af den annullerede bestemmelse
Maintenance of the effects of the annulled provision
Kommissionen og Det Forenende Kongerige har under retsmødet anmodet Domstolen om, såfremt den annullerer de anfægtede bestemmelser i den anfægtede beslutning, at opretholde virkningerne af bestemmelserne i mindst de ni måneder, der var den tilpasningsfrist, som de virksomheder, der producerede eller anvendte decaBDE, ville have haft, hvis Kommissionen i oktober 2005 havde besluttet ikke at undtage decaBDE, og dette stof havde været omfattet af forbuddet i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/95.
At the hearing, the Commission and the United Kingdom requested the Court, should it annul the disputed provisions of the contested decision, to maintain the effects of those provisions during a period of at least nine months, which was the adaptation period which undertakings producing or using DecaBDE would have benefited from if, in October 2005, the Commission had decided not to exempt DecaBDE and had decided that the product was subject to the prohibition laid down in Article 4(1) of Directive 2002/95.
Sagsøgerne og de andre intervenienter har anfægtet en sådan anmodning med den begrundelse, at den burde have været fremsat i de skriftlige indlæg, og at de pågældende virksomheder under alle omstændigheder efter vedtagelsen af direktiv 2002/95 burde vide, at decaBDE var blevet forbudt af fællesskabslovgiver.
The applicants and the other intervening parties opposed that request on the ground that it should have been included in the written pleadings and that, in any event, the undertakings concerned should have known, following the adoption of Directive 2002/95, that DecaBDE had been prohibited by the Community legislature.
I medfør af artikel 231, stk. 2, EF kan Domstolen, dersom den skønner det nødvendigt, angive, hvilke af en annulleret forordnings virkninger der skal betragtes som bestående.
Under the second paragraph of Article 231 EC the Court, if it considers it necessary, is to state which of the effects of a regulation which it has declared void are to be considered as definitive.
En sådan bestemmelse kan også finde anvendelse på en beslutning vedtaget med henblik på at ændre et bilag, der er indeholdt i et direktiv (med hensyn til selve direktivet, jf. i denne retning bl.a. dom af 5.7.1995, sag C-21/94, Parlamentet mod Rådet, Sml. I, s. 1827, præmis 31).
Such a provision can also be applied to a decision adopted to amend an Annex contained in a directive (with regard to the directive itself, see, to that effect, inter alia, Case C-21/94 Parliament v Council [1995] ECR I-1827, paragraph 31).
Under hensyn til ordlyden af denne bestemmelse, hvoraf fremgår, at Domstolen, dersom den skønner det nødvendigt, selv af egen drift kan begrænse annullationsvirkningen af sin dom, er det ufornødent at tage stilling til virkningerne af den påståede for sene indgivelse af Kommissionens og Det Forenede Kongeriges anmodning.
In view of the wording of that provision, from which it is clear that, if the Court considers it necessary, it may, even of its own motion, limit the annulling effect of its judgment, it is not necessary to rule on the consequences of the request — allegedly out of time — from the Commission and the United Kingdom.
Under hensyn til den omstændighed, at tvisten hovedsageligt skyldes den måde, hvorpå direktiv 2002/95 er affattet, bl.a. det særligt komplekse forhold mellem direktivets artikel 4 og 5 og punkt 10 i bilaget til direktivet, samt den omstændighed, at Kommissionen vedtog den anfægtede beslutning den 13. oktober 2005, dvs. ni måneder før forbuddet mod decaBDE trådte i kraft, den 1. juli 2006, skal virkningerne af den annullerede bestemmelse, med henblik på at tage hensyn til de berørte virksomheders interesser, af retssikkerhedsmæssige grunde opretholdes i en strengt nødvendig tilpasningsperiode, nemlig til og med den 30. juni 2008.
In the present case, account taken of the fact that the dispute has essentially arisen over the manner in which Directive 2002/95 was drafted, particularly over the very complex relationship between Articles 4 and 5 of that directive and point 10 in the Annex thereto, and the fact that the Commission adopted the contested decision on 13 October 2005 — that is to say, nine months before the prohibition on DecaBDE took effect on 1 July 2006 — it is appropriate, in order to take account of the interests of the undertakings concerned, that the effects of the annulled provision be maintained, on grounds of legal certainty, for a strictly necessary adaptation period, that is until 30 June 2008.
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der nedlagt påstand herom.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Da Parlamentet og Kongeriget Danmark i sag C-295/06 har nedlagt påstand om, at Kommissionen tilpligtes at betale sagsomkostningerne, og Kommissionen har tabt sagerne, bør den pålægges at betale Parlamentets omkostninger og Kongeriget Danmarks omkostninger i sag C-295/06.
