natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For at kunne give en brugbar besvarelse af det præjudicielle spørgsmål skal det fastslås, om de ydelser, som sagsøgeren i hovedsagen leverer med henblik på indgåelsen af en forsikringsaftale, henhører under tjenesteydelser vedrørende forsikrings- og genforsikringstransaktioner, som udføres af forsikringsmæglere og -formidlere, i den forstand, hvori er udtrykket anvendt i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), skønt selskabet kun har et indirekte forhold til en af parterne i den forsikringsaftale, til hvis indgåelse selskabet bidrager, gennem en anden afgiftspligtig person, der har et direkte forhold til denne part, og med hvilken sagsøgeren er aftalemæssigt forbundet.
In order to provide a useful answer to the question referred to the Court, it must be determined whether, notwithstanding the fact that the appellant in the main proceedings is only in an indirect relationship with one of the parties to an insurance contract, in the conclusion of which it has been instrumental through the intermediary of another taxable person who is himself in a direct relationship with that party and to whom that appellant is contractually bound, the services provided to that end are none the less services related to insurance and reinsurance transactions performed by insurance brokers and insurance agents within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Directive.
Det bemærkes for det første, at det allerede er fastslået, at anerkendelsen af egenskaben som forsikringsmægler eller -formidler afhænger af indholdet af de pågældende aktiviteter (jf. i denne retning Arthur Andersen-dommen, præmis 32).
It should be pointed out, first of all, that it has already been held that recognition of a person as an insurance broker or agent presupposes an examination of what the activities in question comprise (see, to that effect, Arthur Andersen, cited above, paragraph 32).
Herved bemærkes, at arten af de aktiviteter, som sagsøgeren i hovedsagen udøver, således som de er beskrevet i denne doms præmis 9, ubestrideligt har karakter af en forsikringsmæglers eller -formidlers virksomhed.
It is sufficient to note, in that regard, that it can be seen from the order for reference that the activities carried out by the appellant in the main proceedings, as described in paragraph 9 of the present judgment, are unquestionably the characteristic activities of an insurance broker or agent.
For det andet bemærkes med hensyn til forholdet mellem forsikringsmæglerens eller -formidlerens og parterne i en forsikringsaftale, til hvis indgåelse sagsøgeren har bidraget, at hverken sjette direktiv eller Rådets direktiv 77/92/EØF af 13. december 1976 om foranstaltninger med henblik på at lette den faktiske udøvelse af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser inden for virksomhed som forsikringsagent eller forsikringsmægler (ex gruppe 630 CITI), herunder navnlig overgangsforanstaltninger for disse former for virksomhed (EFT 1977 L 26, s. 26), indeholder nogen angivelse herom.
Secondly, it is clear that neither the Sixth Directive nor Council Directive 77/92/EEC of 13 December 1976 on measures to facilitate the effective exercise of freedom of establishment and freedom to provide services in respect of the activities of insurance agents and brokers (ex ISIC Group 630) and, in particular, transitional measures in respect of those activities (OJ 1977 L 26, p. 14) contain any indication concerning the relationship between an insurance broker or agent with the parties to an insurance contract in the conclusion of which he has been instrumental.
Domstolen har imidlertid i præmis 44 i Taksatorringen-dommen, hvortil den nationale ret har henvist i forelæggelsesafgørelsen, fastslået, at udtrykket »tjenesteydelser i forbindelse med […] transaktioner, som udføres af forsikringsmæglere og -formid-lere«, der er indeholdt i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), udelukkende tager sigte på ydelser, der udføres af erhvervsdrivende, der er part i et retsforhold til både forsikringsselskabet og forsikringstageren.
However, the Court has decided, in paragraph 44 of the judgment in Taksatorringen, cited above, to which the national court refers in its order for reference, that the expression ‘related services performed by insurance brokers and insurance agents’ in Article 13B(a) of the Sixth Directive refers only to services provided by professionals who have a relationship with both the insurer and the insured party.
Den nederlandske regering har i denne forbindelse anført, at sagsøgeren i hovedsagen ikke har noget forhold til forsikringsselskaberne, men handler for VDL’s regning og i dette selskabs navn, idet VDL er den virkelige forsikringsmægler og -formidler.
