natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I den forbindelse bemærkes, at selv om medlemsstaterne har bevaret deres kompetence til selv at udforme deres sociale sikringsordninger, skal de imidlertid overholde fællesskabsretten ved udøvelsen af denne kompetence og navnlig traktatens
In this respect it is important to bear in mind that, although Member States retain the power to organise their social security schemes, they must none the less, when exercising that power, observe Community law and, in particular, the provisions of
GOUVERNEMENT DE LA COMMUNAUTÉ FRANÇAISE OG GOUVERNEMENT WALLON bestemmelser om arbejdskraftens frie bevægelighed og etableringsretten (jf. i denne retning Terhoevedommen, præmis 34 og 35, og dom af 23.11.2000, sag C-135/99, Elsen, Sml. I, s. 10409, præmis 33).
GOVERNMENT OF THE FRENCH COMMUNITY AND WALLOON GOVERNMENT the EC Treaty on freedom of movement for workers (Case C-135/99 Elsen [2000] ECR I-10409, paragraph 33).
Det fremgår endvidere af fast retspraksis, at alle traktatens bestemmelser vedrørende den frie bevægelighed for personer skal gøre det lettere for fællesskabsborgerne at udøve erhvervsaktiviteter af enhver art på hele Fællesskabets område, og disse bestemmelser er til hinder for foranstaltninger, som kan skade disse borgere, såfremt de ønsker at udøve en erhvervsaktivitet på en anden medlemsstats område (jf. dom af 7.7.1988, forenede sager 154/87 og 155/87, Wolf m.fl., Sml. s. 3897, præmis 13, Terhoevedommen, præmis 37, og dom af 11.9.2007, sag C-318/05, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 6957, præmis 114).
It is also settled caselaw that all the provisions of the Treaty on freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the Community, and preclude measures which might place Community nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State (Joined Cases 154/87 and 155/87 Wolf and Others [1988] ECR 3897, paragraph 13; Terhoeve, paragraph 37, and Case C-318/05 Commission v Germany [2007] ECR I-6957, paragraph 114).
På denne baggrund har medlemsstaternes statsborgere derfor navnlig en ret, som de afleder direkte af traktaten, til at forlade deres oprindelsesland og indrejse i og tage ophold i en anden medlemsstat med henblik på dér at udøve en erhvervsaktivitet (jf. bl.a. Bosman-dommen, præmis 95, og Terhoevedommen, præmis 38).
In that context, nationals of the Member States have in particular the right, which they derive directly from the Treaty, to leave their State of origin to enter the territory of another Member State and reside there in order there to pursue an economic activity (see, inter alia, Bosman, paragraph 95, and Terhoeve, paragraph 38).
Regler som de i hovedsagen omhandlede kan medføre sådanne hindringer i det omfang, de gør tilslutningen til plejeforsikringsordningen betinget af et krav om bopæl i en begrænset del af det nationale område, dvs. den nederlandsksprogede region og den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, eller en anden medlemsstat.
Legislation such as that as issue in the main proceedings is such as to produce those restrictive effects, inasmuch as it makes affiliation to the care insurance scheme dependent on the condition of residence in either a limited part of national territory, viz., the Dutchspeaking region and the bilingual region of Brussels-Capital, or in another Member State.
Vandrende arbejdstagere, der udøver, eller påtænker at udøve lønnet beskæftigelse eller har selvstændig beskæftigelse i en af disse to regioner, kan nemlig blive foranlediget til at opgive at benytte sig af deres ret til fri bevægelighed og til at forlade deres oprindelige medlemsstat for at tage ophold i Belgien som følge af, at bosættelsen i bestemte dele af det belgiske område indebærer, at de mister muligheden for at modtage de ydelser, som de ellers ville have haft krav på.
Migrant workers, pursuing or contemplating the pursuit of employment or selfemployment in one of those two regions, might be dissuaded from making use of their freedom of movement and from leaving their Member State of origin to stay in Belgium, by reason of the fact that moving to certain parts of Belgium would cause them to lose the opportunity of eligibility for the benefits which they might otherwise have claimed.
