natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad på den anden side angår begæringen om, at Rettens præsident anordner foreløbige forholdsregler i forhold til intervenienten, anfører Kommissionen, at Retten ikke kan udstede pålæg til personer, som ikke er part i sagen, at Ryanair ikke kan anses for at være part i sagen, og at der følgelig ikke kan anordnes foreløbige forholdsregler i forhold til denne.
To the extent to which, on the other hand, the request seeks to obtain an order from the President addressed to the intervener, the Commission states that the judge hearing the application for interim measures cannot issue directions to individuals who are not parties to the dispute, that Ryanair should not be considered a party to the dispute, and that, accordingly, no interim measures can be addressed to it.
Selv om Ryanair måtte anses for at være part i sagen i kraft af dennes stilling som intervenient, anfører Kommissionen under henvisning til Rettens faste praksis, at når de anvendte foreløbige forholdsregler kan have alvorlige følger for rettigheder og interesser hos tredjemænd, som ikke er parter i sagen, og som derfor ikke har haft mulighed for at gøre deres opfattelse gældende, hvilket her i sagen må være tilfældet med andre aktionærer i Aer Lingus, er sådanne forholdsregler kun berettigede, hvis det fremgår, at sagsøgeren, såfremt forholdsreglerne ikke træffes, udsættes for en situation, der kan bringe selve dennes eksistens i fare (kendelse afsagt af Rettens præsident den 6.7.1993, sag T-12/93 R, CCE Vittel og CE Pierval mod Kommissionen, Sml. II, s. 785, præmis 20).
In addition, even if Ryanair were to be considered a party to the proceedings, by virtue of its status as ‘intervener’, the Commission states, relying on settled caselaw of the Court, that where the interim measures applied for may seriously affect the rights and interests of third parties, which in this case includes other Aer Lingus’ shareholders, which, not being parties to the proceedings, have not been able to make their views known, such measures can be justified only if it appears that, without them, the applicant would be exposed to a situation liable to endanger their very existence (order of the President of the Court in Case T-12/93 R CCE Vittel and CE Pierval v Commission [1993] ECR II-785, paragraph 20).
Det skal bemærkes, at det klart bestemmes i artikel 243 EF, at »[i] sager, der er indbragt for Domstolen, kan den foreskrive de nødvendige foreløbige forholdsregler«. En så
It should be pointed out that Article 243 EC states clearly that ‘[t]he Court of Justice may in any cases before it prescribe any necessary interim measures’.
For at sikre den fulde virkning af artikel 243 EF kan det derfor ikke udelukkes, at Fællesskabets retsinstanser i en sag om foreløbige forholdsregler om nødvendigt giver tredjemand direkte pålæg.
In order to ensure the full effectiveness of Article 243 EC, therefore, it cannot be excluded that the judge hearing the application may impose orders directly on third parties, if necessary.
En så vid skønsbeføjelse må udøves med den nødvendige hensyntagen til de bestående processuelle rettigheder, og navnlig retten til at blive hørt for dem, som de foreløbige forholdsregler er rettet til, og for de parter, som er direkte berørt heraf.
Such broad discretion should, in this respect, be exercised with due regard to the procedural rights, and in particular the right to be heard, of the addressees of interim measures and of parties directly affected by the interim measures.
Naturligvis skal Fællesskabets retsinstanser, når de træffer afgørelse om, hvorvidt der skal anordnes foreløbige forholdsregler i en sådan type af sager, desuden tage behørigt hensyn såvel til nødvendigheden af, at begæringen umiddelbart skal forekomme berettiget, som til, at der i den konkrete sag skal være risiko for, at der indtræffer et alvorligt og uopretteligt tab.
Of course, when deciding whether to grant the interim measures applied for in this type of case, the judge hearing the application will, in addition, have due regard to both the strength of the prima facie case and the imminence of serious and irreparable harm in the specific case at stake.
Selv om en tredje part ikke er blevet hørt under en sag om foreløbige forholdsregler, kan det ikke udelukkes, at denne under særlige omstændigheder og i betragtning af de foreløbige forholdsreglers midlertidige karakter kan pålægges sådanne foreløbige forholdsregler, hvis det viser sig, at den begærende part vil komme i en situation, der kan bringe selve dennes eksistens i fare, hvis ikke der træffes sådanne forholdsregler.
Even where a third party has not had an opportunity to be heard in the context of proceedings for interim measures, it cannot be excluded that interim measures might be imposed on it, in exceptional circumstances and bearing in mind the temporary nature of interim measures, if it appears that, without such measures, the applicant would be exposed to a situation liable to endanger its very existence.