The Netherlands Government points out in that regard that the appellant in the main proceedings does not have any relationship with the insurers and acts on behalf of, and in the name of, VDL, which is the real insurance broker and agent.
Regeringen har deraf udledt, at sagsøgeren ikke kan være omfattet af fritagelsen i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), for de ydelser, selskabet leverer som forsikringsmægler og -formidler.
The Netherlands Government concludes that the appellant cannot claim the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive in respect of services which it provides as an insurance broker and agent.
Det er dette, der mere specifikt fremgår af præmis 44 og 33 i henholdsvis Taksatorringendommen og Arthur Andersen-dommen.
That is clear, in particular, from paragraph 44 of Taksatorringen and paragraph 33 of Arthur Andersen.
Det fremgår for det første af forelæggelsesafgørelsen, at selv om sagsøgeren i hovedsagen ikke formelt er knyttet til de forsikringsselskaber, for hvis regning VDL handler, har sagsøgeren imidlertid et indirekte forhold til forsikringsselskaberne.
On the one hand, it is clear from the order for reference that, although the appellant in the main proceedings does not have a formal relationship with the insurers on whose behalf VDL acts, it none the less has an indirect relationship with those insurers.
Via den aftale, som knytter sagsøgeren til VDL, der har indgået et aftaleforhold med forsikringsselskaberne, er sagsøgeren i hovedsagen, der handler i VDL’s navn og for dette selskabs regning, indirekte knyttet til forsikringsselskaberne.
Thus, through its contract with VDL, which itself has a contractual relationship with the insurers, the applicant in the main proceedings, acting in the name and on behalf of VDL, is indirectly linked with those insurers.
Selv om Domstolen fastslog, at de i de sager, der gav anledning til Taksatorringendommen og Arthur Andersen-dommen, omhandlede afgiftspligtige personers aktiviteter ikke efter deres art henhørte under tjenesteydelser i forbindelse med forsikringstransaktioner, som udføres af en forsikringsmægler eller -formidler, som omhandlet i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), foreslog den imidlertid ikke en analyse af det forhold, som disse afgiftspligtige personer havde til forsikringsselskaberne og forsikringstagerne (jf. i denne retning Taksatorringen-dommen, præmis 44-46, og Arthur Andersen-dommen, præmis 36).
Thus, although the Court considered that the activities carried on by the taxable persons in question in Taksatorringen and Arthur Andersen did not, of their nature, constitute activities related to insurance transactions carried out by an insurance broker or an insurance agent within the meaning of Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive, it did not seek to analyse the relationship of those taxable persons with the insurers and the insured parties (see, to that effect, Taksatorringen, paragraphs 44 to 46, and Arthur Andersen, paragraph 36).
Sagsøgeren i hovedsagen kan derfor ikke nægtes den fritagelse, der er omhandlet i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), alene fordi selskabet ikke har et direkte forhold til de forsikringsselskaber, for hvis regning sagsøgeren i sin egenskab af underagent for VDL indirekte handler over for forsikringstagerne.
Consequently, the appellant in the main proceedings cannot be refused the benefit of the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Directive merely because it does not have a direct relationship with the insurers on whose behalf it acts indirectly, as a sub-agent of VDL, in regard to insurance policyholders.
Under disse omstændigheder følger det af princippet om afgiftsneutralitet, at de erhvervsdrivende skal kunne vælge den organisationsform, som ud fra en strengt økonomisk synsvinkel passer dem bedst, uden at skulle løbe en risiko for, at deres transaktioner udelukkes fra den fritagelse, der er fastsat i sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a) [jf. i denne retning for så vidt angår sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra d), nr. 6, Abbey National-dommen, præmis 68, og for så vidt angår direktivets artikel 13, punkt B, litra d), nr. 1, Ludwigdommen, præmis 35].
In those circumstances, it follows from the principle of fiscal neutrality that traders must be able to choose the form of organisation which, from the strictly commercial point of view, best suits them, without running the risk of having their transactions excluded from the exemption provided for in Article 13B(a) of the Sixth Direct- ive (see, to that effect, with regard to Article 13B(d)(6) of the Sixth Directive, Abbey National, paragraph 68, and with regard to Article 13B(d)(1) of the directive, see Ludwig, paragraph 35).