As the Parliament and the Kingdom of Denmark, in Case C-295/06, have applied for costs against the Commission and, as the Commission has been unsuccessful in its pleadings, it must be ordered to pay the costs of the Parliament and the Kingdom of Denmark in Case C-295/06.
Kongeriget Danmark, i sag C-14/06, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Kongeriget Norge på den ene side samt Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland på den anden side, som for de førstnævntes vedkommende er indtrådt i sagen til støtte for sagsøgernes påstande og for sidstnævntes vedkommende til støtte for sagsøgtes påstande, bærer i overensstemmelse med samme reglements artikel 69, stk. 4, første afsnit, deres egne omkostninger.
In accordance with the first subparagraph of Article 69(4) of the Rules of Procedure, the Kingdom of Denmark in Case C-14/06, the Portuguese Republic, the Republic of Finland, the Kingdom of Sweden and the Kingdom of Norway, all of which intervened in support of the form of order sought by the applicants, and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, which intervened in support of the form of order sought by the defendant, must be ordered to bear their own costs.
1) Punkt 2 i bilaget til Kommissionens beslutning 2005/717/EF af 13. oktober 2005 om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/95/EF om begrænsning af anvendelsen af visse farlige stoffer i elektrisk og elektronisk udstyr for så vidt angår tilpasning af bilaget til den tekniske udvikling annulleres.
Annuls Point 2 of the Annex to Commission Decision 2005/717/EC of 13 October 2005 amending for the purposes of adapting to technical progress the Annex to Directive 2002/95/EC of the European Parliament and of the Council on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment;
2) Virkningerne af punkt 2 i bilaget til beslutning 2005/717 opretholdes til og med den 30. juni 2008.
Declares that the effects of point 2 of the Annex to Decision 2005/717 are maintained until 30 June 2008 inclusive;
3) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler Europa-Parlamen-tets omkostninger og Kongeriget Danmarks omkostninger i sag C-295/06.
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs of the European Parliament and those of the Kingdom of Denmark in Case C-295/06;
4) Kongeriget Danmark, i sag C-14/06, Den Portugisiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige, Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kongeriget Norge bærer deres egne omkostninger.
Orders the Kingdom of Denmark, in Case C-14/06, the Portuguese Republic, the Republic of Finland, the Kingdom of Sweden, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and the Kingdom of Norway to bear their own costs.
Sag C-212/06
Case C-212/06
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Cour d’arbitrage, nu Cour constitutionnelle (Belgien))
(Reference for a preliminary ruling from the Cour d’arbitrage, now the Cour constitutionnelle (Belgium))
»Plejeforsikringsordning oprettet af en delstatsenhed i en medlemsstat — udelukkelse af personer bosat i den del af det nationale område, der ikke henhører under denne enheds kompetence — artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF — Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71«
(Care insurance scheme established by a federated entity of a Member State — Exclusion of persons residing in part of the national territory other than that falling within the competence of that entity — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — Regulation (EEC) No 1408/71)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat E. Sharpston fremsat den 28. juni 2007 . .
Opinion of Advocate General Sharpston delivered on 28 June 2007 . . . . . .
Domstolens dom (Store Afdeling) af 1. april 2008 . . . . . . . . . . . . . .
I - 1687Judgment of the Court (Grand Chamber), 1 April 2008 . . . . . . . . . . .
Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — grænser — rent interne situationer (Art. 17 EF, 18 EF og 234 EF)
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — Purely internal situations (Arts 17 EC, 18 EC and 234 EC)
Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende — kompetence for delstatsenheder i en medlemsstat til at udforme deres sociale sikringsordninger — grænser
Social security for migrant workers — Competence of federated entities of a Member State to organise their social security systems — Limits
Ydelser, der udbetales i henhold til en plejeforsikringsordning, som på objektivt grundlag og efter lovbestemte kriterier giver ret til godtgørelse fra en forsikringsordning af udgifter til støtte og ikkelægelige ydelser til personer, der lider af en langvarig og alvorlig nedsat evne til at tage vare på sig selv, henhører under det materielle anvendelsesområde for forordning nr. 1408/71.
Furthermore, such a care insurance scheme, governed by provisions of domestic law applicable to part only of the territory of a Member State, cannot be excluded from the ambit of Regulation No 14087 if it is funded, at the very least in part, by contributions paid by the persons insured, and is not mentioned in Annex II, Section III, to that regulation.
Desuden kan en sådan plejeforsikring, som reguleres ved nationale bestemmelser, der kun finder anvendelse på en del af medlemsstatens område, ikke udelukkes fra anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71, da den i det mindste delvis finansieres ved bidrag indbetalt af de forsikrede, og da den ikke er nævnt i bilag II, nr. III, til denne forordning.
