natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under disse omstændigheder skal begrebet »grov uagtsomhed« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4 i direktiv 2005/35, forstås således, at det indebærer en ufrivillig handling eller undladelse, hvorved den ansvarlige person på en kvalificeret måde tilsidesætter den pligt til at udvise agtpågivenhed, som personen burde og kunne have overholdt under hensyntagen til vedkommendes egenskaber, viden, færdigheder og individuelle situation.
Accordingly, ‘serious negligence’ within the meaning of Article 4 of Directive 2005/35 must be understood as entailing an unintentional act or omission by which the person responsible commits a patent breach of the duty of care which he should have and could have complied with in view of his attributes, knowledge, abilities and individual situation.
Endelig skal direktiv 2005/35 i overensstemmelse med artikel 249 EF gennemføres af medlemsstaterne i reglerne i deres respektive retsordener.
Finally, in accordance with Article 249 EC, Directive 2005/35 must be transposed by each of the Member States into national law.
Således er selve definitionen af de overtrædelser, der er anført i dette direktivs artikel 4, og de sanktioner, der finder anvendelse, dem, der følger af de regler, som er fastsat af medlemsstaterne.
Thus, the actual definition of the infringements referred to in Article 4 of that directive and the applicable penalties are those which result from the rules laid down by the Member States.
På baggrund af det ovenstående tilsidesætter artikel 4 i direktiv 2005/35, sammenholdt med artikel 8, ikke det generelle retssikkerhedsprincip, i det omfang medlemsstaterne herved pålægges at sanktionere skibes udtømning af forurenende stoffer begået som følge af »grov uagtsomhed«, uden at dette begreb defineres.
In view of the foregoing, Article 4 of Directive 2005/35, read in conjunction with Article 8 thereof, does not infringe the general principle of legal certainty in so far as it requires the Member States to punish shipsource discharges of polluting substances committed by ‘serious negligence’, without defining that concept.
Det følger heraf, at gennemgangen af det fjerde spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 4 i direktiv 2005/35 med hensyn til det generelle retssikkerhedsprincip.
It follows that examination of the fourth question has revealed nothing capable of affecting the validity of Article 4 of Directive 2005/35 in the light of the general principle of legal certainty.
— hverken med hensyn til den internationale konvention om forebyggelse af forurening fra skibe, undertegnet i London den 2. november 1973, som suppleret ved protokollen af 17. februar 1978
— either in the light of the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, signed in London on 2 November 1973, as supplemented by the Protocol of 17 February 1978,
— eller med hensyn til De Forenede Nationers havretskonvention indgået i Montego Bay den 10. december 1982.
— or in the light of the United Nations Convention on the Law of the Sea, signed in Montego Bay on 10 December 1982.
Sag C-534/06
Case C-534/06
»Fælles landbrugspolitik — EUGFL — artikel 13 i forordning (EØF) nr. 866/90 — udelukkelse af investeringer med henblik på forarbejdning af produkter fra tredjelande — proportionalitetsprincippet«
(Common agricultural policy — EAGGF — Article 13 of Regulation (EEC) No 866/90 — Exclusion of investments relating to the processing of products from third countries — Principle of proportionality)
Domstolens dom (Ottende Afdeling) af 5. juni 2008 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Eighth Chamber), 5 June 2008 . . . . . . . . . . .
Økonomisk og social samhørighed — strukturinterventioner — forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter
Economic and social cohesion — Structural assistance — Improving the processing and marketing conditions for agricultural products
SAMMENDRAG — SAG C-534/06 opnået et finansielt tilskud, er blevet overholdt, for så vidt som de produkter, som har oprindelse i Fællesskabet, er blevet afsat og/eller forarbejdet i de fastsatte mængder.
SUMMARY — CASE C-534/06 in so far as products originating within the Community have been marketed or processed in the quantities provided for.
Artikel 13 i forordning nr. 866/90 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter skal fortolkes således, at den ikke udelukker, at der udbetales et finansielt tilskud i tilfælde, hvor også produkter med oprindelse i lande uden for Fællesskabet afsættes eller forarbejdes, uanset at det særlige program, hvortil der er
Article 13 of Regulation No 866/90 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products must be interpreted as meaning that payment of financial assistance is not excluded in cases of the marketing or processing of products including products originating beyond the territory of the Community, when the specific programme for which that financial assistance was granted has been observed,
(jf. præmis 31 og domskonkl.)
