natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved kendelse afsagt af præsidenten for Retten i Første Instans den 7. december 2007 er der givet Ryanair tilladelse til at intervenere i sagen til støtte for Kommissionens påstande i sagen om foreløbige forholdsregler, og til at afgive et indlæg om intervention, hvilket Ryanair gjorde den 19. december 2007.
By order of the President of the Court of First Instance of 7 December 2007, Ryanair was granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission and to submit a statement in intervention, which it did on 19 December 2007.
Der blev afholdt retsmøde den 24. januar 2008.
A hearing was held on 24 January 2008.
Sagsøgeren har nedlagt påstand om, at præsidenten for Retten i Første Instans
The applicant claims that the President of the Court of First Instance should:
— tilpligter Kommissionen at give Ryanair pålæg om, indtil der er afsagt dom i hovedsagen eller i sag T-342/07, afhængig af, hvilke af de to domme, der afsiges senest:
— order the Commission to require Ryanair, until judgment in the main application or in Case T-342/07, whichever is the later:
— ikke at udøve stemmerettighederne eller nogen af de øvrige rettigheder, som er knyttet til eller følger af Ryanairs aktiepost i Aer Lingus (herunder, uden begrænsning, pålæg om at undlade at deltage i eller afgive stemme under møder, eller krav om afholdelse af generalforsamlinger), medmindre det sker i overensstemmelse med en af Kommissionen indrømmet undtagelse
— not to exercise the voting rights or any other rights attached or deriving from the shareholding held by Ryanair in Aer Lingus (including, without limitation, attendance or voting at meetings, or the requisition of general meetings) except in accordance with a derogation granted by the Commission;
— at anbringe de pågældende aktier i en formueforvaltning og ikke råde over nogen af dem bortset fra ved salg, i overensstemmelse med en af Kommissionen godkendt procedure
— to vest the shares in question in a trustee and not to dispose of any of them except to a buyer, and in accordance with a procedure, approved by the Commission;
— ikke at erhverve yderligere aktier i Aer Lingus
— not to increase further its shareholding in Aer Lingus;
— subsidiært anordner forholdsregler med tilsvarende virkning over for Kommissionen og/eller Ryanair, som Rettens præsident måtte finde egnede
— alternatively, adopt any order to similar effect against the Commission and/or Ryanair as the President may think fit;
— anordner udsættelse af Kommissionens beslutning af 11. oktober 2007 K(2007) 4600 endelig om afslag på sagsøgernes anmodning om, at der iværksættes en procedure i henhold til forordningens artikel 8, stk. 4, i det omfang det er nødvendigt
— suspend the Commission’s decision of 11 October 2007 C(2007) 4600 final rejecting the applicant’s request that proceedings be opened under Article 8(4) of the Regulation, in so far as necessary;
Kommissionen har nedlagt påstand om, at Rettens præsident
The Commission contends that the President of the Court should:
— ikke tager begæringen om udsættelse til følge
— dismiss the application for suspension;
— ikke tager begæringen om foreløbige forholdsregler til følge
— dismiss the application for interim measures;
— tilpligter sagsøgeren at betale sagens omkostninger.
— order the applicant to pay the costs.
Ryanair har nedlagt påstand om, at Rettens præsident
Ryanair contends that the President of the Court should:
— ikke tager begæringen til følge
— dismiss the application;
— tilpligter sagsøgeren at betale omkostningerne i forbindelse med interventionen.
— order the applicant to pay the costs associated with the intervention.
Ifølge artikel 242 EF og 243 EF, jf. artikel 225, stk. 1, EF, kan Retten i Første Instans, hvis den skønner, at forholdene kræver det, udsætte gennemførelsen af den anfægtede retsakt eller foreskrive de nødvendige foreløbige forholdsregler.
Under Articles 242 EC and 243 EC, in conjunction with Article 225(1) EC, the Court of First Instance may, if it considers that circumstances so require, order that application of the act contested before it be suspended or prescribe any necessary interim measures.
Ifølge artikel 104, stk. 2, i procesreglementet for Retten i Første Instans skal en begæring om foreløbige forholdsregler angive søgsmålets genstand, de omstændigheder, der medfører uopsættelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at den begærede foreløbige forholdsregel umiddelbart forekommer berettiget.
Article 104(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that an application for interim measures must state the subject-matter of the proceedings, the circumstances giving rise to urgency, and the pleas of fact and law establishing a prima facie case for the interim measures applied for.
