natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den omstændighed, at disse bilag angiver metoder til bortskaffelse eller nyttiggørelse af affald, medfører dog ikke nødvendigvis, at ethvert stof, der er behandlet efter en af disse metoder, skal betragtes som affald.
By part (a) of the second question in Case C418/97 and part (b) of the second question in Case C419/97 the national court asks essentially whether, in order to determine whether the use of a substance such as LUWA-bottoms or wood chips as fuel is to be regarded as discarding that substance, it is necessary to take into consideration the fact that those substances are commonly regarded as waste or the fact that those substances may be recovered in an environmentally responsible manner for use as fuel without substantial treatment.
Den forelæggende ret ønsker med spørgsmål 2, punkt b), i sag C­418/97 og spørgsmål 2, punkt c), i sag C­419/97 oplyst, om det ved afgørelsen af, om anvendelse af et stof som LUWA­bottoms eller træflis som brændsel skal anses for at være at skaffe sig af med dem, er nødvendigt at undersøge, om denne anvendelse som brændsel kan anses for en almindelig metode til nyttiggørelse af affald.
However, it does not necessarily follow from the fact that certain methods of disposing of or recovering waste are described in those annexes that any substance treated by one of those methods is to be regarded as waste.
Mens affald således nævnes udtrykkeligt i forbindelse med visse af disse metoder, er andre derimod formuleret mere abstrakt, hvorfor de kan finde anvendelse på råstoffer, som ikke er affald.
Although the descriptions of certain methods make express reference to waste, others are formulated in more abstract terms and, accordingly, may be applied to raw materials which are not waste.
Hverken et stofs behandlingsmetode eller anvendelsesmåde er afgørende for, om det kan anses for affald. Hvad der sker med en genstand eller et stof i fremtiden, er uden betydning for, om genstanden eller stoffet er affald, idet affald i direktivets artikel 1, litra a), er defineret under henvisning til indehaverens handling, hensigt eller forpligtelse i relation til at skille sig af med genstanden eller stoffet.
By part (b) of the second question in Case C418/97 and part (c) of the second question in Case C419/97 the national court asks whether, for the purpose of determining whether the use of a substance such as LUWA-bottoms or wood chips as fuel is to be regarded as discarding that substance, it is appropriate to ask whether that use as fuel amounts to a common method of waste recovery.
Herefter skal det første spørgsmål i begge sager besvares således, at den blotte omstændighed, at et stof som LUWA­bottoms eller træflis er genstand for en behandling, der nævnes i bilag II Β til direktivet, ikke er tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der er tale om at skille sig af med dette stof, og at stoffet derfor skal anses for affald i direktivets forstand.
The answer to the first question in both cases should therefore be that it may not be inferred from the mere fact that a substance such as LUWA-bottoms or wood chips undergoes an operation listed in Annex IIB to the directive that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of the directive.
Ligesom begrebet »affald« ikke må fortolkes således, at stoffer og genstande, som kan genbruges økonomisk, ikke er omfattet af begrebet, må det heller ikke fortolkes således, at det ikke omfatter de stoffer og genstande, der kan nyttiggøres som brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende behandling.
What subsequently happens to an object or a substance does not affect its nature as waste, which, in accordance with Article 1(a) of the directive, is defined in terms of the holder discarding it or intending or being required to discard it.
Den miljømæssige virkning af behandlingen af et sådant stof er nemlig uden betydning for, om det skal anses for affald.
The second question in both cases also concerns the definition of the term 'discard' for the purpose of determining whether a particular substance is waste.
brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende behandling, uden at de derved ophører med at være affald.
fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment.
Det kan ikke under henvisning til, at et stof undergives en behandlingsform, der er nævnt i bilag II Β til direktivet — f.eks. anvendelse som brændsel — fastslås, at der er tale om at skille sig af med det, og at stoffet derfor udgør affald i direktivets forstand.
It may not be inferred from the fact that a substance undergoes an operation referred to in Annex IIB to the directive, such as use as fuel, that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of the directive.