Ryanair er givet tilladelse til at intervenere i denne sag ved kendelse afsagt af Rettens præsident den 7. december 2007 og afgav indlæg den 19. december 2007.
Ryanair has been admitted to intervene in the present proceedings by order of the President of 7 December 2007, and it submitted its observations on 19 December 2007.
Endvidere har Ryanair ligesom de øvrige parter i denne sag haft lejlighed til at fremføre sin opfattelse under den mundtlige forhandling.
In addition, Ryanair, like all of the other parties to the present proceedings, has had the opportunity to put forward its views at length in the course of the oral hearing.
Der er derfor taget hensyn til Ryanairs opfattelse under denne sag.
Ryanair’s views are, therefore, taken into account in the present proceedings.
Følgelig må begæringen om, at der træffes en eller flere foreløbige forholdsregler med tilsvarende virkning over for Ryanair, som Rettens præsident måtte finde egnede, fremmes til realitetsbehandling.
It follows that the request for any such order or orders to similar effect against Ryanair as the President may think fit is admissible.
Denne konklusion ændres ikke af Kommissionens argument om, at foreløbige forholdsregler, som suspenderer de af Ryanairs rettigheder, som er knyttet til dens aktiepost i Aer Lingus, vil have virkning for tredjeparter og navnlig andre aktionærer
Such a conclusion cannot be reversed by the Commission’s argument that interim measures having the effect of suspending Ryanair’s rights attaching to its shareholding in Aer Lingus would have an impact on third parties, and in particular on
AER LINGUS GROUP MOD KOMMISSIONEN i Aer Lingus, og at der ikke kan anordnes nogen foreløbige forholdsregler direkte i forhold til dem, da disse parter ikke er blevet hørt under denne sag.
AER LINGUS GROUP v COMMISSION the other shareholders of Aer Lingus, and that because such other parties have not been heard in the present proceedings, no order having an impact on them can be granted.
I denne forbindelse skal det fremhæves, at i overensstemmelse med de foranstående betragtninger er den vide skønsbeføjelse, der tilkommer Fællesskabets retsinstanser ved behandlingen af en begæring om foreløbige forholdsregler, såfremt denne kan påvirke tredjemands rettigheder og interesser, kun begrænset i sager, hvor det kan have alvorlige følger for sådanne rettigheder og interesser (kendelsen afsagt af Rettens præsident i sagen CCE SA Vittel og CE Pierval mod Kommissionen, nævnt i præmis 55 ovenfor, præmis 20).
In this respect, it should be pointed out that, based on the foregoing, the wide powers of the judge hearing an application for interim measures are limited only, in so far as an impact on the rights and interests of third parties is concerned, in cases where such rights and interests may be seriously affected (order in CCE Vittel and CE Pierval v Commission, cited in paragraph 54 above, paragraph 20).
Hertil kommer, at selv om de begærede foreløbige forholdsregler kan have alvorlige følger for tredjemænds rettigheder og interesser, kan sådanne foreløbige forholdsregler dog anordnes, »hvis det viser sig, at sagsøgerne i tilfælde af, at forholdsreglerne ikke træffes, udsættes for en situation, der kan bringe selve deres eksistens i fare« (kendelsen i sagen CCE SA Vittel og CE Pierval mod Kommissionen, nævnt i præmis 55 ovenfor, præmis 20 og den deri nævnte retspraksis).
In addition, even where the rights and interests of third parties may be seriously affected by the interim measures requested, such interim measures may nonetheless be granted ‘if it appears that, without them, the applicants would be exposed to a situation liable to endanger their very existence’ (order in CCE Vittel and CE Pierval v Commission, cited in paragraph 54 above, paragraph 20, and caselaw cited therein).
Fællesskabets retsinstanser skal foretage disse vurderinger ved afvejningen af de involverede interesser.
The judge hearing an application for interim measures carries out such assessments when balancing the different interests at stake.
Det kan således ikke udelukkes, at der kan anordnes foreløbige forholdsregler i den foreliggende sag, hvis de gældende betingelser er opfyldt, selv om disse muligvis kan påvirke rettigheder og interesser hos andre aktionærer i Aer Lingus.
Accordingly, it cannot be excluded that, if all the applicable conditions are satisfied, interim measures may be granted in the present proceedings, notwithstanding a possible impact on the rights and interests of other shareholders in Aer Lingus.
Spørgsmålet, om begæringen umiddelbart forekommer berettiget
Prima facie case
Sagsøgeren har gjort gældende, at de nævnte faktiske og retlige omstændigheder godtgør, at der er alvorlig tvivl om, hvorvidt den fortolkning, Kommissionen har anlagt i den anfægtede beslutning af forordningens artikel 8, stk. 4 og 5, er korrekt.