Med andre ord kan den omstændighed, at de berørte arbejdstagere, der udøver lønnet beskæftigelse eller har selvstændig beskæftigelse, befinder sig i en situation, hvor de enten mister retten til plejeforsikring eller begrænses i deres valg af bosættelse, i det mindste indebære muligheden for, at udøvelsen af de rettigheder, der følger af artikel 39 EF og 43 EF, hindres.
In other words, the fact that employed or selfemployed workers find themselves in a situation in which they suffer either the loss of eligibility care insurance or a limitation of the place to which they transfer their residence is, at the very least, capable of impeding the exercise of the rights conferred by Articles 39 EC and 43 EC.
Det er i den forbindelse, i modsætning til det af den flamske regering hævdede, uvæsentligt, at den omhandlede differentiering udelukkende lægger bopælen på det nationale område til grund, og ikke nationalitet, således at den ensartet påvirker alle arbejdstagere, der udøver lønnet beskæftigelse, eller som har selvstændig beskæftigelse med bopæl i Belgien.
It is of little importance in this regard, contrary to what the Flemish Government in substance maintains, that the differentiation at issue is based solely on the place of residence on national territory and not on any condition of nationality, with the result that it affects in the same way all workers, employed or self-employed, resident in Belgium.
Det er tilstrækkeligt, som i tilfældet med den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning, at
It is enough that the measure should benefit, as in the case of the care insurance scheme at issue
Hertil kommer, som generaladvokaten har anført i punkt 64-67 i forslaget til afgørelse, at den begrænsning, der følger af de i hovedsagen omhandlede regler, ikke kan anses for at være for indirekte og usikre til, at den ikke anses for en hindring i strid med artikel 39 EF og 43 EF.
In addition, as Advocate General Sharpston has pointed out in paragraphs 64 to 67 of her Opinion, the restrictive effects of the legislation in question in the main proceedings are not to be considered too indirect and uncertain for it to be impossible to regard that legislation as constituting an obstacle contrary to Articles 39 EC and 43 EC.
Navnlig afhænger muligheden for at modtage de omhandlede plejeforsikringsydelser — i modsætning til den sag, som gav anledning til dommen af 27. januar 2000, Graf (sag C-190/98, Sml. I, s. 493), og som den flamske regering henviste til under retsmødet — ikke af en fremtidig og usikker begivenhed for den berørte arbejdstager, der udøver lønnet beskæftigelse eller har selvstændig beskæftigelse, men af et forhold, der pr. definition er knyttet til udøvelsen af retten til fri bevægelighed, nemlig valget af stedet for bosættelsen.
In particular, unlike the case giving rise to the judgment in Case C-190/98 Graf [2000] ECR I-493, referred to by the Flemish Government at the hearing, possible entitlement to the insurance care benefits at issue depends, not on a future and hypothetical event for the employed or selfemployed worker concerned, but on a circumstance linked, ex hypothesi, to the exercise of the right to freedom of movement, namely, the choice of transfer of residence.
Hvad angår den flamske regerings argumentation, hvorefter reglerne under alle omstændigheder kun har en begrænset virkning for den frie bevægelighed, henset til den begrænsede størrelse af de omhandlede ydelser og antallet af berørte personer, er det tilstrækkeligt at fremhæve, at traktatens artikler om den frie bevægelighed for varer, personer, tjenesteydelser og kapital efter Domstolens faste praksis udgør bestemmelser, der er grundlæggende for Fællesskabet, og at selv den mindste begrænsning af disse friheder er retsstridig (jf. bl.a. dom af 13.12.1989, sag C-49/89, Corsica Ferries France, Sml. s. 4441, præmis 8, og af 15.2.2000, sag C-169/98, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 1049, præmis 46).
Likewise, as regards the Flemish Government’s argument that that legislation could in any case have only a marginal effect on freedom of movement, in view of the limited nature of the amount of benefits in question and the number of persons concerned, it need merely be observed that, according to the Court’s caselaw, the articles of the Treaty relating to the free movement of goods, persons, services and capital are fundamental Community provisions and any restriction, even minor, of that freedom is prohibited (see, in particular, Case C-49/89 Corsica Ferries France [1989] ECR 4441, paragraph 8, and Case C-169/98 Commission v France [2000] ECR I-1049, paragraph 46).
