natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til ydelsen af førtidspension som følge af erhvervsudygtighed er der fastsat en aldersbetingede, der er forskellig for mænd og kvinder, hvilket i det væsentlige skyldes budgetmæssige hensyn.
By those two questions, which it is appropriate to consider together, the national court seeks essentially to ascertain whether the derogation for which Article 7(l)(a) of the Directive provides must be interpreted as applying to a benefit such as the oldage pension on account of incapacity for which a qualifying age which differs according to sex was introduced into national legislation after expiry of the period prescribed for transposition of the Directive.
Den ydelse, der er omtvistet i hovedsagen, er omfattet af direktivets anvendelsesområde og er udtryk for forskelsbehandling, idet den aldersgrænse, der er fastsat med hensyn til retten til ydelsen, er forskellig for mænd og kvinder.
The benefit at issue in the main proceedings falls within the scope of the Directive and, second, that it is discriminatory in character in that the minimum age at which entitlement to the benefit commences is different for men and for women.
Selv om budgetmæssige hensyn kan være afgørende for en medlemsstats socialpolitiske valg og påvirke arten og omfanget af de socialsikringsforanstaltninger, staten ønsker at træffe, udgør de imidlertid ikke i sig selv et mål for socialpolitikken og kan derfor ikke begrunde en forskelsbehandling på grundlag af køn.
Although budgetary considerations may influence a Member State's choice of social policy and affect the nature or scope of the social protection measures it wishes to adopt, they cannot themselves constitute the aim pursued by that policy and cannot, therefore, justify discrimination against one of the sexes.
Selv om der gælder en aldersbetingede med hensyn til tilkendelsen af den nævnte ydelse, er forholdet dog det, at ydelsen udelukkende tilkendes personer, der på grund af sygdom eller andre fysiske eller psykiske lidelser eller former for svagelighed ikke er i stand til at udøve en erhvervsmæssig beskæftigelse.
Although the grant of the benefit at issue is subject to an age condition, the fact remains that it is granted only to persons who are incapable, following an illness or other infirmity or weakness of their physical or mental powers, of continuing to work.
Bortset fra generelle budgetmæssige betragtninger er der ikke for Domstolen fremført argumenter, som viser, at der er et indbyrdes afhængighedsforhold mellem de sociale sikringsordninger, som kunne påvirkes af, at den i hovedsagen omtvistede forskelsbehandling blev ophævet.
Apart from general considerations of a budgetary nature, no argument has been put to the Court such as to demonstrate any interdependence between social-security systems which might be affected by removal of the discrimination at issue in the main proceedings.
En sådan ydelse kan ikke udgøre en alderspension som omhandlet i direktivets artikel 7, stk. 1, litra a), der er en undtagelsesbestemmelse, der, som det fremgår af fast retspraksis, i betragtning af den grundlæggende betydning af princippet om ligebehandling skal fortolkes snævert.
Accordingly, it must be concluded that the removal of such discrimination could not have any serious effect on the financial equilibrium of the social-security system as a whole.
Det må herefter antages, at en ophævelse af den pågældende forskelsbehandling ikke kan have en alvorlig indvirkning på den økonomiske ligevægt i den sociale sikringsordning, betragtet under et.
Such a benefit cannot constitute an oldage pension within the meaning of Article 7(l)(a) of the Directive, which is a derogating provision, since, according to settled case-law, in view of the fundamental importance of the principle of equal treatment, any such provision must be interpreted strictly.
Der er kun en sammenhæng mellem de nævnte to ydelser, for så vidt som alderspensionen træder i stedet for førtidspensionen, når den forsikrede når den lovbestemte pensionsalder.
The only link between those two benefits is the fact that the latter replaces the former when the insured person reaches statutory retirement age.
Der skal tages stilling til, om fastsættelsen af forskellige aldersbetingelser for mænd og kvinder med hensyn til tilkendelsen af den ydelse, der omtvistes i hovedsagen, kan antages at være en følge af den pensionsalder, der er fastsat med hensyn til ydelse af en alderspension.
It is necessary to determine whether the determination of a qualifying age, which differs according to sex, for entitlement to the benefit at issue in the main proceedings may be regarded as a consequence of the pensionable age laid down for the purpose of granting an oldage pension.