The applicant submits that the factual and legal elements set out below demonstrate that there is a serious dispute regarding the correctness of the Commission’s interpretation of Article 8(4) and (5) of the Regulation in the Contested Decision.
For det første bestrider sagsøgeren konstateringen i den anfægtede beslutnings punkt 12, hvorefter der »ikke kan opstå nogen negative virkninger, da Ryanair ikke har opnået og kan opnå kontrol over Aer Lingus«.
First of all, the applicant contests the assertion in paragraph 12 of the Contested Decision, according to which ‘negative effects cannot occur since Ryanair has not acquired, and may not acquire, control of Aer Lingus’.
Efter sagsøgerens opfattelse er dette udsagn såvel i strid med de faktiske omstændigheder som med en sund økonomisk tankegang og Kommissionens tidligere beslutninger.
In the applicant’s opinion this assertion is contrary to the facts, to sound economic theory and to previous Commission decisions.
Hvad angår det første argument fremhæver sagsøgeren, at Ryanair har udnyttet sin aktiepost til at få adgang til Aer Lingus’ fortrolige strategiske planer, har blokeret visse ekstraordinære beslutninger, som ville have hjulpet Aer Lingus til at rejse kapital og/eller gøre erhvervelser, har krævet to ekstraordinære generalforsamlinger med det formål at ændre Aer Lingus’ strategiske beslutninger og har truet selskabets direktører med at anlægge sag for overtrædelse af deres vedtægtsmæssige forpligtelser over for Ryanair som aktionær.
With regard to the first argument, the applicant stresses that Ryanair has used its shareholding to seek access to Aer Lingus’ confidential strategic plans, has blocked special resolutions that would have assisted Aer Lingus in raising capital and/or making acquisitions, has requisitioned two Extraordinary General Meetings with the object of reversing Aer Lingus’ strategic decisions, and has threatened its directors with litigation for breach of statutory duty towards it as a shareholder.
Disse forhold har efter sagsøgerens opfattelse i høj grad forstyrret Aer Lingus’ ledelse og bragt selskabet i konfrontation og retlige konflikter med Ryanair og dermed uundgåeligt svækket Aer Lingus som konkurrent til Ryanair.
These facts, according to the applicant, have had the result of distracting the management of Aer Lingus, embroiling the company in confrontation and legal disputes with Ryanair, and, inevitably, weakening Aer Lingus as an effective competitor of Ryanair.
Hvad angår det andet argument anfører sagsøgeren, at det følger af sunde økonomiske principper, at udøvelsen af en sådan aktieminoritet som den, Ryanair er indehaver af i Aer Lingus, fordrejer konkurrencen mellem virksomhederne.
With regard to the second argument, the applicant submits that sound economic principles indicate that minority shareholdings such as Ryanair’s shareholding in Aer Lingus distort competition between the companies concerned.
Navnlig har Ryanair som aktionær i Aer Lingus med en heraf følgende ret til at modtage en andel af dennes udbytte ingen tilskyndelse til at konkurrere med Aer Lingus, fordi Ryanairs interesse i at forbedre værdien af sin aktiepost og i at sikre, at Aer Lingus er rentabel, er i konflikt med den førstnævnte interesse.
In particular, as a shareholder of Aer Lingus having the right to receive a proportion of Aer Lingus’ profits, Ryanair does not have incentives to compete with Aer Lingus, because it has a conflicting interest in maximising the value of its shareholding and ensuring that Aer Lingus is profitable.
Efter Aer Lingus’ opfattelse bidrager aktieposter som den, Ryanair har erhvervet, i betydelig grad til en konkurrencebegrænsende handlemåde.
Shareholdings such as that of Ryanair, according to Aer Lingus, contribute significantly to anticompetitive outcomes.
Hvad angår det tredje argument, sagsøgeren har fremført til støtte for sine krav, henviser denne til Kommissionens beslutninger i sagerne Tetra Laval mod Sidel og Schneider mod Legrand.
With regard to the third argument, in support of its claim, the applicant relies on the Commission’s decisions in Tetra Laval/Sidel and Schneider/Legrand.
For det første gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen i disse to beslutninger fastslog, at indehavelsen af en aktieminoritet under de særlige omstændigheder, der forelå, ville forhindre genoprettelsen af en effektiv konkurrence og have en uforholdsmæssig negativ virkning for det selskab, som ønskedes fusioneret.