Den af Fællesskabets retsinstanser, som behandler begæringen, kan således udsætte gennemførelsen af en retsakt og/eller foreskrive foreløbige forholdsregler, såfremt det er godtgjort, at der er faktiske og retlige grunde til, at de umiddelbart er berettigede, og såfremt der foreligger uopsættelighed, dvs. at det for at undgå et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er nødvendigt at foreskrive dem og tillægge dem retsvirkninger før afgørelsen i hovedsagen.
Thus, the judge hearing the application may order suspension of operation of an act and/or interim measures if it is established that such an order is justified, prima facie, in fact and in law and that it is urgent in so far as, in order to avoid serious and irreparable harm to the applicant’s interests, it must be made and produce its effects before a decision is reached in the main action.
Disse betingelser er kumulative, således at der ikke kan anordnes foreløbige forholdsregler, når en af dem ikke er opfyldt (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 14.10.1996, sag C-268/96 P(R), SCK og FNK mod Kommissionen, Sml. I, s. 4971, præmis 30).
Those conditions are cumulative, with the result that an application for interim measures must be dismissed if any one of them is not satisfied (order in Case C-268/96 P(R) SCK and FNK v Commission [1996] ECR I-4971, paragraph 30).
Om nødvendigt skal den af Fællesskabets retsinstanser, som behandler begæringen, også afveje de implicerede interesser (jf. kendelse afsagt af Domstolens præsident den 23.2.2001, sag C-445/00 R, Østrig mod Rådet, Sml.
Where appropriate, the judge hearing the application must also weigh up the interests involved (see the order in Case C-445/00 R Austria v Council [2001] ECR I-1461, paragraph 73 and the case cited).
Når Fællesskabets retsinstanser foretager en sådan samlet vurdering i sager om foreløbige forholdsregler, råder de over et vidt skøn og kan frit under hensyn til sagens særegenheder afgøre, hvorledes disse forskellige betingelser skal efterprøves og rækkefølgen for undersøgelsen heraf, idet ingen fællesskabsretlige bestemmelser pålægger dem at anvende et forud fastsat skema for vurderingen af nødvendigheden af at træffe foreløbig afgørelse (kendelse afsagt af Domstolens præsident den 19.7.1995, sag C-149/95 P(R), Kommissionen mod Atlantic Container Line m.fl., Sml. I, s. 2165, præmis 23, og kendelse afsagt af formanden for Domstolens Første Afdeling den 3.4.2007, sag C-459/06 P(R), Vischim mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 25).
In addition, in the context of that overall examination, the judge hearing the application has a wide discretion and is free to determine, having regard to the specific circumstances of the case, the manner and order in which those various conditions are to be examined, there being no rule of Community law imposing a pre-estab-lished scheme of analysis within which the need to order interim measures must be analysed and assessed (order in Case C-149/95 P(R) Commission v Atlantic Container Line and Others [1995] ECR I-2165, paragraph 23, and order of 3 April 2007 in Case C-459/06 P(R) Vischim v Commission, not published in the ECR, paragraph 25).
Kommissionen har gjort gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler bør afslås, da ingen af de forholdsregler, som ønskes anordnet, er af en sådan art, at det er muligt at imødekomme begæringen under en sag om foreløbige forholdsregler.
The Commission submits that the application for interim measures should be dismissed on the ground that none of the relief sought is of the type that can be granted in the framework of interim proceedings.
For det første anfører Kommissionen, at de begærede foreløbige forholdsregler går ud over, hvad sagsøgeren har mulighed for at opnå under hovedsagen, som ikke vil kunne munde ud i, at Ryanair automatisk opgiver aktieminoriteten.
First, the Commission argues that the interim measures requested go beyond the scope of what the applicant could obtain in the main proceedings, which cannot result in the automatic divestiture of Ryanair’s minority shareholding.
Såfremt Aer Lingus skulle få medhold i hovedsagen, vil det påhvile Kommissionen at træffe de nødvendige forholdsregler til opfyldelse af Domstolens dom i overensstemmelse med artikel 233 EF.
Should Aer Lingus prevail in the main proceedings, it would be for the Commission to take the necessary measures to comply with the Court’s judgment, in accordance with Article 233 EC.
Endvidere påpeger Kommissionen, at sagsøgeren har begæret anordnet foranstaltninger, som har virkning, indtil der afsiges dom i hovedsagen eller i sag T-342/07, afhængig af, hvilken dom der afsiges senest.