(see para. 31, operative part)
I sag C-534/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) ved afgørelse af 23. november 2006, indgået til Domstolen den 27. december 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 23 November 2006, received at the Court on 27 December 2006, in the proceedings
DOM AF 5.6.2008 — SAG C-534/06 sammensat af afdelingsformanden, G. Arestis, og dommerne J. Malenovský og T. von Danwitz (refererende dommer), generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
— den italienske regering ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato G. Aiello
— the Italian Government, by I. M. Braguglia, acting as Agent, and by G. Aiello, avvocato dello Stato,
— den græske regering ved I. Chalkias og I. Pouli, som befuldmægtigede
— the Greek Government, by I. Chalkias and I. Pouli, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved C. Cattabriga, som befuldmægtiget,
— the Commission of the European Communities, by C. Cattabriga, acting as Agent,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 13 i Rådets forordning (EØF) nr. 866/90 af 29. marts 1990 om forbedring af vilkårene for forarbejdning og afsætning af landbrugsprodukter (EFT L 91, s. 1).
The reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13 of Council Regulation (EEC) No 866/90 of 29 March 1990 on improving the processing and marketing conditions for agricultural products (OJ 1990 L 91, p. 1).
Artikel 13 i forordning nr. 866/90 bestemmer, at »[f]ølgende investeringer er udelukket: […] investeringer til fremme af afsætning eller forarbejdning af produkter fra tredjelande«.
Article 13 of Regulation No 866/90 provides: ‘[t]he following investments shall be excluded: … investments in the processing or marketing of products from third countries’.
Forordningens artikel 17, stk. 2, som vedrører »[p]rocedurer for udbetaling af tilskuddet«, bestemmer:
Article 17(2) of that regulation, entitled ‘Procedures for payment of the aid’, provides:
Den myndighed eller det formidlende organ, der er omhandlet i stk. 1, kontrollerer bilagene for de udgifter, som den endelige modtager har afholdt, og sikrer sig, at de er korrekte, inden den/det udbetaler Fællesskabets medfinansiering. […]
‘The authority or intermediary referred to in paragraph 1 shall check the supporting documents relating to the expenditure of the final recipients and ensure that they are in order before paying the Community contribution.’
»Nedsættelse, suspension og ophævelse af tilskud
‘Reduction, suspension and cancellation of assistance
Hvis gennemførelsen af en aktion eller foranstaltning hverken synes at berettige, at der ydes en del af eller hele det bevilgede finansielle tilskud, foretager Kommissionen en passende undersøgelse af sagen inden for rammerne af partnerskabet […]
If an operation or measure appears to justify neither part nor the whole of the assistance allocated, the Commission shall conduct a suitable examination of the case in the framework of the partnership …
Efter denne undersøgelse kan Kommissionen nedsætte eller suspendere tilskuddet for aktionen eller den berørte foranstaltning, hvis undersøgelsen bekræfter en uregelmæssighed eller en betydelig ændring, der berører aktionens eller foranstaltningens art eller gennemførelsesvilkår, og som ikke har været forelagt Kommissionen til godkendelse.
Following this examination, the Commission may reduce or suspend assistance in respect of the operation or a measure concerned if the examination reveals an irregularity or a significant change affecting the nature or conditions for the implementation of the operation or measure for which the Commission’s approval has not been sought.
Ethvert beløb, der inddrives som uretmæssigt udbetalt, skal tilbagebetales til Kommissionen […]«
Any sum received unduly and to be recovered shall be repaid to the Commission. …’
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
The dispute in the main proceedings and the question referred
ILCO fik udbetalt et finansielt tilskud på 50% af de tilskudsberettigede udgifter, hvoraf halvdelen blev betalt af Regione Lazios budget og den anden halvdel af Den Europæiske Udviklings- og Garantifond for Landbruget (EUGFL), med henblik på i to faser at opføre et anlæg til slagtning, forarbejdning og oplagring af lammekød på kommunen Acquapendentes område.
ILCO obtained a grant of financial assistance equal to 50% of eligible expenditure, half of which was funded from the budget of the Regione Lazio and half by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund (EAGGF), for the construction in two stages of a plant for the slaughter, processing and preservation of sheepmeat in the territory of the municipality of Acquapendente.