En midlertidig opretholdelse af en betingelse om pensionsalder, der er forskellig for mænd og kvinder, kan medføre, at der efter udløbet af fristen for gennemførelsen af direktivet må træffes foranstaltninger, der er uløseligt forbundet med en sådan undtagelsesordning, og at sådanne foranstaltninger må ændres.
Accordingly, it cannot be argued that it was objectively necessary to introduce the discrimination at issue in the main proceedings in order to guarantee coherence between the oldage pension and the early oldage pension on account of incapacity for work.
Det kan derfor ikke med føje hævdes, at indførelsen af den i hovedsagen omtvistede forskelsbehandling er objektivt nødvendig med henblik på at sikre sammenhængen mellem ordningen vedrørende alderspension og ordningen vedrørende førtidspension som følge af erhvervsudygtighed.
The temporary maintenance of different retirement ages according to sex may necessitate the subsequent adoption, after expiry of the period prescribed for transposition of the Directive, of measures which are indissociable from that derogation and also amendments to such measures.
Det fremgår således af fast retspraksis, at såfremt en medlemsstat i medfør af direktivets artikel 7, stk. 1, litra a), for så vidt angår ydelse af alders-
According to settled case-law, where, pursuant to Article 7(l)(a) of the Directive, a Member State prescribes different pensionable ages for
Domstolen vil kun anvendelse af retssikkerhedsprincip, undtagelsesvis under et almindeligt der er knæsat i
Only exceptionally that the Court may, in application of the general principle of legal certainty inherent in the Community legal order, be moved to restrict for any person concerned the opportunity of relying upon a provision which it has interpreted with a view to calling in question legal relationships established in good faith.
vedrører anvendelsen af direktivets artikel 7, stk. 1, litra a), og på grundlag af hvilke Republikken Østrig kunne have taget stilling til, om de nationale bestemmelser er forenelige med direktivet.
The financial consequences which might ensue for a Member State from a preliminary ruling have never in themselves justified limiting the temporal effect of such a ruling.
For så vidt angår hovedsagen må det for det første fastslås, at Domstolen på det tidspunkt, hvor de nationale bestemmelser blev vedtaget, allerede havde truffet en række afgørelser, der
In the present case, it must be noted, first, that on the date when the national rules were adopted case-law of the Court already existed concerning the application of Article 7(l)(a) of the Directive, so that the Austrian Republic was in a position to assess the compatibility of the national rules with the Directive.
»Undtagelsesbestemmelsen i artikel 7, stk 1, litra a), i Rådets direktiv 79/7/EØF af 19. december 1978 om gradvis gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder med hensyn til social sikring skal fortolkes således, at den ikke omfatter en ydelse som f.eks. førtidspension som følge af erhvervsudygtighed, med hensyn til hvilken der efter udløbet af fristen for gennemførelse af direktivet i national lovgivning er fastsat en aldersbetingelse, der er forskellig f or mænd og kvinder.«
'The derogation for which Article 7(l)(a) of Council Directive 79/7/EEC of 19 December 1978 on the progressive implementation of the principle of equal treatment for men and women in matters of social security provides must be interpreted as not applying to a benefit such as the early oldage pension on account of incapacity for work for which a qualifying age which differs according to sex was introduced into national legislation after expiry of the period prescribed for transposition ofthat directive.' >
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 16. september 1999.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 16 September 1999.
»Appel —fysiske ellerjuridiske personer — retsakt, der berører dem umiddelbart og individuelt — statsstøtte — beslutning hvorved en støtte erklæres uforenelig med fællesmarkedet — fagforeninger og personaleudvalg« (Domstolens plenum)
By application lodged at the Court Registry on 15 April 1998, the works council of Société Française de Production, a body which represents the staff, and the Syndicat National de Radiodiffusion et de Télévision CGT (SNRTCGT), the Syndicat Unifié de Radio et de
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 15. april 1998 har personalerepræsentationen Comité d'entreprise de la Société française de production samt fagforeningerne Syndicat national de radiodiffusion et de télévision CGT (SNRTCGT), Syndicat unifié de radio et de télévision CFDT (SURT-CFDT), Syndicat national Force ouvrière de radiodiffusion et de télévision og Syndicat national de l'encadrement audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC), der alle er organer, der er omfattet af reglerne i den franske code du travail's IV. bog, iværksat appel af kendelse afsagt den 18. februar 1998 af Retten i Første Instans i sag T-189/97, Comité d'entreprise de la Société française de production m.fl. mod Kommissionen (herefter »den appellerede kendelse«), hvorved Retten afviste sagen, hvori der var nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning 97/238/EF af 2. oktober 1996 om den franske statsstøtte til det audiovisuelle produktionsselskab, Société française de production (herefter »den omtvistede beslutning«).
