natgillin/translations-raw huggingface dataset:
KADI OG AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN artikel 297 EF, indebærer, at en handling, som en medlemsstat foretager for at opfylde sine forpligtelser med hensyn til at opretholde international fred og sikkerhed, er beskyttet mod ethvert søgsmål på grundlag af fællesskabsretten.
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION implies that action taken by a Member State to perform its obligations with a view to maintaining international peace and security is protected against any action founded on Community law.
Sådanne forpligtelsers forrang gælder klart også i forhold til fællesskabsretlige principper af forfatningsmæssig karakter.
The primacy of those obligations clearly extends to principles of Community law of a constitutional nature.
Samme medlemsstat har anført, at Domstolen i Bosphorusdommen ikke anså sig for kompetent til at bedømme gyldigheden af en forordning, der havde til formål at gennemføre en sikkerhedsrådsresolution vedtaget i henhold til kapitel VII i De Forenede Nationers pagt, men begrænsede sig til at fortolke den omhandlede forordning med henblik på at afgøre, om en foranstaltning, som var fastsat i denne, skulle anvendes af en medlemsstats myndigheder i et konkret tilfælde.
That Member State maintains that, in Bosphorus, the Court did not declare that it had jurisdiction to determine the validity of a regulation intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, but did no more than interpret the regulation concerned for the purpose of determining whether a measure laid down by that regulation had to be applied by the authorities of a Member State in a given case.
Den Franske Republik er i det væsentlige enig i denne fortolkning af nævnte dom.
The French Republic essentially agrees with that interpretation of Bosphorus.
Indledningsvis skal den formalitetsindsigelse, som Det Forenede Kongerige har rejst med hensyn til Yassin Abdullah Kadis argumentation i replikken, hvorefter lovligheden af enhver lovgivning, som er vedtaget af fællesskabsinstitutionerne, herunder lovgivning med henblik på at gennemføre en sikkerhedsresolution, i medfør af fællesskabsretten — uanset dens oprindelse — forbliver undergivet Domstolens fulde prøvelsesret, afvises.
Before addressing the substance of the question, the Court finds it necessary to reject the objection of inadmissibility raised by the United Kingdom in respect of the line of argument put forward by Mr Kadi in his reply, to the effect that the lawfulness of any legislation adopted by the Community institutions, including an act intended to give effect to a resolution of the Security Council remains subject, by virtue of Community law, to full review by the Court, regardless of its origin.
Som Yassin Abdullah Kadi har gjort gældende, er der tale om et supplerende argument, der består i en uddybning af det anbringende, som tidligere, i hvert fald forudsætningsvis, er blevet gjort gældende i appelskriftet og har en snæver tilknytning til dette anbringende, hvorefter Fællesskabet ved gennemførelsen af en sikkerhedsrådsresolution er forpligtet til at påse, at den lovgivning, som det således agter at indføre, som en betingelse for dennes lovlighed, overholder mindstekravene på menneskerettighedsområdet (jf. i denne retning bl.a. kendelse af 13.11.2001, sag C-430/00 P, Dürbeck mod Kommissionen, Sml. I, s. 8547, præmis 17).
In point of fact, as Mr Kadi has stated, that is an additional argument supplementing the ground of appeal set out earlier, at least implicitly, in the notice of appeal and closely connected to that ground, to the effect that the Community, when giving effect to a resolution of the Security Council, was bound to ensure, as a condition of the lawfulness of the legislation it intended thus to introduce, that that legislation should observe the minimum criteria in the field of human rights (see, to that effect, inter alia, the order in Case C-430/00 P Dürbeck v Commission [2001] ECR I-8547, paragraph 17).
De kritikpunkter skal undersøges, hvorved appellanterne kritiserer Retten for i det væsentlige at have fastslået, at det følger af de principper, der gælder for forholdet mellem den internationale retsorden, som udgår fra De Forenede Nationer, og Fællesskabets retsorden, at den omtvistede forordning, eftersom den har til formål at gennemføre en resolution vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt, som ikke levner plads til nogen margin i denne henseende, ikke kan gøres til genstand for domstolsprøvelse med hensyn til dens materielle lovlighed, undtagen for så vidt angår dens forenelighed med de normer, der henhører under jus cogens, og dermed for så vidt nyder retslig immunitet.
The Court will now consider the heads of claim in which the appellants complain that the Court of First Instance, in essence, held that it followed from the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order that the contested regulation, since it is designed to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations affording no latitude in that respect, could not be subject to judicial review of its internal lawfulness, save with regard to its compatibility with the norms of jus cogens, and therefore to that extent enjoyed immunity from jurisdiction.
I denne henseende skal der henvises til, at Fællesskabet er et retsfællesskab, idet både dets medlemsstater og dets institutioner er undergivet kontrol med, at deres retsakter er forenelige med Fællesskabets forfatningsmæssige grundlag, som er EF-trak-taten, og at der ved denne traktat er indført et fuldstændigt retsmiddel- og proceduresystem, hvormed Domstolen skal kunne kontrollere lovligheden af institutionernes retsakter (dom af 23.4.1986, sag 294/83, Les Verts mod Parlamentet, Sml. s. 1339, præmis 23).
In this connection it is to be borne in mind that the Community is based on the rule of law, inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid review of the conformity of their acts with the basic constitutional charter, the EC Treaty, which established a complete system of legal remedies and procedures designed to enable the Court of Justice to review the legality of acts of the institutions (Case 294/83 Les Verts v Parliament [1986] ECR 1339, paragraph 23).
I henhold til fast retspraksis hører de grundlæggende rettigheder desuden til de almindelige principper, som Domstolen skal beskytte.
In addition, according to settled caselaw, fundamental rights form an integral part of the general principles of law whose observance the Court ensures.