In addition, the Commission points out that the applicant requests the adoption of measures having effect until the judgment in the main application or in Case T-342/07, whichever is the later.
Efter Kommissionens opfattelse vil det være i strid med den midlertidige karakter, som en sag om foreløbige forholdsregler har, at udstrække gyldigheden af de begærede foranstaltninger ud over tidspunktet for hovedsagens afslutning.
According to the Commission, extending the duration of the measures sought beyond the end of the main proceedings would be to deny the provisional nature of the interim measures procedure.
Den gør også gældende, at begæringen om foreløbige forholdsregler i denne sag ikke kan angå en anden heraf uafhængig sag, som sagsøgeren ikke er part i.
It also argues that the present application for interim measures cannot relate to different and separate proceedings to which the applicant is not a party.
Hvad angår begæringen om udsættelse af den anfægtede beslutning gør Kommissionen for det andet gældende, at det ifølge fast retspraksis i princippet ikke er muligt at indgive begæring om udsættelse af en negativ forvaltningsafgørelse.
Second, so far as concerns the request for suspension of the Contested Decision, the Commission submits that, according to consistent case-law, an application for suspension of operation cannot, in principle, be envisaged against a negative administrative decision.
Hvad for det tredje angår begæringen om, at Rettens præsident tilpligter Kommissionen at give Ryanair pålæg om at afholde sig fra at udøve sine stemmerettigheder som minoritetsaktionær eller at træffe visse positive foranstaltninger, påpeger Kommissionen, at sagsøgeren herved forsøger at omgå gældende retspraksis, hvorefter den af Fællesskabets retsinstanser, som behandler begæringen om foreløbige forholdsregler, ikke kan udstede pålæg til nogen, som ikke er part i sagen.
Third, so far as concerns the request that the President of the Court enjoin the Commission to order Ryanair to abstain from exercising its minority voting rights or to take certain positive steps, the Commission points out that, by this means, the applicant is seeking to escape the application of the caselaw according to which the judge hearing the application for interim measures cannot issue directions to individuals who are not parties to the dispute.
Hvad for det fjerde angår begæringen om, at Rettens præsident anordner en foranstaltning med tilsvarende virkning over for Kommissionen og/eller Ryanair, som Rettens præsident måtte finde egnet, er en sådan påstand efter Kommissionens opfattelse vag og upræcis og opfylder dermed ikke procesreglementets betingelser.
Fourth, so far as concerns the request that the President of the Court adopt any order to similar effect against the Commission and/or Ryanair as the President may think fit, the Commission considers that such a claim is vague and imprecise and does not, therefore, meet the criteria laid down in the Rules of Procedure.
Den bør derfor afvises fra realitetsbehandling.
Consequently, it should be rejected as inadmissible.
I sit interventionsindlæg har Ryanair støttet Kommissionens påstande og gjort gældende, at begæringen bør afvises fra realitetsbehandling.
In its statement in intervention, Ryanair supports the Commission’s submissions and considers that the application should be dismissed as inadmissible.
Ryanair fremhæver navnlig, at begæringen går videre, end hvad sagsøgeren har mulighed for at opnå under hovedsagen, og at den indeholder en opfordring til Retten om at sætte sig ud over den forfatningsmæssige ligevægt mellem Fællesskabets institutioner og at udøve en beføjelse, som tilkommer Kommissionen.
It stresses, in particular, that the order sought goes beyond what could be obtained in the main proceedings and is inviting the judge hearing the application to disregard the constitutional balance between the Community institutions and to assume the role of the Commission.
Endvidere anfører Ryanair, at de foreløbige forholdsregler, som begæres anordnet, i det væsentlige ikke er rettet mod Kommissionen, men mod Ryanair selv, som ikke er part i sagen. Hermed vil Ryanair og andre, som måtte være berørt heraf, blive berøvet de processuelle garantier, som tilkommer dem efter forordningen og fællesskabsrettens generelle principper, og navnlig blive berøvet deres ret til forsvar.
In addition, Ryanair submits that the interim measures are, in substance, requested not against the Commission, but against Ryanair itself, which is not a party to the proceedings.
Rettens bemærkninger
Findings of the President
Uden klart at angive, at begæringen i denne sag i det hele bør afvises fra realitetsbehandling, har Kommissionen gjort gældende, at det ikke er muligt at give sagsøgeren medhold i nogen af de begæringer om foreløbige forholdsregler, som denne har fremsat under sagen.