Ifølge referat af møde den 17. oktober 1996 skulle Regione Lazio oprindeligt betale saldobeløbet af det tilskud, som ILCO havde krav på.
On 17 October 1996 the Regione Lazio decided to make initial provision for payment of the balance of the assistance still owing to ILCO.
Regione Lazio besluttede derfor at suspendere betalingen af saldoen af det finansielle tilskud, hvorefter ILCO anlagde sag ved Tribunale di Roma med påstand om anordning af et betalingspålæg på 1 617 575 382 ITL, som retten tog til følge ved kendelse af 5. juni 1997.
The Regione Lazio having, for that reason, decided to suspend payment of the balance of the financial assistance, ILCO applied to the Tribunale di Roma (Rome District Court) for an order for payment of the sum of ITL 1 617 575 382, which was granted by order of 5 June 1997.
Det fremgår af ILCOs indlæg, at Kommissionen den 19. juni 1997 fastsatte fristen for betalingen af de beløb, ILCO havde krav på, til den 31. december 1997, og at Regione Lazio ved skrivelser i juni, august og oktober 1997 underrettede Kommissionen om, at de verserende retslige undersøgelser kunne vare længere end denne dato og udbad sig oplysninger vedrørende den procedure, der burde følges.
It may be seen from ILCO’s observations that on 19 June 1997 the Commission fixed the deadline for the payments to be made to ILCO at 31 December 1997 and that the Regione Lazio informed the Commission, by letters sent to it during the months of June, August and October 1997, that the judicial investigations in progress might continue beyond that date and asked for information on the procedure to be followed.
Den 1. oktober 1997 påkærede Regione Lazio Tribunale di Romas kendelse af 5. juni 1997, som imidlertid ikke blev taget til følge ved dom af 26. marts 1999.
On 1 October 1997 the Regione Lazio brought an action against the order of the Tribunale di Roma of 5 June 1997, which was dismissed by judgment of 26 March 1999.
Denne dom blev imidlertid ændret efter appel af Corte d’appello di Roma ved dom af 9. september 2002.
That judgment was, however, overturned on appeal by the Corte d’Appello di Roma (Appeal Court, Rome), by judgment of 9 September 2002.
Ifølge Kommissionens indlæg fremgår det af de udførte kontroller, at 7,4% af de slagtninger, som ILCO havde foretaget i 1997, 1998 og 2000 i det anlæg, hvortil der var ydet tilskud, vedrørte dyr fra tredjelande.
According to the Commission’s observations, it is clear from the checks carried out that 7.4% of the total number of animals slaughtered by ILCO at the cofinanced plant in 1997, 1998 and 2000 came from outside the Community.
Endvidere har ILCO og Kommissionen i deres indlæg angivet, at Kommissionen den 26. september 2002 foreslog Regione Lazio at nedsætte det saldobeløb, der tilkom ILCO, med et beløb svarende til 11,47% af det samlede tilskudsbeløb, uden at træffe nogen beslutning om nedsættelse i henhold til artikel 24 i forordning nr. 4253/88, som ændret ved forordning nr. 2082/93. Dette forslag accepterede Regione Lazio ved beslutning af 18. oktober 2002.
Moreover, the observations of ILCO and the Commission note that on 26 September 2002 the Commission proposed that the Regione Lazio should, without ordering a reduction under Article 24 of Regulation No 4253/88, as amended by Regulation No 2082/93, reduce the balance owing to ILCO by an amount equal to 11.47 % of the total amount of the assistance.
Den 9. januar 2003 indgav ILCO kassationsanke til prøvelse af dommen afsagt af Corte d’appello di Roma den 9. september 2002, navnlig under henvisning til, at artikel 13 i forordning nr. 866/90 var tilsidesat.
On 9 January 2003 ILCO lodged an appeal in cassation against the judgment of the Corte d’Appello di Roma of 9 September 2002, claiming, in particular, infringement of Article 13 of Regulation No 866/90.
Ved Corte suprema di cassazione gjorde ILCO gældende, at artikel 13 alene bestemmer, at der ikke kan ydes fællesskabsstøtte til finansiering af projekter med henblik på forarbejdning af produkter fra tredjelande, men at dette ikke er ensbetydende med, at en erhvervsdrivende, som har opnået et tilskud og anvendt dette i overensstemmelse med Fællesskabets regler og endvidere overholdt de indgåede forpligtelser og opfyldt de mål, som er fastsat i det pågældende projekt, ikke også kan slagte dyr fra tredjelande.
