natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bundesgerichtshof nærer desuden tvivl med hensyn til, om den omtvistede tyske lovgivning er i overensstemmelse med artikel 3, stk. 24, i direktiv 1999/44, hvorefter varen
In addition, the Bundesgerichtshof is uncertain whether the German legislation at issue is compatible with Article 3(2) to (4) of
»Skal bestemmelserne i artikel 3, stk. 2, sammenholdt med stk. 3, første afsnit, og stk. 4, eller i artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/44/EF af 25. maj 1999 om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, hvorefter sælgeren, såfremt forbrugsvaren skal bringes i overensstemmelse med købsaftalen ved omlevering, kan kræve værdierstatning fra forbrugeren for brugen af den oprindeligt leverede mangelfulde forbrugsvare?«
‘Are the provisions of Article 3(2) of Direct- ive 1999/44, read in conjunction with the first subparagraph of Article 3(3) and Article 3(4) thereof, or of the third subparagraph of Article 3(3) of Directive 1999/44 to be interpreted as precluding national legislation which provides that, where consumer goods are brought into conformity with the contract by means of delivery of replacement goods, the seller may require compensation from the consumer for use of the goods ori -ginally delivered, which were not in conform- ity with the contract?’
Jf. desuden Bundesgerichtshofs forelæggelseskendelse af 16.8.2006, s. 8.
See also the order dated 16 August 2006 of the Bundesgerichtshof making the reference, p. 8.
9 — Bundesgerichtshofs forelæggelseskendelse af 16.8.2006, s. 9. Findes på webstedet http://www.bundesgerichtshof.de.
9 — Order of the Bundesgerichtshof dated 16 August 2006, p. 9, available at http://www.bundesgerichtshof.de.
IV — Retsforhandlingerne ved Domstolen de træffer afgørelse — er til hinder herfor.
IV — Proceedings before the Court
Forelæggelseskendelsen blev indført i Domstolens register den 28. september 2006.
The order for reference was received at the Court on 28 September 2006.
Bundesverband, den tyske, spanske og østrigske regering samt Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har afgivet indlæg under den skriftlige forhandling.
In the written procedure, observations were submitted by the Bundesverband, the German Government, the Spanish Government, the Austrian Government and the Commission.
I retsmødet, der blev afholdt den 4. oktober 2007, afgav Quelle, Bundesverband, den tyske regering og Kommissionen indlæg og besvarede spørgsmål fra Domstolen.
At the hearing on 4 October 2007, Quelle, the Bundesverband, the German Government and the Commission presented oral argument and answered questions from the Court.
V — Parternes argumenter
V — Arguments of the parties
Under retsmødet hævdede Bundesverband, at det præjudicielle spørgsmål kunne antages til realitetsbehandling, og at den foreliggende sag ikke drejede sig om en overensstemmende fortolkning af den nationale lovgivning i forhold til direktiv 1999/44, men om fortolkningen af dette direktiv.
At the hearing, the Bundesverband contended that the question referred for a preliminary ruling is admissible, because the issue in the present case is not how to interpret national law in accordance with Direct ive 1999/44, but how the Directive itself is to be interpreted.
Bundesverband har i sine skriftlige bemærkninger gjort opmærksom på, at direktiv 1999/44 har til formål at sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, og at omlevering af en vare bør ske »gratis« og »uden væsentlig ulempe for forbrugeren«, hvilket indebærer et
In its written observations, the Bundesverband explains that Directive 1999/44 was intended to ensure a high level of consumer protection and that goods have to be replaced ‘free of charge’
Under retsmødet gjorde Quelle gældende, at det præjudicielle spørgsmål måtte afvises, fordi Bundesgerichtshof i den foreliggende sag ikke havde andre muligheder end at fortolke de anførte bestemmelser i BGB således, at kravet om betaling af brugserstatning er lovligt.
At the oral hearing, Quelle submitted that the reference for a preliminary ruling was inadmissible, because in the present case the Bundesgerichtshof has no option but to interpret the relevant provisions of the BGB to the effect that it is permissible to claim compensation for use.
Hvis Domstolen afgør, at direktiv 1999/44 er til hinder for den nævnte tyske lovgivning, kan Bundesgerichtshof ikke efterkomme denne afgørelse, da § 20 i den tyske Grundgesetz — hvorefter domstolene er bundet af loven, når
If the Court were to decide that Directive 1999/44 precludes the German legislation, the Bundesgerichtshof would be unable to abide by its ruling,
QUELLE forbud mod at kræve, at forbrugeren betaler erstatning for brugen af en mangelfuld vare.