Travail, brought an appeal against the order of the Court of First Instance of 18 February 1998 in Case T-189/97 Comité d'Entreprise de la Société Française de Production and Others ν Commission [1998] ECR 11-335 (hereinafter 'the contested order'), in which the Court of First Instance dismissed as inadmissible their action seeking the annulment of Commission Decision 97/238/EC of 2 October 1996 concerning aid granted by the French State to the audiovisual production company Société Française de Production.
Sagens faktiske omstændigheder retsforhandlingerne for Retten
Facts and procedure before the Court of First Instance
Retten afviste annullationssøgsmålet under henvisning til, at sagsøgerne ikke var umiddelbart og individuelt berørt af den anfægtede beslutning i den forstand, hvori udtrykket anvendes i EF-traktatens artikel 173, stk. 4 (efter ændring nu artikel 230, stk. 4, EF).
The Court of First Instance dismissed the action for annulment as inadmissible on the ground that the decision at issue was not of direct and individual concern to the applicants within the meaning of the fourth paragraph of Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, the fourth paragraph of Article 230 EC).
Société française de production (herefter »SFP«) er et af den franske stat kontrolleret selskab, hvis virksomhed hovedsagelig består i produktion og udsendelse af tv-programmer.
Société Française de Production (hereinafter 'SFP') is a company controlled by the French State authorities, whose principal activity is the production and broadcasting of television programmes.
Ved beslutninger af 27. februar 1991 og 25. marts 1992 godkendte Kommissionen to støtteudbetalinger fra de franske myndigheder til SFP i tiden fra 1986 til 1991. Støtten udgjorde i alt 1 260 mio. FRF.
By decisions of 27 February 1991 and 25 March 1992 the Commission authorised two payments of aid made by the French authorities to SFP between 1986 and 1991 and amounting to a total of FRF 1 260 million.
Retten fastslog i den appellerede kendelse, at til forskel fra, hvad der er tilfældet for Fællesskabets kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser, findes der på statsstøtteområdet ingen forordningsbestemmelser svarende til bestemmelserne i forordning nr. 4064/89, som udtrykkeligt giver anerkendte arbejdstagerrepræsentanter processuelle rettigheder.
The Court of First Instance found, that, in contrast to Community control of concentrations, there are, as regards State aid, no legislative provisions comparable to those contained in Regulation No 4064/89 which expressly grant procedural prerogatives to the recognised representatives of the employees.
Retten udledte heraf, at sagsøgerne ikke kunne påberåbe sig denne egenskab for at gøre gældende, at de var individuelt berørt af den anfægtede beslutning.
The Court of First Instance inferred from this that the applicants could not properly rely on that fact to claim that they were individually concerned by the decision at issue.
Herefter gav de franske myndigheder på ny støtte til SFP ved at udbetale 460 mio. FRF til selskabet i 1993 og 400 mio. FRF i 1994.
The French authorities subsequently carried out further aid operations under which it granted SFP FRF 460 million in 1993 and FRF 400 million in 1994.
En række selskaber, der fandt, at de blev påført skade som følge af de lave priser, som støtten satte SFP i stand til at beregne sig, indgav den 7. april 1994 en klage til Kommissionen.
Several competitors claimed to suffer from the low prices charged by SFP as a result of the aid and lodged a complaint with the Commission on 7 April 1994.
Hvad angår sagsøgernes argument om, at Kommissionen på statsstøtteområdet skal forene konkurrencereglerne med politiske hensyn, således at legalitetskontrollen også skal udføres under hensyn til traktatens sociale mål, fastslog Retten, at dette heller ikke kunne danne grundlag for, at sagsøgerne var individuelt berørt af den anfægtede beslutning.
As to the applicants' argument that action by the Commission in respect of State aid is intended to reconcile the competition rules with considerations of a political nature, so that the review of legality must also be carried out in the light of the social objectives of the Treaty, the Court of First Instance held, that that argument was not such as to demonstrate that the applicants were individually concerned by the decision at issue.