Det forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra a), skal fortolkes således, at den omstændighed, at en forsikringsmægler eller -formidler ikke har et direkte forhold til parterne i den forsikrings- eller genforsikringsaftale, til hvis indgåelse han bidrager, men udelukkende har et indirekte forhold til parterne via en anden afgiftspligtig person, der har et direkte forhold til en af disse parter, og med hvilken denne forsikringsmægler eller -formidler er aftalemæssigt forbundet, ikke er til hinder for, at den ydelse, som forsikringsmægleren eller -formidleren leverer, fritages for moms i henhold til nævnte bestemmelse.
In the light of the foregoing considerations, the answer to the question referred to the Court should be that Article 13B(a) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom that insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from VAT under that provision.
Artikel 13, punkt B, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at den omstændighed, at en forsikringsmægler eller -formidler ikke har et direkte forhold til parterne i den forsikrings- eller genforsikringsaftale, til hvis indgåelse han bidrager, men udelukkende har et indirekte forhold til parterne via en anden afgiftspligtig person, der har et direkte forhold til en af disse parter, og med hvilken denne forsikringsmægler eller -formidler er aftalemæssigt forbundet, ikke er til hinder for, at den ydelse, som forsikringsmægleren eller -formidleren leverer, fritages for merværdiafgift i henhold til nævnte bestemmelse.
Article 13B(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment must be interpreted as meaning that the fact that an insurance broker or agent does not have a direct relationship with the parties to the insurance or reinsurance contract in the conclusion of which he has been instrumental, but merely an indirect relationship with them through the intermediary of another taxable person who is, himself, in a direct relationship with one of those parties, and to whom the insurance broker or agent is contractually bound does not prevent the service provided by the latter from being exempt from value added tax under that provision.
Sag C-187/07
Case C-187/07
Straffesag mod Dirk Endendijk
Criminal proceedings against Dirk Endendijk
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Rechtbank Zutphen)
(Reference for a preliminary ruling from the Rechtbank Zutphen)
»Direktiv 91/629/EØF — beslutning 97/182/EF — kalveopdræt — enkeltbokse — forbud mod binding af kalve — betydningen af udsagnsordet »at binde« — bindslets art og længde — uoverensstemmelse mellem de forskellige sprogudgaver — ensartet fortolkning«
(Directive 91/629/EEC — Decision 97/182/EC — Rearing of calves — Individual pens — Prohibition on tethering calves — Meaning of the verb ‘tether’ — Material and length — Different language versions — Uniform interpretation)
Domstolens dom (Syvende Afdeling) af 3. april 2008 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Seventh Chamber), 3 April 2008 . . . . . . . . . . .
Fællesskabsret — fortolkning — tekster på flere sprog
Community law — Interpretation — Texts in several languages
Landbrug — tilnærmelse af lovgivningerne — mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve — direktiv 91/629
Agriculture — Approximation of laws — Minimum standards for the protection of calves — Directive 91/629
baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i.
must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part.
De fællesskabsretlige bestemmelser skal fortolkes og anvendes ensartet i lyset af de forskellige sproglige udgaver, der er udfærdiget på alle fællesskabssprog.
Community provisions must be interpreted and applied uniformly in the light of the versions existing in all European Community languages.
Den formulering, der er anvendt i en sproglig udgave af en fællesskabsretlig bestemmelse, kan ikke alene tjene som grundlag for bestemmelsens fortolkning eller i denne henseende tillægges større betydning end de øvrige sproglige udgaver.
The wording used in one language version of a Community provision cannot serve as the sole basis for the interpretation of that provision, or be made to override the other language versions in that regard.
Dette ville nemlig være i strid med kravet om en ensartet anvendelse af fællesskabsretten.
Such an approach would be incompatible with the requirement of the uniform application of Community law.
En kalv er bundet i den forstand, hvori begrebet er anvendt i direktiv 91/629 om fastsættelse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve, som ændret ved beslutning 97/182, når den er fastholdt med et bindsel, uanset arten og længden af dette bindsel og grundene til, at dyret er bundet.