QUELLE and ‘without significant inconvenience to the consumer’, which implies a prohibition on requiring the consumer to pay compensation for the use of defective consumer goods.
Bundesverband mener desuden, at det forhold, at erstatningens størrelse ikke er fastlagt, kan afholde forbrugeren fra at gøre sine rettigheder gældende i henhold til direktiv 1999/44.
In addition, the uncertainty surrounding the amount of compensation payable could deter consumers from asserting their rights under the Directive.
omleveringen, hvilket er i overensstemmelse med direktivets artikel 3, stk. 4, hvorefter udtrykkene »gratis/uden vederlag« omfatter »navnlig forsendelsesomkostninger«.
‘the goods brought into conformity free of charge’ and ‘to replace them … free of charge’ in Article 3(2) and (3) of Directive 1999/44 refer — according to the German Government — solely to the right to delivery free of charge (the act of delivering the replacement goods), and that is consistent with Article 3(4) of the Directive, which provides that the term ‘free of charge’ is to cover ‘particularly the cost of postage’.
Udtrykket »uden væsentlig ulempe for forbrugeren« i artikel 3, stk. 3, tredje afsnit, i direktiv 1999/44 dækker udelukkende kravet om, at sælgeren ikke må forårsage nogen praktisk ulempe for forbrugeren, når denne gør brug af sin ret til omlevering af en vare.
The phrase ‘without any significant inconvenience to the consumer’, in the third subparagraph of Article 3(3) of the Directive, simply means that the seller is not permitted to put any practical obstacles in the way of the purchaser as regards the exercise of his right to delivery of replacement goods.
C — Den tyske regering
C — The German Government
Den tyske regering mener, at det præjudicielle spørgsmål kan antages til realitetsbehandling, da Domstolens fortolkning af direktiv 1999/44 er nødvendig for hovedsagens afgørelse.
The German Government regards the reference for a preliminary ruling as admissible, because it is necessary for the Court to interpret Directive 1999/44 in order to enable a decision to be reached in the main proceedings.
Den tyske regering mener i øvrigt ikke, at direktiv 1999/44 er til hinder for den omtvistede tyske lovgivning. I sine skriftlige bemærkninger til støtte for denne holdning har den tyske regering angivet fire former for fortolkning, ordlydsfortolkningen, den systematiske, den historiske og den teleologiske fortolkning.
As to substance, the German Government maintains that the Directive does not preclude the German legislation at issue.
Inden for rammerne af den systematiske fortolkning af direktiv 1999/44 har den tyske regering taget udgangspunkt i, at direktivets 15. betragtning, første punktum, ikke kun vedrører tilfælde, hvor købet hæves, men udtrykker en almindelig retsgrundsætning, hvilket der er to årsager til.
Construing Directive 1999/44 by reference to its context, the German Government predicates its interpretation on the assumption that the first clause of the 15th recital in the preamble to the Directive does not refer exclusively to cases in which the contract has been terminated, but lays down a general legal principle.
For det første følger det af den klare ordlyd af den fælles holdning fastlagt af Rådet den 24. september 1998 14, hvorefter medlemsstaterne frit kan fastsætte bestemmelser »om tilbagebetaling til forbrugeren i tilfælde, hvor forbrugeren allerede har anvendt varen, samt om de nærmere vilkår for at hæve købet«, at de to situationer skal behandles hver for sig.
The reasons for that assumption are twofold. First, the clear statement in the common position adopted by the Council on 24 September 1998 14that the Member States were free ‘to adopt rules on the reimbursement in the case of goods already used by the consumer as well as on the detailed arrangements of the rescission of the contract’ indicates that these two cases are to be considered separately.
For det andet nævnes ophævelse af købet først i direktivets 15. betragtning, andet — særskilte — punktum, mens retten til nedsat
Second, in the 15th recital, rescission of the contract is first mentioned, separately, in the second clause,
14 — Fælles holdning (EF) nr. 51/98 fastlagt af Rådet den 24.9.1998 med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamen-tets og Rådets direktiv 98/…/EF om visse aspekter af forbrugerkøb og garantier i forbindelse hermed (EFT C 333, s. 46).
14 — Common Position (EC) No 51/98 adopted by the Council on 24 September 1998 with a view to adopting European Parliament and Council Directive 98/…/EC of … on certain aspects of the sale of consumer goods and associated guarantees (OJ 1998 C 333, p. 46).