I beslutningen erklærede Kommissionen, at den pågældende støtte, der var ydet i form af successive udbetalinger i perioden 1993-1996 på i alt 1,110 mia. FRF, var ulovlig, idet den var gennemført i strid med
In that decision, it stated that the aid in question, resulting from the successive payments made between 1993 and 1996 and amounting to a total of FRF 1 110 million, was illegal since it was granted in breach of the prior notification procedure laid down in Article 93(3) of the Treaty.
forhandlingsposition er påvirket af den nævnte beslutning.
regarded as being individually concerned for the purposes of the fourth paragraph of Article 173 of the Treaty.
Retten bemærkede, at med henblik på at afgøre, om en støtte som omhandlet i traktatens artikel 92, stk. 1, er forenelig med fællesmarkedet, kan Kommissionen i givet fald også tage sociale hensyn i betragtning.
The Court of First Instance pointed out that a decision declaring aid to be incompatible with the common market and ordering its recovery cannot, in itself, result in the alleged effects on the level and conditions of employment in the undertaking in receipt of the aid at issue.
Retten tilføjede, at Kommissionen har meget vide skønsbeføjelser, som bl.a. indebærer en vurdering af de økonomiske og sociale faktorer, der kommer i betragtning på fællesskabsplan.
It added that such consequences will be produced only if measures which are independent of the Commission's decision are adopted by the undertaking itself or by the employers and employees.
Retten konkluderede, at sagsøgerne — når der ikke var sket en væsentlig påvirkning af en konkurrencemæssige stilling, og der ikke rent faktisk var gjort indgreb i den mulighed, de havde for som interesserede parter i den forstand, hvori udtrykket anvendes i traktatens artikel 93, stk. 2, at fremkomme med deres bemærkninger under proceduren for Kommissionen, som de i øvrigt ikke havde deltaget i — ikke kunne gøre gældende, at der overhovedet forelå en krænkelse, som kunne godtgøre, at deres retlige stilling var berørt i væsentligt omfang af den anfægtede beslutning, og de kunne derfor ikke anses for at være individuelt berørt i den forstand, hvori udtrykket anvendes i traktatens artikel 173, stk. 4.
The Court of First Instance concluded that, bearing in mind their margin for negotiation as regards the nature and scale of measures which may be adopted in the context of a possible restructuring of the undertaking, the possibility of such measures not actually being adopted did not appear to be entirely theoretical.
Retten udtalte, at den omstændighed, at sagsøgerne eventuelt kunne anses for at være interesserede parter i den forstand, hvori udtrykket anvendes i traktatens artikel 93, stk. 2, ikke i sig selv var tilstrækkelig til, at de individualiseredes i lighed med den stat, der var adressat for beslutningen.
The Court of First Instance held that the mere fact that there is a possibility that the applicants might be regarded as being parties concerned within the meaning of Article 93(2) of the Treaty does not, however, suffice to distinguish them individually in a similar way to the Member State to which the decision was addressed.
Retten bemærkede, at de personer, der kan anses for at være interesserede parter i henhold til denne bestemmelse, ikke alene er den virksomhed eller de virksomheder, der modtager en støtte, men også de personer, virksomheder og faglige sammenslutninger, hvis interesser måtte være berørt af den tildelte støtte, herunder navnlig konkurrerende virksomheder og erhvervsorganisationer.
It pointed out that the parties concerned, within the meaning of that provision, are not only the undertaking or undertakings receiving aid, but also the persons, undertakings or trade associations whose interests might be affected by the grant of the aid, in particular competing undertakings and also trade associations.
Retten tilføjede, at det med andre ord drejer sig om en ubestemt helhed af adressater, således at egenskaben af »interesseret part« ikke er tilstrækkelig til, at man kan adskille sagsøgerne fra andre tredjemænd, der vil kunne være interesserede parter i den forstand, hvori udtrykket anvendes i traktatens artikel 93, stk. 2.
It added that, in other words, what is conceived is an indeterminate group of persons to whom notice must be given so that the mere fact of being a party concerned cannot suffice to distinguish the applicants individually from any other third party which is potentially concerned for the purposes of Article 93(2) of the Treaty.