Det kan under alle omstændigheder ikke udelukkes, navnlig henset til fænomener som den aldrende befolkning, at muligheden for at kunne modtage plejeydelser som
In any event, it is not inconceivable, given such factors as the ageing of the population, that the prospect of being able or unable to receive dependency benefits such as
Heraf følger, at en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede indebærer en hindring for arbejdskraftens frie bevægelighed og for etableringsretten, hvilken hindring principielt er forbudt i henhold til artikel 39 EF og 43 EF.
It follows that domestic legislation such as that at issue in the main proceedings entails an obstacle to freedom of movement for workers and to freedom of establishment, prohibited in principle by Articles 39 EC and 43 EC.
Imidlertid berettiger intet forhold i de sagsakter, som den forelæggende ret har oversendt til Domstolen, eller i de indlæg, som den flamske regering har afgivet, at der for personer, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i den nederlandsksprogede region eller i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, anvendes et bopælskrav, enten i en af disse to regioner eller i en anden medlemsstat, for at kunne tilslutte sig den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning.
There is, however, nothing in either the file sent to the Court by the referring court or the observations of the Flemish Government capable of justifying the application, to persons working in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brus-sels-Capital, of a requirement of residence either in one of those two regions or in another Member State, for the purpose of eligibility for the care insurance scheme at issue in the main proceedings.
I den forbindelse har den flamske regering blot henvist til de krav, der følger af magtfordelingen i den belgiske føderale opbygning, herunder navnlig, at det flamske fællesskab ikke har nogen kompetence på området for plejeforsikring over for personer, der har bopæl på andre sprogfællesskabers områder i Kongeriget Belgien.
Here the Flemish Government refers exclusively to the requirements inherent in the division of powers within the Belgian federal structure and, particularly, to the fact that the Flemish Community could exercise no competence in relation to care insurance in respect of persons residing in the territory of other linguistic communities of the Kingdom of Belgium.
Denne argumentation kan dog ikke tiltrædes.
That line of argument cannot be accepted.
Som generaladvokaten i punkt 101-103 i forslaget til afgørelse samt Kommissionen har anført, fremgår det nemlig af Domstolens faste praksis, at en myndighed i en medlemsstat ikke kan påberåbe sig bestemmelser, fremgangsmåder eller forhold i sin nationale retsorden til støtte for, at forpligtelser, der følger af fællesskabsretten, ikke overholdes (jf. bl.a. dom af 10.6.2004, sag C-87/02, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 5975, præmis 38, og af 26.10.2006, sag C-102/06, Kommissionen mod Østrig, præmis 9).
As the Advocate General, in paragraphs 101 to 103 of her Opinion, and the Commission have noted, the Court has consistently held that a Member State cannot plead provisions, practices or situations prevailing in its domestic legal order, including those resulting from the constitutional organisation of that State, to justify the failure to observe obligations arising under Community law (see, inter alia, Case C-87/02 Commission v Italy [2004] ECR I-5975, paragraph 38, judgment of 26 October 2006 in Case C-102/06 Commission v Austria, paragraph 9).
Det skal derfor fastslås, at artikel 39 EF og 43 EF er til hinder for et bopælskrav som det, der er fastsat i dekretet af 30. marts 1999, som ændret.
It is therefore to be declared that a condition of residence such as that laid down in the Decree of 30 March 1999, as amended, is contrary to Articles 39 EC and 43 EC.
På denne baggrund er det ikke nødvendigt at behandle spørgsmålet om en eventuel tilsidesættelse af forordning nr. 1408/71, navnlig artikel 3, stk. 1 (jf. analogt Terhoevedommen, præmis 41).
That being so, there is no need to raise the question of an infringement of Regulation No 1408/71, in particular of Article 3(1) thereof (see, by analogy, Terhoeve, paragraph 41).
Der findes heller ikke at skulle tage stilling til, om en begrænsning kan forbydes med hjemmel i artikel 18 EF, da artikel 39 EF og 43 EF er et særligt udtryk for arbejdskraftens frie bevægelighed og for etableringsretten.
Nor is there any need to give a ruling on the existence of a restriction liable to be prohibited by Article 18 EC, of which Articles 39 EC and 43 EC constitute the specific expression so far as concerns freedom of movement for workers and freedom of establishment.