Inden for rammerne af ordlydsfortolkningen har den tyske regering gjort gældende, at direktiv 1999/44 ikke regulerer spørgsmålet, om køberen ved omlevering kan afkræve forbrugeren en erstatning for brugen af den mangelfulde vare.
As regards a literal interpretation, the German Government submits that Direct- ive 1999/44 is silent as to whether, in the case of replacement, the seller may require the purchaser to pay compensation for use of the defective goods.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-404/06 erstatning nævnes i første punktum, hvilket ligeledes tyder på, at ophævelse af købet ikke er det eneste tilfælde, hvor det er muligt at nedsætte erstatningen.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 whereas the right to reduce the reimbursement to the consumer is mentioned in the first clause, which also suggests that reduction of the reimbursement is not restricted to cases in which the contract is rescinded.
spil, såfremt forbrugeren ved tilbagetrædelse fra en realkreditaftale er forpligtet til ikke blot at betale kontraktbeløbet, men også renter.
the consumer, in the event of cancellation of a credit agreement, not only to repay the amounts received under the contract but also to pay interest.
Ifølge den tyske regering skader kravet om betaling af en brugserstatning ikke den effektive forbrugerbeskyttelse, da betaling af denne erstatning er af mindre rækkevidde end tilbagebetalingen af lånet i Schulte-sagen.
The German Government maintains that the principle of effect- ive consumer protection does not preclude the claim to compensation for use, because payment of such compensation is a lesser burden than repayment of the loan in Schulte.
Den har desuden fremhævet, at forbrugeren ikke bør have nogen fordele af en omlevering af varen.
Lastly, the German Government argues that the consumer should not profit from the fact that the goods have been replaced.
Inden for rammerne af den historiske fortolkning har den tyske regering henvist til forslaget 15 og det ændrede forslag til direktiv 1999/44 16, som viser udviklingen i formule- ringen af direktivets artikel 3, stk. 2, og hvoraf det fremgår, at der i direktivet kun kræves gratis afhjælpning og ikke gratis omlevering af varen.
By way of historical interpretation, the German Government refers to the proposal 15and the amended proposal 16for Direct- ive 1999/44, which show how the wording of Article 3(2) of the Directive developed, and that the Directive required only repair of goods — and not their replacement — to be free of charge.
D — Den østrigske og den spanske regering samt Kommissionen
D — The Austrian Government, the Spanish Government and the Commission
Ifølge den tyske regering fremgår det kun af den teleologiske fortolkning af artikel 3 i direktiv 1999/44, at forbrugeren ikke skal bære de konkrete omkostninger forbundet med at bringe varen i overensstemmelse med købsaftalen.
According to the German Government, a teleological interpretation of Article 3 of Directive 1999/44 indicates only that the consumer is not intended to bear any of the actual costs for bringing goods into conformity with the contract.
Den tyske lovgivning er ikke i strid med formålet med direktiv 1999/44, nemlig gennemførelsen af det indre marked og beskyttelsen af forbrugerne, da det er muligt at gøre brug af retten til omlevering uden bureaukratiske problemer eller hindringer.
The German legislation is not at odds with the purpose of Directive 1999/44 — to complete the internal market and to protect consumers — because it is possible to exercise the right to delivery of replacement goods without bureaucratic problems or hindrance.
Den tyske regering har ligeledes gjort gældende, at Domstolen i Schultedommen 17fastslog, at den effektive forbrugerbeskyttelse i Fællesskabet ikke sættes på
Moreover, the Court held in Schulte 17that the effectiveness of European consumer protection was not endangered by an obligation on
15 — Forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om køb af forbrugsvarer og forbrugsgarantier (KOM/95/520 endelig — COD 96/0161, EFT C 307, s. 8).
15 — Proposal for a European Parliament and Council directive on the sale of consumer goods and associated guarantees (COM(95) 0520 final — COD 96/0161, OJ 1996 C 307, p. 8).
16 — Ændret forslag til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om køb af forbrugsvarer og forbrugsgarantier (KOM/98/217 endelig — COD 96/0161, EFT C 148, s. 12).
16 — Amended proposal for a European Parliament and Council directive on the sale of consumer goods and associated guarantees (COM(1998) 0217 final — COD 96/0161, OJ 1998 C 148, p. 12).
Den østrigske regering mener, at kravet om betaling af brugserstatning kun kan accepteres, hvis købet hæves, og ikke hvis varen omleveres.
The Austrian Government maintains that claims for compensation for use can be lawful only in cases where the contract has been terminated, but not in cases where the goods have been replaced.