A calf is tethered within the meaning of Directive 91/629, laying down minimum standards for the protection of calves, as amended by Decision 97/182, where it is tied by a rope, irrespective of the material, length and purpose of that rope.
I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige udgaver af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse således fortolkes på
Where there is divergence between the various language versions of a Community text, the provision in question
(jf. præmis 26 og domskonkl.)
(see para. 26, operative part)
I sag C-187/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Rechtbank Zutphen (Nederlandene) ved afgørelse af 19. februar 2007, indgået til Domstolen den 3. april 2007, i straffesagen mod:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Rechtbank Zutphen (Netherlands), made by decision of 19 February 2007, received at the Court on 3 April 2007, in the criminal proceedings against
DOMSTOLEN (Syvende Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, U. Lõhmus, og dommerne P. Lindh og A. Arabadjiev (refererende dommer), generaladvokat: Y. Bot justitssekretær: assisterende justitssekretær H. von Holstein, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 9. januar 2008,
THE COURT (Seventh Chamber), composed of U. Lõhmus, President of the Chamber, P. Lindh and A. Arabadjiev (Rapporteur), Judges,
— den nederlandske regering ved C. Wissels og D.J.M. de Grave, som befuldmægtigede
— the Netherlands Government, by C. Wissels and D.J.M. de Grave, acting as Agents,
— den græske regering ved V. Kontolaimos og S.. Charitaki, som befuldmægtigede
— the Greek Government, by V. Kontolaimos and S. Charitaki, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved F. Erlbacher og M. van Heezik, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher and M. van Heezik, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Anmodningen er blevet forelagt under en straffesag mod Dirk Endendijk, der er tiltalt for i oktober 2005 at have holdt kalve, der var bundet under forhold, som ikke er i overensstemmelse med punkt 8, første punktum, i bilaget til direktiv 91/629, med senere ændringer.
The reference has been made in the course of criminal proceedings brought against Dirk Endendijk for having, during October 2005, kept calves tethered in conditions not in compliance with the first sentence of point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629.
Rådets direktiv 97/2/EF af 20. januar 1997 om ændring af direktiv 91/629 (EFT L 25, s. 24) har ikke formelt ændret denne bestemmelse, men indsatte et nyt stk. 3 i artikel 3 i direktiv 91/629, med følgende ordlyd:
Council Directive 97/2/EC of 20 January 1997, amending Directive 91/629 (OJ 1997 L 25, p. 24), did not formally amend that provision but inserted a new paragraph 3 within Article 3 of Directive 91/629, which provides:
»Fra den 1. januar 1998 gælder følgende bestemmelser for alle nyopførte eller ombyggede bedrifter og for alle bedrifter, der tages i brug for første gang efter denne dato: a) Kalve må ikke holdes i enkeltbokse efter otteugersalderen, medmindre en dyrlæge har attesteret, at deres helbred eller adfærd kræver, at de holdes isoleret for at blive behandlet. […]
(a) no calf shall be confined in an individual pen after the age of eight weeks, unless a veterinarian certifies that its health or behaviour requires it to be isolated in order to receive treatment. …
Bilaget til direktiv 91/629 indeholdt i den oprindelige udgave et punkt 8, der var affattet således:
The Annex to Directive 91/629 included in its original version a point 8, which stated as follows:
»Hvis der anvendes bidsler, må disse ikke skade kalvene, og de skal kontrolleres jævnligt og om nødvendigt reguleres for at sidde bekvemt.
‘Where tethers are used, they must not cause injury to the calves and must be inspected regularly and adjusted as necessary to ensure a comfortable fit.
Hvert bindsel skal være så langt, at kalvene kan bevæge sig i overensstemmelse med [punkt] 7 [dvs. lægge sig, hvile, rejse sig og holde sig selv rene uden besvær og se andre kalve].
Each tether must be of sufficient length to allow the calves to move as stipulated in [point] 7 [that is, to lie down, rest, stand up and groom themselves without difficulty and to see other calves].