Direktivet indeholder ikke nogen angivelse af, at det ikke omfatter bortskaffelses­ eller nyttiggørelsesformer, der udgør et led i en industriel produktionsproces, når det fremgår, at disse ikke udgør en fare for menneskers sundhed eller for miljøet.
An ordinary fuel may be burnt without regard to environmental standards without thereby becoming waste, whereas substances which are discarded may be recovered as fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment yet still be classified as waste.
Derimod kan visse omstændigheder udgøre et indicium for, at der foreligger en handling, intention eller en forpligtelse til at skille sig af med i direktivets artikel 1, litra a)'s forstand.
On the other hand, certain circumstances may constitute evidence that the holder has discarded the substance or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of the directive.
Dette vil navnlig være tilfældet, når det anvendte stof er et restprodukt fra en produktion, dvs. et produkt, der ikke som sådan er fremstillet med henblik på at blive anvendt som brændsel.
That will be the case, in particular, where the substance used is a production residue, that is to say a product not in itself sought for use as fuel.
Den omstændighed, at stoffer kan nyttiggøres som brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende behandling, er imidlertid vigtig i forbindelse med afgørelsen af, om et stofs anvendelse som brændsel skal tillades eller fremmes, eller med henblik på fastsættelsen af, hvor intensiv en kontrol der skal føres.
There is nothing in the directive to indicate that it does not apply to disposal or recovery operations forming part of an industrial process where they do not appear to constitute a danger to human health or the environment.
Derfor er anvendelse af et stof som LUWA­bottoms som brændsel i stedet for en sædvanlig form for brændsel en faktor, som indicerer, at brugeren skiller sig af med det, enten fordi han ønsker det, eller fordi han er forpligtet hertil.
The use of a substance such as LUWA-bottoms as fuel, instead and in place of a normal fuel, is a factor which may give the impression that its user is discarding it, either because he wishes or because he is required to do so.
Såfremt anvendelsen af et stof som brændsel er en almindelig måde at nyttiggøre affald på, kan denne anvendelse være en faktor, der gør det muligt at fastslå, at der foreligger en handling, intention eller forpligtelse til at skille sig af med dette stof i direktivets artikel 1, litra a)'s forstand.
The fact that substances may be recovered as fuel in an environmentally responsible manner and without substantial treatment is, indeed, material to the question whether the use of that substance as fuel should be authorised or encouraged or to the decision as to the degree of control to be exercised.
Det kan også betragtes som et indicium, at stoffet er et restprodukt, der ikke kan tænkes anvendt på nogen anden måde end til bortskaffelse.
The fact that the substance is a residue for which no use other than disposal can be envisaged may also be regarded as evidence of discarding.
Denne omstændighed indicerer, at indehaveren af stoffet kun har erhvervet det med det ene formål at skille sig af med det, enten fordi han ønsker det, eller fordi han er forpligtet hertil, eksempelvis som følge af en aftale indgået med stoffets producent eller med en anden indehaver.
That fact gives the impression that the holder of the substance acquired it for the sole purpose of discarding it, either because he wishes to or because he is required to, for example under an agreement concluded with the producer of the substance or with another holder.
Spørgsmål 2, punkt a), i sag C­419/97
Part (a) of the second question in Case C419/97
Når der ikke findes særlige fællesskabsbestemmelser vedrørende beviset for, at der er tale om affald, tilkommer det den nationale ret at anvende bestemmelserne herom i dens egen retsorden, idet den herved skal påse, at der ikke gøres indgreb i direktivets formål og virkning.
In the absence of specific Community provisions on proof of the existence of waste, it is for the national court to apply the provisions of its own legal system in that regard, while taking care that the objective and effectiveness of the directive are not undermined.
Spørgsmål 2, punkt c), i sag C­418/97
Part (c) of the second question in Case C418/97
Med spørgsmål 2, punkt c), i sag C­418/97 spørger den forelæggende ret nærmere bestemt, om der ved afgørelsen af, om anvendelse af LUWA­bottoms som brændsel skal anses for at skille sig af med stoffet, skal tages hensyn til, om der er tale om anvendelse af et hovedprodukt eller et biprodukt (et restprodukt).