På baggrund af ovenstående skal det andet og tredje spørgsmål besvares med, at artikel 39 EF og artikel 43 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en delstatsenhed i en medlemsstat i lighed med dem, der regulerer den plejeforsikringsordning, det flamske fællesskab oprettede ved dekretet af 30. marts 1999, som ændret, hvorved tilslutning til en social sikringsordning samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser er begrænset til personer med bopæl på det område, som henhører under denne enheds kompetence, og til personer, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse på dette område, men har bopæl i en anden medlemsstat, i det omfang en sådan begrænsning påvirker statsborgere fra andre medlemsstater eller egne statsborgere, der har benyttet sig af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
Having regard to all the foregoing, the reply to be given to the second and third questions is that, on a proper construction of Articles 39 EC and 43 EC, legislation of a federated entity of a Member State, such as that governing the care insurance scheme established by the Flemish Community by the Decree of 30 March 1999, as amended, limiting affiliation to a social security scheme and entitlement to the benefits provided by that scheme to persons either residing in the territory coming within that entity’s competence or pursuing an activity in that territory but residing in another Member State, is contrary to Articles 39 EC and 43 EC, in so far as such limitation affects nationals of other Member States or nationals of the Member State concerned who have made use of their right to freedom of movement within the European Community.
Om det fjerde spørgsmål
Concerning the fourth question
Det fjerde spørgsmål vedrører konsekvenserne af de nationale retsinstansers konstatering af, at de i hovedsagen omhandlede regler er uforenelige med fællesskabsretten, hvilket ifølge den forelæggende ret har den virkning, at den ordning, der var gældende før vedtagelsen af dekretet af 30. april 2004, skal genindføres.
The fourth question deals with the consequences following from a finding by the national court of the incompatibility of the legislation in question in the main proceedings with Community law, the effect of which would be, according to that court, to re-establish the scheme in force before the Decree of 30 April 2004 was adopted.
Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt på dette punkt oplyst, om artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF er til hinder for en ordning, som begrænser muligheden for at tilslutte sig en plejeforsikring til blot at omfatte de personer, der har bopæl i den nederlandsksprogede region og i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles.
More specifically, it seeks to ascertain whether a scheme limiting eligibility for care insurance only to persons living in the Dutchspeaking region and the bilingual region of Brussels-Capital is contrary to Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC.
I den forbindelse er det tilstrækkeligt at konstatere, at de i denne doms præmis 47-59 anførte overvejelser som svar på det andet og tredje spørgsmål også gælder, så meget desto mere, for regler, der indeholder en yderligere begrænsning i forhold til den ordning, som fandt anvendelse efter vedtagelsen af dekretet af 30. april 2004, da disse regler udelukker erhvervsmæssig beskæftigede personer i den nederlandsksprogede region eller i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, men med bopæl på en del af det nationale område, som befinder sig uden for disse to regioner, herunder personer med bopæl i en anden medlemsstat.
On this point, it suffices to state that the considerations set out in paragraphs 47 to 59 above in response to the second and third questions hold good, with all the greater reason, with regard to legislation entailing an additional restriction compared with the scheme applicable following the adoption of the Decree of 30 April 2004, given that that legislation excluded from its ambit all persons working in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital but having their residence in another Member State, including therefore persons resident in another Member State.
Følgelig skal det fjerde spørgsmål besvares med, at artikel 39 EF og 43 EF skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en delstatsenhed i en medlemsstat, hvorved tilslutning til en ordning som den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser er begrænset til personer, der har bopæl på dette område, i det omfang en sådan begrænsning påvirker statsborgere fra andre medlemsstater, der er erhvervsmæssigt beskæftiget i den nævnte delstatsenheds område, eller egne statsborgere, som har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
The reply to be given to the fourth question is therefore that on a proper construction of Articles 39 EC and 43 EC, legislation of a federated entity of a Member State limiting affiliation to a social security scheme and entitlement to the benefits provided by that scheme to persons residing in that entity’s territory is contrary to those articles, in so far as such limitation affects nationals of other Member States working in that entity’s territory or nationals of the Member State concerned who have made use of their right to freedom of movement within the European Community.