De skal være udformet således, at enhver risiko for, at kalvene kan blive kvalt eller komme til skade, så vidt muligt undgås.«
The design must be such as to avoid, as far as possible, any risk of strangulation or injury.’
»[B]inding af kalve volder problemer; af den grund bør enkeltvist opstaldede kalve ikke bindes, og kalve opstaldet i grupper bør kun bindes i en kort periode på det tidspunkt, hvor de mælkefodres«.
‘Whereas tethering of calves causes problems; whereas for that reason individually penned calves should not be tethered and group-housed calves may only be tethered for a short period at the time of feeding milk.’
Beslutning 97/182 ændrede bilaget til direktiv 91/629, hvorved punkt 8 blev erstattet med følgende ordlyd:
Decision 97/182 amended the Annex to the Directive 91/629, in which it replaced point 8 with the following:
Bindslet skal være således udformet, at risiko for kvælning eller skade undgås, og således at kalven kan bevæge sig i overensstemmelse med punkt 7 [dvs. lægge sig, hvile, rejse sig og holde sig selv ren uden besvær].«
Each tether shall be designed to avoid the risk of strangulation or injury and to allow the calf to move in accordance with point 7 [that is, to lie down, to rest, stand up and groom itself without difficulty].’
Kalvebekendtgørelsen (Kalverenbesluit, Staatsblad 1994, nr. 576) indeholder ikke nogen definition af udtrykket »at binde«.
The Decree on calves (Kalverenbesluit, Staatsblad 1994, No 576) includes no definition of the word ‘tether’.
Bekendtgørelsens artikel 3, stk. 2, bestemmer:
Article 3(2) of that decree provides:
»Enkeltvist opstaldede kalve og kalve, som er mere end otte uger gamle, der er beregnet til at blive kødkvæg, må ikke bindes.«
‘Calves housed in individual pens and those over eight weeks old intended to be raised as steers shall not be tethered.’
Det præciseres i denne forbindelse i motiverne til bekendtgørelsen, at forbuddet mod at binde enkeltvist opstaldede kalve gælder »alle kategorier af kalve«.
The explanatory note to that decree indicates, in that regard, that the prohibition on tethering individually penned calves applies to ‘all categories of calves’.
Ved bekendtgørelse af 22. september 1997 (Staatsblad 1997, nr. 478), der trådte i kraft den 31. december 1997, blev kalvebekendtgørelsen ændret for at tage hensyn til de ændringer, der blev indført ved beslutning 97/182. Beslutningens artikel 2, stk. 1, har nu følgende ordlyd:
By Decree of 22 September 1997 (Staatsblad 1997, No 478), which came into force on 31 December 1997, the Decree on calves was amended to take account of the amendments introduced by Decision 97/182.
»Kalve må kun holdes under forhold, som er i overensstemmelse med punkt 8, første punktum, i bilaget [til direktiv 91/629, med senere ændringer].«
‘Calves shall be kept only in conditions which comply with the first sentence of point 8 of the Annex [to Amended Directive 91/629].’
Dirk Endendijk, nederlandsk opdrætter, blev tiltalt for i oktober 2005 at have holdt 25 kalve, der var bundet i bokse i strid med punkt 8, første punktum, i bilaget til direktiv 91/629 med senere ændringer.
Mr Endendijk, a Dutch stockbreeder, is charged with having, during October 2005, kept 25 calves tethered in boxes contrary to the first sentence of point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629.
Under disse omstændigheder har Rechtbank Zutphen besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
In those circumstances, the Rechtbank Zutphen (Zutphen District Court) (Netherlands) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Hvorledes skal begrebet »at binde« i den forstand, hvori det er anvendt i direktiv 91/629 [med senere ændringer], fortolkes?
‘(1) How is the word “tethered”, within the meaning of [Amended] Directive 91/629 … to be interpreted?
2) Har rebets materiale og længde samt formålet med bindingen herved nogen betydning?«
(2) Is the material, the length or the purpose of the tethering of any significance in that respect?’
Henset til den tætte forbindelse mellem de to spørgsmål, som den forelæggende ret har stillet, skal de besvares samlet.
Since the two questions referred from the national court are closely interconnected it is appropriate to reply to them jointly.