By part (c) of the second question in Case C418/97 the national court asks essentially whether, in order to determine whether the use of LUWA-bottoms as fuel is to be regarded as constituting discarding, it is necessary to consider whether that use relates to a main product or a by-product (a residue).
Den nationale ret ønsker med spørgsmål 2, punkt a), i sag C­419/97 oplyst, om det for at afgøre, om anvendelse af træflis som brændsel skal anses for at skille sig af med den, skal undersøges, om der i relation til det affald, som hidrører fra bygge­ og nedrivningssektoren, og som flisen blev fremstillet af, allerede på et tidspunkt før forbrændingen er udført handlinger, der må anses for at skille sig af med det, nemlig handlinger, som skal gøre stoffet egnet til genbrug som brændsel (en genbrugsform), og i bekræftende fald, om en sådan handling kun kan anses for en form for nyttiggørelse af affald, såfremt den udtrykkeligt er nævnt i bilag II B til direktivet, eller om dette også kan antages, hvis den har lighed med en handling, der er nævnt i dette bilag.
By part (a) of the second question in Case C419/97 the national court asks whether, in order to determine whether the use of wood chips as fuel is to be regarded as constituting discarding, it is necessary to consider whether the waste from the construction and demolition sector from which the chips were made has already undergone, prior to burning, operations which are to be regarded as a discarding of the waste, namely operations (recycling operations) to render the waste suitable for re-use as a fuel, and if so, whether that operation may be regarded as an operation for recovery of waste only if it is expressly mentioned in Annex IIB to the directive or whether it may also be so regarded if it is analogous to an operation mentioned in that annex
Det skal fastslås, at selv om affald har været genstand for en form for fuldstændig nyttiggørelse med den virkning, at det pågældende stof har opnået de samme egenskaber og karakteristika som et råstof, kan dette stof alligevel betragtes som affald, hvis dets indehaver skiller sig af med det eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med det i overensstemmelse med definitionen i artikel 1, litra a).
It should be noted that even where waste has undergone a complete recovery operation which has the consequence that the substance in question has acquired the same properties and characteristics as a raw material, that substance may none the less be regarded as waste if, in accordance with the definition in Article 1(a) of the directive, its holder discards it or intends or is required to discard it.
Når en form for fuldstændig nyttiggørelse ikke nødvendigvis betyder, at en genstand ikke længere kan betragtes som affald, er dette så meget desto mere tilfældet, når der blot er tale om sortering eller forbehandling af disse genstande, såsom omdannelse af træaffald, der er imprægneret med giftige stoffer, til træflis eller formaling af flisen til træpulver, der ikke fjerner de giftige stoffer fra træet, som det er imprægneret med, og derfor ikke bevirker, at disse genstande omdannes til et produkt, der har lighed med et råstof og har de samme egenskaber som dette råstof, og som kan anvendes under iagttagelse af de samme sikkerhedsforanstaltninger af hensyn til miljøet.
If a complete recovery operation does not necessarily deprive an object of its classification as waste, that applies a fortiori to an operation during which the objects concerned are merely sorted or pre-treated, such as when waste in the form of wood impregnated with toxic substances is transformed into chips or those chips are reduced to wood powder, and which, since it does not purge the wood of the toxic substances which impregnate it, does not have the effect of transforming those objects into a product analogous to a raw material, with the same characteristics as that raw material and capable of being used in the same conditions of environmental protection.
Den omstændighed, at stoffet fremkommer som et resultat af en form for fuldstændig nyttiggørelse i direktivets bilag II B's forstand, udgør kun en af de faktorer, der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, om der er tale om affald, men dette spørgsmål kan ikke afgøres endeligt alene på grundlag af den nævnte omstændighed.
The fact that the substance is the result of a complete recovery operation for the purposes of Annex IIB to the directive is only one of the factors to be taken into consideration for the purpose of determining whether the substance constitutes waste and does not as such permit a definitive conclusion to be drawn in that regard.