ILCO argued before the Corte Suprema di Cassazione (Supreme Court of Cassation) that, that article providing solely that Community assistance cannot be granted in order to finance projects for the processing of products from third countries, it does not follow that a trader who has obtained financing and used it in accordance with Community rules, and who has complied with the obligations entered into and achieved the objectives set out in the programme concerned should not also be able to slaughter animals from third countries.
Da Corte suprema di cassazione er af den opfattelse, at ILCO’s kassationsanke ikke kan tages til følge, hvis det er en betingelse efter artikel 13 i forordning nr. 866/90, at det anlæg, hvortil der er ydet tilskud, udelukkende anvendes til forarbejdning af produkter med oprindelse i Fællesskabet, har den udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Considering that ILCO’s appeal in cassation must be dismissed if Article 13 of Regulation No 866/90 required the cofinanced plant to be used exclusively for the processing of products of Community origin, the Corte Suprema di Cassazione stayed proceedings and referred the following question to the Court of Justice:
»Skal artikel 13 i […] forordning nr. 866/90 […] fortolkes således, at en finansiering er udelukket i de tilfælde, hvor også produkter med oprindelse uden for Fællesskabet afsættes og/eller forarbejdes, uanset at det særlige program, hvortil der er opnået et finansielt tilskud, er blevet overholdt, da de produkter, som har oprindelse i Fællesskabet, er blevet afsat og/eller forarbejdet i de fastsatte mængder?«
‘Must Article 13 of … Regulation … No 866/90 … be interpreted as meaning that financing must be excluded in cases in which, notwithstanding implementation of the specific programme for which the financing was obtained, the marketing and/or processing (in addition) of products which are not from the Community takes place along with the marketing and/or processing of products from the Community in the amounts required by the programme?’
Indledningsvis skal det præciseres, at Domstolen udtrykkeligt anmodes om at fortolke artikel 13 i forordning nr. 866/90 og ikke artikel 24 i forordning nr. 4253/88, som udgør retsgrundlaget for Kommissionens eventuelle beslutning om nedsættelse, suspension eller ophævelse af tilskuddet.
It is to be stated, first of all, that the Court is asked expressly to interpret Article 13 of Regulation No 866/90, and not Article 24 of Regulation No 4253/88, which provides the legal basis for any decision by the Commission reducing, suspending or cancelling financial assistance.
Da det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at tvisten i hovedsagen vedrører det finansielle tilskud som helhed, der er bevilget ILCO, må det afgøres, om den kompetente myndighed ifølge artikel 13 i forordning nr. 866/90 i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, har beføjelse til at afslå hele udbetalingen af det finansielle tilskud, som er bevilget den endelige tilskudsmodtager inden for rammerne af retsforholdet med denne.
Since it is clear from the order for reference that the dispute in the main proceedings relates to the financial assistance granted to ILCO as a whole, it is necessary to decide whether, in circumstances such as those in the main proceedings, Article 13 of Regulation No 866/90 entitles the competent authority, in the context of its legal relationship with the final recipient, to refuse altogether to pay the financial assistance granted to the latter.
ILCO og Kommissionen har i deres indlæg gjort gældende, at afsætning eller forarbejdning af får fra tredjelande ikke kan medføre, at finansieringen helt udelukkes.
In their observations, ILCO and the Commission state that the marketing or processing of sheep from third countries cannot exclude financing as a whole.
Efter den græske regerings opfattelse kan tilskudsmodtageren på visse betingelser anvende det anlæg, hvortil der er ydet tilskud, også til forarbejdning og afsætning af får fra tredjelande.
The Greek Government, for its part, contends that, on certain conditions, the recipient of the assistance may use the cofinanced plant also for the processing and marketing of sheep from third countries.
Den italienske regering forfægter en indskrænkende fortolkning af artikel 13 i forordning nr. 866/90, hvorefter det er udelukket overhovedet at yde finansielt tilskud fra Fællesskabet i tilfælde, hvor produkter fra lande uden for Fællesskabet er blevet afsat eller forarbejdet i det anlæg, hvortil der er ydet tilskud.