Benefits provided under a care insurance scheme giving the right, objectively and on the basis of a statutorily defined position, to reimbursement by a care insurance fund of the costs incurred in respect of the provision of help and nonmedical services by any person whose autonomy is reduced by reason of serious and prolonged disability, fall within the scope ratione materiae of Regulation No 1408/71.
(jf. præmis 1923 og domskonkl. 1)
(see paras 19-23, operative part 1)
Fællesskabsretten finder ikke anvendelse på rent interne forhold.
Community law cannot be applied to purely internal situations.
Denne konklusion anfægtes ikke af princippet om unionsborgerskab i artikel 17 EF, som ifølge artikel 18 EF omfatter unionsborgeres ret til frit at bevæge sig og opholde sig på medlemsstaternes område.
It is not possible to raise against that conclusion the principle of citizenship of the Union set out in Article 17 EC, which includes, in particular, according to Article 18 EC, the right of every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States.
Unionsborgerskabet har nemlig ikke til
Citizenship of the Union is not intended to
GOUVERNEMENT DE LA COMMUNAUTÉ FRANÇAISE OG GOUVERNEMENT WALLON omfang en sådan begrænsning påvirker statsborgere fra andre medlemsstater eller egne statsborgere, der har benyttet sig af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT those provisions, in so far as such limitation affects nationals of other Member States or nationals of the Member State concerned who have made use of their right to freedom of movement within the European Community.
formål at udvide det materielle anvendelsesområde for traktaten til at omfatte interne forhold, der ikke har nogen tilknytning til fællesskabsretten.
extend the material scope of the Treaty to internal situations which have no link with Community law.
Fortolkningen af fællesskabsbestemmelser kan imidlertid eventuelt være nyttig for de nationale retsinstanser, herunder vedrørende rent interne forhold, navnlig såfremt det er et krav i den nationale lovgivning, at den pågældende medlemsstats statsborgere skal have de samme rettigheder som dem, en statsborger fra en anden medlemsstat vil kunne støtte på fællesskabsretten i en tilsvarende situation.
Nevertheless, interpretation of provisions of Community law may possibly be of use to the national court, having regard too to situations classed as purely internal, in particular if the law of the Member State concerned were to require every national of that State to be allowed to enjoy the same rights as those which a national of another Member State would derive from Community law in a situation considered to be comparable by that court.
(jf. præmis 38-40)
(see paras 38-40)
Disse bestemmelser i traktaten er nemlig til hinder for enhver national foranstaltning, som ganske vist finder anvendelse uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, men som kan gøre det vanskeligere eller mindre attraktivt for fællesskabsborgerne at udøve de i traktaten sikrede grundlæggende friheder.
Those articles of the Treaty militate against any national measure which, even though applicable without discrimination on grounds of nationality, is capable of hindering or rendering less attractive the exercise by Community nationals of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty.
For at en foranstaltning kan anses for at begrænse den frie bevægelighed, er det dog ikke nødvendigt, at foranstaltningen lægger de berørte personers nationalitet til grund, eller at den fører til en begunstigelse af alle indenlandske arbejdstagere eller til en ringere stilling alene for arbejdstagere, der er statsborgere i de andre medlemsstater, og ikke desuden for indenlandske arbejdstagere.
For a measure to restrict freedom of movement, it is not necessary for it to be based on the nationality of the persons concerned or even for it to have the effect of bestowing an advantage on all national workers or of operating to the detriment solely of nationals of other Member States, but not of national workers.
Det er tilstrækkeligt, at den begunstigende foranstaltning kommer bestemte grupper personer til gode, som udøver en erhvervsaktivitet i den pågældende medlemsstat.
It is enough that the measure should benefit certain categories of persons pursuing occupational activity in the Member State in question.
Artikel 39 EF og 43 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en delstatsenhed i en medlemsstat i lighed med dem, der regulerer en plejeforsikringsordning, hvorved tilslutning til en social sikringsordning samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser er begrænset til personer med bopæl på det område, som henhører under denne enheds kompetence, og til personer, der er erhvervsmæssigt beskæftiget på dette område, men har bopæl i en anden medlemsstat, i det
On a proper construction of Articles 39 EC and 43 EC, legislation of a federated entity of a Member State, such as that governing care insurance, limiting affiliation to a social security scheme and entitlement to the benefits provided by that scheme to persons either residing in the territory coming within that entity’s competence or pursuing an activity in that territory but residing in another Member State, is contrary to
Disse bestemmelser i traktaten om den frie bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital desuden
In addition, the articles of the Treaty relating to the free movement of goods, persons, services and capital are funda-
SAMMENDRAG — SAG C-212/06 udgør bestemmelser, der er grundlæggende for Fællesskabet, og selv den mindste begrænsning af disse friheder er retsstridig.