In those two decisions, the Commission established that in particular circumstances the retention of a minority shareholding would impede the restoration of conditions of effective competition and would have disproportionate effects on the target company.
For det andet gør sagsøgeren gældende, at Kommissionens fortolkning af artikel 8, stk. 4 og 5, er fejlagtig.
Secondly, according to the applicant, the Commission’s interpretation of Article 8(4) and (5) is incorrect.
Efter sagsøgerens opfattelse har Kommissionen anlagt en snæver bogstavelig fortolkning, hvorimod en videre fortolkning er i bedre overensstemmelse med forordningens formål.
The Commission, according to the applicant, has followed a purely textual approach, whereas a wider interpretation is more consistent with the purpose of the Regulation.
Ud fra de samme overvejelser gør sagsøgeren gældende, at Kommissionen ud fra en naturlig forståelse af artikel 8, stk. 4 og 5, skal anvende sine beføjelser efter disse bestemmelser til at træffe foranstaltninger over for en sådan udøvelse af aktieminoriteten som den af Ryanair anvendte, hvorimod den holdning, som Kommissionen har indtaget, gør Fællesskabet hjælpeløst over for den konkurrencefordrejning, Ryanair har forvoldt med sin aktieminoritet, som selskabet har erhvervet som en del af en ulovlig fusion, og som derfor er uforenelig med forordningens formål.
In the same vein, the applicant claims that the natural meaning of Article 8(4) and (5) is consistent with the use of the powers set out therein to address a minority shareholding such as that of Ryanair, whereas that adopted by the Commission leaves the Community helpless in the face of the distortion of competition created by Ryanair’s minority stake, which was acquired as part of a prohibited concentration and is therefore inconsistent with the purpose of the Regulation.
Navnlig anfører sagsøgeren, at Kommissionens fortolkning ikke tager hensyn til forordningens betragtning 2, 5, 7, 8, 14, 20 og 23.
In particular, the applicant submits that the Commission’s interpretation fails to take account of the following recitals in the preamble to the Regulation: 2, 5, 7, 8, 14, 20 and 23.
Hvad angår artikel 8, stk. 4, har Kommissionen efter sagsøgerens opfattelse i stedet for at følge forordningens betragtninger anlagt en rent bogstavelig fortolkning i den anfægtede beslutnings punkt 10 og antaget, at »den i sagen omhandlede fusion ikke er blevet gennemført«, og at »de transaktioner, som er blevet foretaget under proceduren ved Kommissionen, derfor ikke kan anses for at udgøre en del af en gennemført fusion«.
As far as Article 8(4) is concerned, instead of being guided by the recitals in the preamble to the Regulation, the Commission adopts a purely textual approach in paragraph 10 of the Contested Decision and takes the view that ‘the concentration assessed in the present case has not been implemented’ and that ‘the transactions that have been carried out during the Commission’s proceedings can therefore not be considered as part of an implemented concentration’.
Den første fejl, Kommissionen begik, var efter sagsøgerens opfattelse, at den vurderede de »transaktioner«, som den skulle tage stilling til, som forhold, der var forskellige fra den fusion, der blev vurderet i forbudsbeslutningen.
The first error committed by the Commission, according to the applicant, was to regard the ‘transactions’ which it must consider as somehow distinct from the concentration assessed in the Prohibition Decision.
Ifølge sagsøgeren fremgår det klart af forbudsbeslutningens punkt 12, at de forskellige »transaktioner«, der var omhandlet heri, udgør en integreret del af den forbudte fusion.
According to the applicant, it is apparent from paragraph 12 of the Prohibition Decision that the various ‘transactions’ referred to therein form an integral part of the prohibited concentration.
Da Kommissionen allerede i sin beslutning af 20. december 2006 havde anerkendt, at disse transaktioner og det offentlige bud udgjorde en del af en og samme fusion i forordningens artikel 3’s forstand, foretog Kommissionen derfor efter sagsøgerens opfattelse en forkert afgrænsning af den fusion, som artikel 8, stk. 4, finder anvendelse på.
Therefore, according to the applicant, the Commission, having acknowledged already in its decision of 20 December 2006 that such transactions and the public bid formed part of a single concentration for the purposes of Article 3 of the Regulation, misidentified the concentration to which Article 8(4) is applicable.
Der er to betingelser, som skal være opfyldt for at anvende artikel 8, stk. 4, nemlig at der foreligger en fusion, og at denne er uforenelig med fællesmarkedet.
Two requirements must be satisfied for Article 8(4) to apply: there must be a concentration and it must be found to be incompatible with the common market.