Sag C-267/06
Case C-267/06
»Ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78/EF — ydelser til efterladte i henhold til en erhvervstilknyttet lovpligtig pensionsforsikringsordning — begrebet »løn« — afslag på tildeling med den begrundelse, at der ikke er indgået ægteskab — partnere af samme køn — forskelsbehandling på grund af seksuel orientering«
(Equal treatment in employment and occupation — Directive 2000/78/EC — Survivors’ benefits under a compulsory occupational pensions scheme — Concept of ‘pay’ — Refusal because the persons concerned were not married — Same-sex partners — Discrimination based on sexual orientation)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsat den 6. september 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 6 September 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I - 1760
Socialpolitik — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78 — anvendelsesområde
Social policy — Equal treatment in employment and occupation — Directive 2000/78 — Scope (Art. 141 EC; Council Directive 2000/78)
Socialpolitik — ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv — direktiv 2000/78 (Rådets direktiv 2000/78, art. 1 og 2)
Social policy — Equal treatment in employment and occupation — Directive 2000/78 (Council Directive 2000/78, Arts 1 and 2)
konklusion anfægtes ikke af, at pensionskassen er et offentligt organ, eller af den lovpligtige karakter af medlemskab af den ordning, der giver ret til den omhandlede efterladteydelse.
Article 141 EC and that conclusion is not affected by the fact that the pension fund is a public body or by the fact that membership in the scheme giving entitlement to the survivor’s benefit is compulsory.
(jf. præmis 49-51, 53-57 og 61 samt domskonkl. 1)
(see paras 49-51, 53-57, 61, operative part 1)
En ydelse til efterladte er omfattet af anvendelsesområdet for direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv, såfremt denne ydelse tildeles i henhold til en erhvervstilknyttet pensionsforsikringsordning, administreret af en pensionskasse for en særlig kategori af arbejdstagere, såfremt denne ordning har sin oprindelse i en kollektiv arbejdsoverenskomst, som har til formål at supplere de sociale ydelser, der udbetales i henhold til de nationale bestemmelser, som finder generel anvendelse, såfremt denne ordning udelukkende er finansieret af arbejdstagerne og arbejdsgiverne i den omhandlede erhvervsgren, hvor enhver offentlig finansiering er udelukket, og ifølge denne overenskomst omfatter denne kategori af arbejdstagere, og såfremt størrelsen af den omhandlede ydelse er fastlagt ud fra varigheden af medlemskabet for den arbejdstager, hvis ægtefælle modtager ydelsen, og ud fra størrelsen af de samlede bidrag, arbejdstageren har indbetalt i løbet af medlemskabet.
A survivor’s benefit falls within the scope of Council Directive 2000/78 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation where that benefit is paid under an occupational pension scheme managed by a pension fund for a particular category of workers, where that scheme originates in a collective agreement which is designed to supplement the social security benefits payable under national legislation of general scope, where that scheme is financed exclusively by the workers and employers of the sector concerned, without any financial involvement by the State, and is aimed, according to that agreement, at that category of workers, and where the amount of the benefit concerned is determined by reference to the period of membership of the worker who was the partner of the entitled recipient and to the total amount of the contributions paid by that worker.
En sådan ydelse er derfor løn som omhandlet i artikel 141 EF, og denne
Such a benefit must therefore be classified as pay within the meaning of
Bestemmelserne i artikel 1 og 2 i direktiv 2000/78 om generelle rammebestemmelser om ligebehandling med hensyn til beskæftigelse og erhverv er til hinder for en ordning, hvorefter en registreret partner efter sin partners død ikke tildeles efterladtepension ligesom ægtefæller, selv om det registrerede partnerskab i national ret placerer personer af samme køn i en situation, der kan sammenlignes med ægtefællers situation
The combined provisions of Articles 1 and 2 of Directive 2000/78 establishing a general framework for equal treatment in employment and occupation preclude legislation under which, after the death of his life partner, the surviving partner does not receive a survivor’s benefit equivalent to that granted to a surviving spouse, even though, under national law, life partnership places persons of the
MARUKO der administreres af den pågældende pensionskasse.
MARUKO occupational pension scheme managed by the pension fund concerned.
for så vidt angår den omhandlede efterladteydelse.
same sex in a situation comparable to that of spouses so far as concerns that survivor’s benefit.