Muligheden for at kræve brugserstatning skaber et misforhold mellem retten til afhjælpning og retten til omlevering af varen. De to rettigheder er i sig selv ligeværdige, men forbrugeren skal have ret til at vælge.
If it were possible to require compensation for use, there would be an imbalance between the right to repair and the right to replacement, whereas those rights ought to be equally weighted, the consumer having a right to choose between them.
På det økonomiske plan har forbrugeren ikke ret til at vælge, hvis afhjælpning er gratis, og omlevering er forbundet med ekstra omkostninger, såsom betaling af en brugserstatning.
In economic terms, there is no real choice if repair is free of charge but replacement entails additional costs in the form of the obligation to pay compensation for use.
17 — Dom af 25.10.2005, sag C-350/03, Sml. I, s. 9215, præmis 93.
17 — Case C-350/03 [2005] ECR I-9215, paragraph 93.
Den spanske regering har gjort gældende, at brugserstatning i juridisk forstand ganske vist ikke er omfattet af de i artikel 3, stk. 4, i direktiv 1999/44 omhandlede omkostninger, men medfører økonomiske konsekvenser for forbrugeren, og derfor er i strid med princippet om gratis omlevering af en vare.
The Spanish Government argues that, as a matter of law, compensation for use is not one of the ‘costs’ referred to in Article 3(4) of Directive 1999/44, but it none the less entails economic consequences for the consumer and for that reason conflicts with the principle that replacement of defective goods is to be free of charge.
Direktivets artikel 3, stk. 4, skal fortolkes således, at forbrugeren ikke har pligt til at bære omkostninger, som er direkte knyttet til omlevering af varen.
Article 3(4) of Directive 1999/44 should be interpreted as meaning that the consumer is not obliged to pay costs which are directly linked to replacement of the goods.
VI — Generaladvokatens bedømmelse
VI — Analysis by the Advocate General
Kommissionen gav under retsmødet udtryk for den holdning, at det præjudicielle spørgsmål kunne antages til realitetsbehandling, da man, såfremt der er tvivl med hensyn til den nationale rets forenelighed med et direktiv, i den præjudicielle forelæggelse indirekte kontrollerer, om medlemsstaten opfylder sine fællesskabsretlige forpligtelser.
At the hearing, the Commission pointed out that the reference for a preliminary ruling is admissible, because, where there are doubts as to the compatibility of national law with a directive, the question whether the Member State has fulfilled its obligations under Community law is reviewed indirectly by means of the preliminary ruling proced- ure.
Ifølge Kommissionen bør spørgsmålet, hvorvidt et præjudicielt spørgsmål kan antages til realitetsbehandling, ikke afhænge af, om den nationale ret kan fortolkes i overensstemmelse med en fællesskabsbestemmelse.
According to the Commission, the admissibility of a reference for a preliminary ruling cannot be conditional upon whether national law can be interpreted so as to be consistent with Community law.
Kommissionen har i sine skriftlige bemærkninger gjort opmærksom på, at udtrykkene »gratis/uden vederlag« ikke kan begrænses til kun at omfatte gratis levering af varen.
In its written observations, the Commission argues that the expression ‘free of charge’ cannot apply exclusively to the delivery of the goods.
Den har gjort opmærksom på, at sælgeren i henhold til artikel 3, stk. 1, i direktiv 1999/44 hæfter for enhver manglende overensstemmelse, der måtte være, fra varen leveres, og følgelig, i henhold til direktivets artikel 3, stk. 4, skal bære de omkostninger, der er nødvendige for at bringe varen i overensstemmelse med købsaftalen.
Article 3(1) of Directive 1999/44 provides that the seller is to be liable for any lack of conformity which exists at the time the goods are delivered and is therefore required, under Article 3(4) of the Directive, to pay all the necessary costs incurred in order to bring the goods into conformity with the contract.
Ifølge Kommissionen vedrører den i 15. betragtning til direktiv 1999/44 omhandlede nedsættelse udelukkende det tilfælde, hvor købet hæves.
The possibility of a reduction in reimbursement is mentioned in the 15th recital in the preamble to the Directive only in the context of rescission of the contract.
Kommissionen har understreget betyd-
The Commission underlines the importance of a high level of consumer protection in Community law, and points out that by paying the price
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-404/06 ved omlevering af en vare.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-404/06 goods are replaced.
Domstolen skal i den foreliggende sag for første gang fortolke direktiv 1999/44 i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse 18.