SUMMARY — CASE C-212/06 mental provisions for the Community and any restriction, even minor, of that freedom is prohibited.
social sikringsordning samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser er begrænset til personer, der har bopæl på dette område, i det omfang en sådan begrænsning påvirker statsborgere fra andre medlemsstater, der er erhvervsmæssig beskæftiget i den nævnte delstatsenheds område, eller egne statsborgere, som har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
(see paras 45, 50, 52, 60, operative part 2) militate against legislation of a federated entity of a Member State limiting affiliation to a social security scheme and entitlement to the benefits provided by that scheme only to persons residing in that entity’s territory, in so far as such limitation affects nationals of other Member States working in that entity’s territory or nationals of the Member State concerned who have made use of their right to freedom of movement within the European Community.
Artikel 39 EF og 43 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en delstatsenhed i en medlemsstat, hvorved tilslutning til en
On a proper construction of Articles 39 EC and 43 EC, those provisions
(jf. præmis 63 og domskonkl. 3)
(see para.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKATELEANOR. SHARPSTON fremsat den 28. juni 2007 1
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
Nærværende forelæggelseskendelse fra Cour d’arbitrage 2, nu Cour constitutionnelle (Belgien) 3 vedrører spørgsmålet, om en pleje-
Cour constitutionnelle (Constitutional Court), of Belgium 3concerns the compat-
Et endnu bredere spørgsmål er, hvilken virkning fællesskabsretten har på en medlemsstats føderale eller decentraliserede struktur og på, hvad der anses for en »rent internt situation«, der ligger uden for fællesskabsrettens anvendelsesområde.
Still more broadly, what is the impact of Community law on the federal or decentralised structure of a Member State and on what is deemed to be a ‘purely internal situation’ outside the scope of Community law?
forsikringsordning som den, der er oprettet af det flamske fællesskab, er forenelig med diverse bestemmelser i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 4 samt artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF.
ibility of a scheme of care insurance benefits, such as the one established by the Flemish Community, with various provisions of Council Regulation (EEC) No 1408/71 4and with Articles 18, 39 and 43 EC.
Prolog — Kongeriget Belgien som føderal stat
Prologue — the Kingdom of Belgium as a federal State
Det belgiske føderale system er en decentraliseret nær slægtning til Fællesskabet 5,
The Belgian federal system, rather like a devolutionary cousin of the Community, 5
Et bredere spørgsmål drejer sig om, hvorvidt fællesskabsretten er til hinder for, at en autonom enhed i en medlemsstat lader tildeling af sociale sikringsydelser være betinget af bopæl på den pågældende autonome enheds område eller på en anden medlemsstats område, hvorved personer, der arbejder i den pågældende autonome enhed og er bosat i en anden del af det nationale område, udelukkes fra disse ydelser.
A broader issue is whether Community law prevents an autonomous entity of a Member State from making the grant of social security benefits conditional on residence in the territory of the autonomous entity concerned or in the territory of another Member State, thereby excluding persons working in the autonomous entity in question who are resident in another part of the national territory.
som imidlertid ikke fremkom ved en samlet opbygning 6.
did not come about as a result of a single plan.
1 — Originalsprog: engelsk.2 — På nederlandsk »Arbitragehof«, på tysk »Schiedshof«.
1 — Original language: English.2 — ‘Arbitragehof’ in Dutch and ‘Schiedshof’ in German.
3 — Den 7.5.2007 blev den forelæggende rets navn ændret, ved en ændring af den belgiske forfatning, til Cour constitutionnelle/Grondwettelijk Hof/Verfassungsgerichtshof, Moniteur belge/Belgisch Staatsblad, 8.5.2007, s. 25101 og 25102.
3 — On 7 May 2007, the name of the referring Court was changed, by amendment of the Belgian Constitution, into Cour constitutionnelle/Grondwettelijk Hof/Verfassungsgerichtshof (Constitutional Court), Moniteur belge/BelgischStaatsblad of 8 May 2007, pp. 25101 and 25102.
5 — Jf. K. Lenaerts, »Constitutionalism and the many faces of federalism«, American Journal of Comparative Law, 1990, s. 205-263.
5 — See K. Lenaerts, ‘Constitutionalism and the many faces of federalism’, American Journal of Comparative Law, 1990, pp. 205 to 263.
6 — Jf. det velkendte uddrag af Schuman-erklæringen af 9.5.1950: »Europa kan ikke dannes på én gang og heller ikke i en samlet opbygning.
6 — See the well-known excerpt from the Schuman Declaration of 9 May 1950: ‘Europe will not be made all at once, or according to a single plan.
Det kan dannes gennem konkrete resultater, der i første omgang skaber en faktisk solidaritet«.
It will be built through concrete achievements which first create a de facto solidarity.’
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-212/06 ønske om økonomisk autonomi, som blev opnået via regionerne 7.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-212/06 for economic autonomy, which was achieved through the Regions. 7