»Sag C-418/97
'Case C418/97
Den blotte omstændighed, at et stof som LUWA-bottoms er genstand for en behandling der nævnes i bilag Π Β til Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991, er ikke tilstrækkelig tü, at det kan fastslås, at der er tale om at skille sig af med dette stof, og at stoffet derfor skal anses for affald i direktivets forstand.
It may not be inferred from the mere fact that a substance such as LUWA-bottoms undergoes an operation listed in Annex IIB to Council Directive 751442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of that directive.
Ved afgørelsen af, om anvendelsen af et stof som LUWA-bottoms som brændsel skal anses for at skille sig af med stoffet, er det uden betydning, at stoffet kan nyttiggøres som brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende bearbejdning.
For the purpose of determining whether the use of a substance such as LUWA-bottoms as a fuel is to be regarded as constituting discarding, it is irrelevant that that substance may be recovered in an environmentally responsible manner for use as fuel without substantial treatment.
Den omstændighed, at anvendelsen som brændsel er en almindelig metode til nyttiggørelse af affald, og det forhold, at det er den almindelige opfattelse i samfundet, at stoffet er affald, kan tages i betragtning som indicier for, at der f oreligger en handling, intention etter forpligtelse til at slätte sig af med det i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, Iura a), i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156.
The fact that that use as fuel is a common method of recovering waste and the fact that that substance is commonly regarded as waste may be taken as evidence that the holder has discarded that substance or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442, as amended by Directive 91/156.
Om der faktisk foreligger affald i direktivets forstand, skal imidlertid undersøges på grundlag af samtlige omstændigheder, hvorved der skal tages hensyn til direktivets f ormài, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses.
However, whether it is in fact waste within the meaning of the directive must be determined in the light of all the circumstances, regard being had to the aim of the directive and the need to ensure that its effectiveness is not undermined
Såfremt et stof, der anvendes som brændsel, er et restprodukt, der fremkommer ved produktion af et andet stof, såfremt dette stof ikke kan anvendes på nogen anden måde end til bortskaffelse, såfremt stoffets sammemætning ikke er tilpasset dets anvendelse, etter såfremt anvendelsen skal ledsages af særlige sikkerhedsforanstaltninger til beskyttelse
The fact that a substance used as fuel L· the residue of the manufacturing process of another substance, that no use for that substance other than disposal can be envisaged, that the composition of the substance is not suitable for the use made of it or that special environmental precautions must be taken when it is used may be regarded as evidence that the holder has discarded that substance or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of that directive. However, whether it is in fact
Om der faktisk foretigger affald i direktivets betydning, skal imidlertid undersøges på grundlag af samtage omstændigheder, hvorved der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses.
waste within the meaning of the directive must be determined in the light of all the circumstances, regard being had to the aim of the directive and the need to ensure that its effectiveness is not undermined
Sag C-419/97
Case C419/97
1) Den blotte omstændighed, at et stof som træflis er genstand for en behandling, der nævnes i bilag Π B til direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, er ikke tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at der er tale om at skule sig af med dette stof, og at stoffet derfor skal anses for affald i direktivets forstand
It may not be inferred from the mere fact that a substance such as wood chips undergoes an operation listed in Annex IIB to Directive 75/442, as amended by Directive 91/156, that that substance has been discarded so as to enable it to be regarded as waste for the purposes of the directive.
2) Den omstændighed, at et stof er resultatet af en form for nyttiggørelse som omhandlet i direktivets bilag Π Β, udgør kun en af de faktorer, der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, om dette stof fortsat er affald, men dette spørgsmål kan ikke afgøres endeligt alene på grundlag af den nævnte omstændighed Om der er tale om affald, skal undersøges på grundlag af samtlige omstændigheder, sammenholdt med den définition, der fremgår af artikel 1, litra a), i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156, dvs. på grundlag af handlingen, hensigten etter forpligtelsen til at skille sig af med det pågældende stof, hvorved der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses.