Without contending clearly that the present application should be rejected as being inadmissible in its entirety, the Commission states that none of the forms of order which the applicant seeks can be granted in the context of proceedings for interim measures.
Hver af disse begæringer om foreløbige forholdsregler skal undersøges særskilt.
Each of these forms of order must be examined separately.
Hvad for det første angår varigheden af de begærede forholdsregler bemærkes, at ifølge procesreglementets artikel 107, stk. 4, er en kendelse vedrørende den type forholdsregler, som sagsøgeren har begæret, kun foreløbig og foregriber på ingen måde Rettens afgørelse i sagen.
First, as regards the duration of the measures requested, it must be pointed out that, according to Article 107(4) of the Rules of Procedure, an order of the type requested by the applicant may have only an interim effect, and is to be without prejudice to the decision on the substance of the case by the Court of First Instance.
Heraf følger i princippet, at en sådan kendelse ikke kan have længere tidsmæssig gyldighed end den hovedsag, som den vedrører.
It follows that, in principle, the duration of such an order cannot extend beyond that of the main proceedings to which it relates.
I det omfang, sagsøgeren har begæret anordnet foranstaltninger, »indtil der er afsagt dom i hovedsagen eller i sag T-342/07, afhængig af, hvilke af de to domme der afsiges senest«, hvilket indebærer, at der skal anvendes foreløbige forholdsregler i længere tid end datoen for dommen i hovedsagen, må en sådan begæring afslås.
Accordingly, in so far as the applicant’s request for measures ‘until the judgment in the main application or in Case T-342/07, whichever is the later’ involves the application of interim measures beyond the date of the judgment in the main application, such request must be rejected.
Såfremt der anordnes foreløbige forholdsregler i denne sag, kan disse kun anvendes, indtil der afsiges dom i hovedsagen.
Should any interim measures be granted in the present proceedings, such measures may apply only until the judgment in the main application.
Ved den anfægtede beslutning afslog Kommissionen sagsøgerens anmodning om, at den indledte en procedure i henhold til forordningens artikel 8, stk. 4, og traf foreløbige foranstaltninger i henhold til forordningens artikel 8, stk. 5, med henblik på at forhindre Ryanair i at udøve sin stemmeret i Aer Lingus, eller om, at Kommissionen udtrykkeligt fastslog, at den ikke har beføjelse hertil.
By the Contested Decision, the Commission has rejected the applicant’s request that it open proceedings under Article 8(4) of the Regulation and adopt interim measures under Article 8(5) of that regulation to prevent Ryanair from exercising its voting rights in Aer Lingus, or to formally state that the Commission does not enjoy the power to do so.
Udsættelsen med gennemførelsen af denne negative forvaltningsafgørelse ville ikke i sig selv påvirke betingelserne for udøvelsen af Ryanairs aktieminoritet i Aer Lingus og ville dermed ikke have nogen nyttige konsekvenser for sagsøgeren.
The suspension of operation of this negative administrative decision would not, in itself, have any effect on the conditions governing the exercise of Ryanair’s minority shareholding in Aer Lingus and thus would not have any consequence of use to the applicant.
Da en kendelse om udsættelse af den anfægtede beslutning ikke har nogen interesse for sagsøgeren, kan begæringen herom ikke tages til følge, bortset fra i det omfang udsættelsen af den anfægtede beslutning måtte være nødvendig af hensyn til imødekommelsen af nogle af de øvrige begæringer om foreløbige forholdsregler, som er indgivet af Aer Lingus, såfremt Rettens præsident finder, at de kan behandles i realiteten og er begrundede.
Since an order suspending the Contested Decision would be of no interest to the applicant, this request must be rejected, except to the extent to which suspension of the Contested Decision might be necessary for the purposes of adopting any other of the requests for interim measures applied for by Aer Lingus, should the President consider them to be admissible and well founded.
Hvis der i denne sag blev truffet afgørelse i hovedsagen om, som det ønskes af sagsøgeren, at Kommissionen har beføjelse til at træffe foranstaltninger i henhold til forordningens artikel 8, stk. 4 og 5, ville det påhvile Kommissionen, såfremt den anser det for nødvendigt som led i de kontrolbeføjelser, der er tillagt den på fusionsområdet, at vedtage de foranstaltninger til genoprettelse af en effektiv konkurrence,
In the present case, if it were to be decided in the judgment in the main application that, as contended by the applicant, the Commission has a power to order the measures set out in Article 8(4) and (5) of the Regulation, it would be for the Commission, should it consider it necessary in the context of the powers of control accorded to it in the field of concentrations, to adopt the restorative measures it deems appropriate,
Såfremt Retten tog denne begæring til følge, ville dette derfor være ensbetydende med, at Kommissionen blev pålagt at drage visse nærmere bestemte konsekvenser af annullationsdommen, og anordningen af en sådan foranstaltning ville overskride de beføjelser, der tilkommer Retten i hovedsagen (Rettens kendelse af 16.1.2004, sag T-369/03 R, Arizona Chemical m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 205, præmis 67).