This is the first time in the context of a reference for a preliminary ruling that the Court has been called upon to interpret Directive 1999/44. 18
har imidlertid også argumenteret imod den tyske lovgivnings overensstemmelse med direktiv 1999/44 22.
Directive 1999/44.
Ud over lovgivningens uforenelighed med direktivet gør de også opmærksom på skævheden i lovgivningen, hvor sælgeren får mulighed for at beholde de fordele, der opnået ved salgsprisen 23.
22 Not only do they maintain that it is not in line with the Directive, they also criticise the one-sided nature of legislation which allows the seller to retain the profits included in the selling price. 23
I den tyske teori har spørgsmålet, om der er grundlag for retten til brugserstatning, rejst en bred akademisk debat.
In German legal literature, the question whether the right to compensation for use is well founded has provoked wide academic discussion.
Til fordel for disse regler nævner forfatterne ofte begrundelsen for de relevante bestemmelser i BGB 19og fremfører herudfra som argument, at køberen har økonomiske fordele af en omlevering af varen 20.
In support of the national legislation, writers mostly refer to the parts of the explanatory memorandum which relate to the relevant provisions of the BGB, 19 on the basis of which they argue that the purchaser obtains economic benefits from the replacement of the goods.
Som argument for forenelighed med direktiv 1999/44 henvises ofte til direktivets 15. betragtning, idet det argumenteres, at betaling af en brugserstatning ikke hører under omkostninger, der er nødvendige for at bringe varerne i overensstemmelse med aftalen, som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 4 21. En lang række forfattere
20The proposition that this is compatible with Directive 1999/44 is most often justified by reference to the 15th recital in the preamble thereto and the argument that payment of compensation for use is not one of the necessary costs incurred for the purposes of bringing the goods into conformity with the contract within the meaning of Article 3(4) of the Directive.
Hvad angår formaliteten må det, således som Kommissionen med rette gjorde opmærksom på under retsmødet, fastslås, at spørgsmålet, om det præjudicielle spørgsmål kan antages til realitetsbehandling, ikke må afhænge af, om det på nationalt plan er muligt at fortolke en national bestemmelse i overensstemmelse med et direktiv.
As regards admissibility, it should be noted — as the Commission correctly pointed out at the hearing — that the admissibility of a reference for a preliminary ruling cannot depend on whether at national level it is possible to interpret a provision of national law in such a way that it is compatible with a directive.
Princippet om forbud mod fortolkning contra legem gælder kun i det tilfælde, hvor en national domstol fortolker den nationale ret i overensstemmelse med fællesskabsretten. Inden for rammerne af en anmodning om
The principle prohibiting interpretation contra legem comes into play only where the national court is seeking
18 — Hidtil har Domstolen kun fortolket direktiv 1999/44 i forbindelse med en traktatbrudsprocedure.
18 — So far the Court has had to discuss Directive 1999/44 only in infringement proceedings.
QUELLE præjudiciel afgørelse kan der således ikke gælde et forbud mod fortolkning contra legem.
QUELLE and ‘seller’, Directive 1999/44 refers to ‘consumers’ and ‘sellers’ who sell consumer goods.
Meningen med fortolkningen i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse er, gennem en fortolkning af fællesskabsretten, at sikre en korrekt og ensartet anvendelse heraf i alle medlemsstaterne 24.
In the present case, it is possible to place the purchaser within the category covered by the term ‘consumers’ 25and the to interpret national law in conformity with Community law.
almindelighed, mens der i direktiv 1999/44 tales om »forbruger« og »sælger«, som sælger forbrugsvarer.
The purpose of the interpretation given by way of a preliminary ruling is to ensure, through the interpretation of Community law, its correct and uniform application throughout the Member States.
I den foreliggende sag kan køberen anbringes i kategorien »forbruger« 25, og sælgeren i kategorien »sælger« 26i direktiv 1999/44’s forstand, og salg af en ovn til privat brug udgør et salg af »forbrugsvarer« 27 i direktivets forstand.
24 seller within that covered by the term ‘sellers’ 26for the purposes of Directive 1999/44; moreover, the sale of the stove-set for private use constitutes a sale of ‘consumer goods’ 27 within the meaning of the Directive.
Henvisningerne til § 20 i Grundgesetz vedrører udelukkende den tyske forfatningsret, hvorfor denne bestemmelse i sig selv ikke kan påvirke spørgsmålet, om anmodningen om præjudiciel afgørelse kan antages til realitetsbehandling.
The references to Article 20 of the Grundgesetz concern solely German con -stitutional law; accordingly, that provision cannot as such affect the admissibility of a reference for a preliminary ruling.