The Italian Government, for its part, advocates a strict interpretation of Article 13 of Regulation No 866/90, excluding all Community financial assistance in cases where products from outside the Community have been marketed or processed at the plant in receipt of such assistance.
Den italienske regering anfører til støtte for denne opfattelse, at fællesskabslovgiver har fastsat en udtrykkelig bestemmelse for enhver fravigelse af betingelserne i denne artikel.
In support of that view, the Italian Government argues that the Community legislature included an express provision with regard to any derogation from the requirements laid down in that article.
Denne opfattelse kan ikke tages til følge.
That view cannot, however, be accepted.
Det skal herved fremhæves, at der ikke under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, er tale om en udtrykkelig fravigelse af betingelserne i denne artikel, men derimod om, hvorvidt den kompetente myndighed er berettiget til at afslå hele betalingen af tilskuddet, når det viser sig efterfølgende, at en investering, hvortil der er ydet et finansielt tilskud, i et vist omfang er blevet brugt til afsætning eller forarbejdning af produkter fra tredjelande.
It is appropriate to point out that, in circumstances such as those in the main proceedings, there is no question of formal derogation from the requirements laid down in that article. It is more a case of whether the competent authority is in a position to refuse altogether payment of the assistance granted where it subsequently appears that an investment for which assistance has been granted has been used to some extent for the marketing or processing of products from third countries.
I den forbindelse skal de krav, som følger af artikel 13 i forordning nr. 866/90 og proportionalitetsprincippet, undersøges.
In that regard, it is appropriate to consider the requirements arising under Article 13 of Regulation No 866/90 and from the principle of proportionality.
Vedrørende fortolkningen af artikel 13 i forordning nr. 866/90 skal det fremhæves, at denne bestemmelse ifølge sin ordlyd ikke fastsætter nogen udtrykkelig forpligtelse for tilskudsmodtageren, men fastsætter betingelser for at bevilge tilskuddet.
As regards the interpretation of Article 13 of Regulation No 866/90, it is appropriate to point out that that provision, as can be seen from its wording, does not lay down any express obligation on the recipient of financial assistance, but imposes requirements with regard to the granting of such assistance.
Den omstændighed, at fællesskabslovgiver i artikel 13 kun forbyder finansiering af et investeringsprojekt for afsætning eller forarbejdning af produkter fra tredjelande, indebærer dog i sagens natur, at tilskudsmodtageren ved gennemførelsen af det støttede projekt skal respektere Fællesskabets formål med finansieringen, således som den græske regering med rette har gjort gældende i sit indlæg.
However, the fact that in Article 13 the Community legislature prohibits only the financing of an investment project for the marketing or processing of products from third countries would imply, logically, that the recipient must, when the assisted project is carried out, comply with the Community objective for its financing, as the Greek Government rightly points out in its observations.
Hvis tilskudsmodtageren frit kunne anvende de anlæg, hvortil der er ydet tilskud, til afsætning eller forarbejdning af produkter fra lande uden for Fællesskabet, ville formålet med bestemmelsen i artikel 13 i forordning nr. 866/90, som er at forbedre afsætningen og forarbejdningen af Fællesskabets landbrugsprodukter, ikke kunne opfyldes.
If the recipient of financial assistance were free to use cofinanced plant for the marketing or processing of products from outside the Community, the objective of that provision of Article 13 of Regulation No 866/90, namely to improve the marketing and processing of Community agricultural products, would not be achieved.
Hvad angår spørgsmålet, om den kompetente myndighed, såfremt tilskudsmodtageren tilsidesætter denne forpligtelse, er berettiget til at afslå hele udbetalingen af tilskuddet, bemærkes, at proportionalitetsprincippet, der udgør et generelt princip i fællesskabsretten, hvis gyldighed gentagne gange er blevet bekræftet i Domstolens praksis, bl.a. på området for den fælles landbrugspolitik, skal iagttages såvel af fællesskabslovgiver som af de nationale lovgivere og nationale domstole, som anvender fællesskabsretten.
As to whether the recipient’s failure to comply with such an obligation entitles the competent authority to refuse altogether to pay the financial assistance, it is to be noted that the principle of proportionality, which is a general principle of Community law and has been affirmed on numerous occasions in the caselaw of the Court of Justice, in particular with regard to the common agricultural policy, must be observed as such both by the Community legislature and by the national legislatures and courts which apply Community law.