Accordingly, should the judge hearing the application for interim measures grant this request, it would amount to an injunction to draw precise inferences from the annulment decision, and such an order would exceed the Court’s powers in the main action (order of the President of the Court in Case T-369/03 R Arizona Chemical v Commission [2004] ECR II-205, paragraph 67).
Følgelig må sagsøgerens første begæring, i det omfang der hermed ønskes en kendelse, hvorved Rettens præsident pålægger Kommissionen at anvende forordningens artikel 8, stk. 4 og 5, på en bestemt made, afvises fra realitetsbehandling.
It follows that, to the extent to which the applicant’s first request seeks to obtain an order from the President requiring the Commission to apply Article 8(4) and (5) of the Regulation in a particular manner, such a request must be rejected as inadmissible.
Hvad angår sagsøgerens begæring om, at Rettens præsident anordner en eller flere foranstaltninger med tilsvarende virkning over for Kommissionen og/eller Ryanair, som Rettens præsident måtte skønne hensigtsmæssige, anfører Kommissionen, at en sådan form for begæring er for ubestemt og derfor må afvises fra realitetsbehandling.
In relation to the applicant’s request that the President of the Court make any such order or orders to similar effect against the Commission and/or Ryanair as the President may think fit, the Commission submits that this type of request is too vague, and, accordingly, inadmissible.
I sager, hvor indholdet af de foranstaltninger, sagsøgeren ønsker anordnet, fremgår tilstrækkeligt klart af begæringen i øvrigt, kan Retten dog være af den opfattelse, at begæringen ikke efter sin karakter er vag og upræcis og derfor må realitetsbehandles.
However, in cases where the content of the measures sought by the applicant is sufficiently clear from the rest of the application, the judge hearing the application may conclude that the request is not vague and imprecise in nature and thus consider it admissible.
I denne sag fremgår det klart af den første begæring, at sagsøgeren ønsker
In the present case, it is clear from the first request that the applicant
AER LINGUS GROUP MOD KOMMISSIONEN at få anordnet foreløbige forholdsregler bl.a. til sikring af, at Ryanair ikke udøver sine rettigheder som aktionær, indtil der er truffet endelig afgørelse i sagen.
AER LINGUS GROUP v COMMISSION is seeking to obtain interim measures to ensure, inter alia, that Ryanair’s rights as shareholder are not exercised pending a final decision on the case.
Som Kommissionen har anført i punkt 25 i sit indlæg, »ønsker sagsøgeren reelt at forhindre Ryanair i at udøve sine rettigheder som indehaver af aktieminoriteten«.
As the Commission points out at paragraph 25 of its observations, ‘what the applicant really wants is to prevent Ryanair from exercising its minority voting rights’.
Det nærmere indhold af disse foranstaltninger fremgår klart af sagsøgerens første begæring.
The scope of the measures requested for these purposes is made clear in the applicant’s first request.
Begæringen om, at der anordnes en eller flere »forholdsregler med tilsvarende virkning over for Kommissionen og/eller Ryanair, som Rettens præsident måtte finde egnede«, er derfor i denne sag tilstrækkelig klar til at opfylde betingelserne i procesreglementet.
Accordingly, the request for ‘any such order or orders to similar effect against the Commission and/or Ryanair as the President may think fit’ is, in this case, sufficiently clear to meet the conditions laid down in the Rules of Procedure.
Begæringen må imidlertid i overensstemmelse med de foranstående betragtninger afvises fra realitetsbehandling, da det hermed ønskes opnået, at Rettens præsident pålægger Kommissionen at udøve sit skøn i henhold til artikel 8, stk. 4 og 5, på en bestemt måde.
To the extent to which such a request, in practice, seeks to obtain an order from the President of the Court that the Commission exercise its discretion under Article 8(4) and (5) in a particular manner, however, based on the foregoing, this request is inadmissible.