The fact that a substance is the result of a recovery operation within the meaning of Annex IIB to that directive is only one of the factors which must be taken into consideration for the purpose of determining whether that substance is still waste, and does not as such permit a definitive conclusion to be drawn in that regard Whether it is waste must be determined in the light of all the circumstances, by comparison with the definition set out in Article 1(a) of Directive 75/442, as amended by Directive 91/156, that is to say the discarding of the substance in question or the intention or requirement to discard it, regard being had to the aim of the directive and the need to ensure that its effectiveness is not undermined
Ved afgøreben af, om anvendelsen af et stof som træflis som brændsel skal anses for at skille sig af med det, er det uden betydning, at stoffet kan nyttiggøres som brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende bearbejdning.
For the purpose of determining whether the use of a substance such as wood chips as a fuel is to be regarded as constituting discarding, it L· irrelevant that that substance may be recovered in an environmentally responsible manner for use as fuel without substantial treatment.
Den omstændighed, at anvendelsen som brændsel er en almindelig metode til nyttiggørelse af affald, og det forhold, det er den almindelige opfattelse i samfundet, at dette produkt er affald, kan tages i betragtning som indicier for, at der foretigger en handling intention etter forpligtelse til at skille sig af med det i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 75/442, som ændret ved direktiv 91/156.
The fact that that use as fuel is a common method of recovering waste and the fact that that substance is commonly regarded as waste may be taken as evidence that the holder has discarded that substance or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442, as amended by Directive 91/156.
Om der faktisk foreligger affald i direktivets forstand, skal imidlertid undersøges på grundlag af samtlige omstændigheder, hvorved der skal tages hensyn til direktivets formål, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses.*
However, whether it is in fact waste within the meaning of that directive must be determined in the light of all the circumstances, regard being had to the aim of the directive and the need to ensure that its effectiveness is not undermined'
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Femte Afdeling
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 8 June 1999.
Sag C-237/98 Ρ Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH / Rådet for Den Europæiske Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Forbindelserne udadtil
Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbh ν Council of the European Commission of the European Communities External relations
15. juni 2000 uden for kontraktforhold
15 June 2000 liability — Embargo on trade with Iraq — Lawful act
Den 2. august 1990 vedtog De Forenede Nationers Sikkerhedsråd resolution nr. 660 (1990), hvori rådet konstaterede, at Iraks invasion af Kuwait udgjorde et brud på den internationale fred og sikkerhed, og hvori det krævede, at de irakiske styrker øjeblikkeligt og betingelsesløst blev trukket tilbage fra Kuwaits territorium.
On 6 August 1990 the United Nations Security Council adopted Resolution No 661 (1990) in which, declaring that it was 'mindful of its responsibilities under the Charter of the United Nations for the maintenance of international peace and security' and noting that the Republic of Iraq had not complied with Resolution No M > ( ) (1990), decided to impose an embargo on trade with Iraq and Kuwait.
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 6. juli 1998 har Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbH i medfør af artikel 49 i EF­statutten for Domstolen iværksat appel til prøvelse af dom afsagt den 28. april 1998 af Retten i Første Instans (sag T­184/95, Dorsch Consult mod Rådet og Kommissionen), hvorved Retten frifandt Rådet og Kommissionen for sagsøgerens påstand om erstatning af det tab, som selskabet hævdede at have lidt som følge af udstedelsen af Rådets forordning (EØF) nr. 2340/90 af 8. august 1990 om forhindring af Fællesskabets samhandel for så vidt angår Irak og Kuwait.
By application lodged at the Registry of the Court on 6 July 1998 Dorsch Consult Ingenieurgesellschaft mbh brought an appeal under Article 49 of the Statute of the Court of Justice of the EC against the judgment of the Court of First Instance of 28 April 1998 in Case T-184/95 Dorsch Consult ν Council and Commission [1998] by which the Court of First Instance dismissed the application for compensation for the damage allegedly suffered as a result of the adoption of Council Regulation (EEC) No 2340/90 of 8 August 1990 preventing trade by the Community as regards Iraq and Kuwait.