Da den anden betingelse ifølge sagsøgeren er opfyldt, er det afgørende spørgsmål at få fastslået, om den pågældende fusion er blevet gennemført.
The second condition being satisfied, according to the applicant, the main question is to establish whether the concentration so defined has been implemented.
Herom anfører sagsøgeren, at Kommissionen fejlagtigt har forstået udtrykket »gennemført« i artikel 8, stk. 4, litra a), på samme måde som udtrykket »opnå kontrol« i forordningens artikel 3, stk. 2.
In this regard, the applicant claims that the Commission wrongly equates the meaning of ‘implemented’ in Article 8(4)(a) with ‘acquire control’ in the sense of Article 3(2) of the Regulation.
Ifølge sagsøgeren taler artikel 8, stk. 4, litra a), ikke om »opnåelse af kontrol«, men anvender kun udtrykket »gennemført«.
In the applicant’s view, Article 8(4)(a) does not refer to the ‘acquisition of control’, and only adopts the word ‘implemented’.
Den omstændighed, at en fusion ikke er blevet fuldt ud tilendebragt, fordi Kommissionen forhindrede den, betyder ikke efter sagsøgerens opfattelse, at fusionen ikke er blevet gennemført gennem de transaktioner, som er nævnt i forbudsbeslutningens punkt 12, selv om dette indtil videre kun er sket delvis.
In the opinion of the applicant, the fact that the concentration was never fully consummated, because the Commission prevented it, does not mean that the concentration has not been implemented, albeit partially, through the transactions referred to in paragraph 12 of the Prohibition Decision.
Til støtte for denne argumentation forsøgte sagsøgeren under den mundtlige forhandling som nyt bevismateriale at fremlægge pressemeddelelser fra Kommissionen, som
In support of this claim, at the oral hearing, the applicant sought to introduce as new evidence Commission press releases, which, according to the applicant, demonstrate
AER LINGUS GROUP MOD KOMMISSIONEN efter sagsøgerens opfattelse godtgør, at det er almindelig praksis ved Kommissionen at anse skridt for en »gennemførelse«, selv om de ikke udgør en overførsel af kontrol.
AER LINGUS GROUP v COMMISSION that it is common practice for the Commission to consider steps short of control as ‘implementation’.
Sagsøgeren anfører, at disse pressedokumenter viser, at Kommissionen tidligere har foretaget uanmeldte inspektioner for at efterprøve, om parterne i en fusion i strid med forordningens artikel 7, stk. 1, havde gennemført en erhvervelse, som var under behandling ved Kommissionen.
The applicant claims that the above documents, demonstrate that the Commission has in the past carried out surprise inspections to check whether the parties to a concentration had implemented an acquisition under review by the Commission, in breach of Article 7(1) of the Regulation.
For det tredje har sagsøgeren fremført et retligt anbringende med støtte i forordningens artikel 7.
Thirdly, the applicant advances a legal ground based on Article 7 of the Regulation.
Ifølge artikel 7, stk. 1, må en fusion, der har fællesskabsdimension, ikke gennemføres, før den er blevet erklæret forenelig med fællesmarkedet.
Under Article 7(1), a concentration with a Community dimension may not be implemented until it has been declared compatible with the common market.
Ifølge artikel 7, stk. 2, er stk. 1 ikke til hinder for gennemførelse af et offentligt overtagelsestilbud eller en serie transaktioner i værdipapirer, forudsat at fusionen er anmeldt til Kommissionen, og at erhververen ikke udøver de stemmerettigheder, som er knyttet til de erhvervede værdipapirer, medmindre Kommissionen har givet dispensation i henhold til artikel 7, stk. 3.
Article 7(2) establishes that Article 7(1) does not prevent the implementation of a public bid or a series of transactions in securities, provided that the concentration is notified to the Commission and that the acquirer does not exercise the voting rights attaching to the securities acquired, except on the basis of a derogation granted by the Commission under Article 7(3).
Sagsøgerens argumentation er, at Ryanair som følge af artikel 7, stk. 1 og 2, når disse sammenholdes indbyrdes, er afskåret fra at udøve sine stemmerettigheder, medmindre Kommissionen har givet dispensation i henhold til stk. 3.
The applicant argues that paragraphs 1 and 2 of Article 7, read together, must prevent Ryanair from exercising its voting rights except in accordance with a derogation granted by the Commission under paragraph 3.
Kommissionen har for det første gjort gældende, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at de begærede foreløbige forholdsregler umiddelbart forekommer berettigede.
The Commission argues that the applicant has failed to establish a prima facie case that would justify granting the interim measures sought.