Retten konstaterede, at sagsøgerne ikke på noget tidspunkt under proceduren havde henvendt sig til Kommissionen for som interesserede parter at fremkomme med deres eventuelle bemærkninger om sociale hensyn.
The Court of First Instance found that the applicants did not intervene at any stage in the procedure to submit their comments to the Commission, qua parties concerned, on possible considerations of a social nature.
Retten fremhævede, at en beslutning, som går ud på, at en støtte er uforenelig med fællesmarkedet, og som pålægger, at støtten tilbagebetales, ikke i sig selv kan have de påstående konsekvenser med hensyn til beskæftigelsen og ansættelsesvilkårene i den virksomhed, der modtager den pågældende støtte.
It pointed out, that the annulment of the Commission's decision in so far as it declares the aid granted to SFP to be incompatible with the common market and requires it to be recovered by the French Government would not constitute a safeguard against the loss of jobs and reductions in social benefits, which demonstrates the independent nature of the measures which could be adopted by the undertaking or the employers and employees to that effect and therefore the absence of any direct causal link between the alleged harm to the employees' interests and the decision at issue.
Retten tilføjede, at sådanne konsekvenser nødvendigvis forudsætter, at virksomheden selv eller arbejdsmarkedets parter træffer foranstaltninger, som er selvstændige i forhold til Kommissionens beslutning.
The Court of First Instance observed, that, even supposing that the applicants had submitted comments during the administrative procedure, that fact alone could also not suffice to distinguish them individually in a similar way to the addressee of the decision at issue.
Retten konkluderede på grundlag heraf, at når forhandlingsmulighederne for arbejdsmarkedets parter med hensyn til arten og omfanget af de foranstaltninger, der kan vedtages i forbindelse med en eventuel omstrukturering af virksomheden, tages i betragtning, må muligheden for, at sådanne foranstaltninger ikke vil blive truffet i praksis, ikke anses for at være rent teoretisk.
It pointed out that trade associations which have participated actively in that procedure and group together the undertakings in the sector concerned are individually concerned by a decision to close the procedure initiated under Article 93(2) of the Treaty only if their position as negotiator is affected by that decision.
Retten tilføjede, at den omstændighed alene, at en retsakt ville kunne påvirke sagsøgernes materielle situation, ikke var tilstrækkelig til, at man kunne anse sagsøgerne for at være umiddelbart berørt.
It then held, that its analysis is confirmed by the case-law of the Court, according to which a trade union has only an indirect and remote interest in the payment of compensation to undertakings, even if the payments in question could have a favourable impact on the economic well-being of those undertakings and consequently on the number of persons employed by them.
I den appellerede kendelse bemærkede Retten, at selv om man antog, at sagsøgerne var fremkommet med deres bemærkninger under den administrative procedure, ville denne omstændighed heller ikke i sig selv være tilstrækkelig til at individualisere dem på samme måde som beslutningens adressat. Retten erindrede om, at faglige organisationer, som har deltaget aktivt i den nævnte procedure, og som omfatter virksomheder i den pågældende sektor, ligeledes kun er individuelt berørt af en beslutning om afslutning af en procedure i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, hvis deres
The Court of First Instance concluded that, in the absence of any significant effect on a competitive position and any actual infringement of the entitlement which the applicants might have, in their capacity as parties concerned within the meaning of Article 93(2) of the Treaty, to submit their comments during the procedure before the Commission, in which they did not, however, take part, the applicants could not claim any prejudice such as to demonstrate that their legal position is significantly affected by the decision at issue. They cannot therefore be
Retten bemærkede, at en annullation af Kommissionens beslutning, hvorved støtten til SFP var erklæret for uforenelig med fællesmarkedet, og det var blevet pålagt den franske stat at tilbagesøge beløbet, ikke ville være en garanti mod nedlæggelser af
The Court of First Instance pointed out, that the resolution of disputes concerning possible prejudice to employees' interests, such as that
Visse erhvervssammenslutninger, der aktivt har deltaget i proceduren i henhold til traktatens artikel 93, stk. 2, er ligeledes blevet anset for at være individuelt berørt af en sådan beslutning, i det omfang de er berørt i deres egenskab af forhandlingsledere.
The aid was declared incompatible as restructuring aid because it did not fulfil the criteria specified in the Commission's Communication 94/C 368/05 concerning Community guidelines on State aid for rescuing and restructuring firms in difficulty.