EMRK er herved af særlig betydning (jf. bl.a. dom af 26.6.2007, sag C-305/05, Ordre des barreaux francophones et germanophone m.fl., Sml. I, s. 5305, præmis 29 og den deri nævnte retspraksis).
In that regard, the ECHR has special significance (see, inter alia, Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29 and caselaw cited).
Det fremgår ligeledes af Domstolens praksis, at overholdelsen af menneskerettighederne er en betingelse for, at Fællesskabets retsakter er lovlige (udtalelse 2/94, præmis 34), og at foranstaltninger, som er uforenelige med overholdelsen af disse, ikke er tilladte i Fællesskabet (dom af 12.6.2003, sag C-112/00, Schmidberger, Sml. I, s. 5659, præmis 73 og den deri nævnte retspraksis).
It is also clear from the caselaw that respect for human rights is a condition of the lawfulness of Community acts (Opinion 2/94, paragraph 34) and that measures incompatible with respect for human rights are not acceptable in the Community (Case C-112/00 Schmidberger [2003] ECR I-5659, paragraph 73 and caselaw cited).
Det følger af det ovenstående, at forpligtelser, som følger af en international aftale, ikke kan bevirke, at der gribes ind i EF-traktatens forfatningsmæssige principper, hvortil hører princippet om, at alle Fællesskabets retsakter skal overholde de grundlæggende rettigheder, idet overholdelsen af disse er en betingelse for, at de er lovlige, hvilket det påhviler Domstolen at prøve inden for rammerne af det fuldstændige system af retsmidler, som er oprettet ved denne traktat.
It follows from all those considerations that the obligations imposed by an international agreement cannot have the effect of prejudicing the constitutional principles of the EC Treaty, which include the principle that all Community acts must respect fundamental rights, that respect constituting a condition of their lawfulness which it is for the Court to review in the framework of the complete system of legal remedies established by the Treaty.
I denne henseende skal det fremhæves, at genstanden for den legalitetskontrol, som således skal sikres af Fællesskabets retsinstanser, i en sammenhæng som den foreliggende er den fællesskabsretsakt, som har til formål at gennemføre den internationale aftale, og ikke den internationale aftale i sig selv.
In this regard it must be emphasised that, in circumstances such as those of these cases, the review of lawfulness thus to be ensured by the Community judicature applies to the Community act intended to give effect to the international agreement at issue, and not to the latter as such.
Hvad nærmere bestemt angår en fællesskabsretsakt, der som den omtvistede forordning har til formål at gennemføre en sikkerhedsrådsresolution vedtaget i henhold til kapitel VII i De Forenede Nationers pagt, påhviler det således ikke Fællesskabets retsinstanser inden for rammerne af enekompetencen i henhold til artikel 220 EF at prøve lovligheden af en sådan resolution, som er vedtaget af dette internationale organ, heller ikke selv om denne prøvelse blev begrænset til en undersøgelse af denne resolutions forenelighed med jus cogens.
With more particular regard to a Community act which, like the contested regulation, is intended to give effect to a resolution adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations, it is not, therefore, for the Community judicature, under the exclusive jurisdiction provided for by Article 220 EC, to review the lawfulness of such a resolution adopted by an international body, even if that review were to be limited to examination of the compatibility of that resolution with jus cogens.
I øvrigt ville en eventuel dom afsagt af en af Fællesskabets retsinstanser, hvorved det blev fastslået, at en fællesskabsretsakt, der har til formål at gennemføre en sådan resolution, er i strid med en trinhøjere norm, der henhører under Fællesskabets retsorden, ikke indebære, at denne resolutions forrang på det folkeretlige plan anfægtes.
However, any judgment given by the Community judicature deciding that a Community measure intended to give effect to such a resolution is contrary to a higher rule of law in the Community legal order would not entail any challenge to the primacy of that resolution in international law.
Domstolen har således allerede annulleret en beslutning truffet af Rådet om godkendelse af en international aftale efter at have undersøgt beslutningens materielle lovlighed under hensyn til den omhandlede aftale og have konstateret en tilsidesættelse af et almindeligt fællesskabsretligt princip, i dette tilfælde det almindelige princip om forbud mod forskelsbehandling (dom af 10.3.1998, sag C-122/95, Tyskland mod Rådet, Sml. I, s. 973).
The Court has thus previously annulled a decision of the Council approving an international agreement after considering the internal lawfulness of the decision in the light of the agreement in question and finding a breach of a general principle of Community law, in that instance the general principle of non-discrimination (Case C-122/95 Germany v Council [1998] ECR I-973).
Det skal derfor undersøges, om de principper, der gælder for forholdet mellem den internationale retsorden, som udgår fra De Forenede Nationer, og Fællesskabets retsorden, som fastslået af Retten indebærer, at domstolsprøvelse af den omtvistede forordnings materielle lovlighed under hensyn til de grundlæggende rettigheder principielt er udelukket, til trods for den omstændighed, at en sådan prøvelse, således som det fremgår af den retspraksis, som der er henvist til i denne doms præmis 281-284, udgør en forfatningsmæssig garanti, der henhører under selve grundlaget for Fællesskabet.
It must therefore be considered whether, as the Court of First Instance held, as a result of the principles governing the relationship between the international legal order under the United Nations and the Community legal order, any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is in principle excluded, notwithstanding the fact that, as is clear from the decisions referred to in paragraphs 281 to 284 above, such review is a constitutional guarantee forming part of the very foundations of the Community.
I denne henseende skal der for det første henvises til, at Fællesskabet skal udøve sine beføjelser under overholdelse af folkeretten (dommen i sagen Poulsen og Diva Navigation, præmis 9, og Rackedommen, præmis 45), idet Domstolen endvidere, i samme præmis i den førstnævnte af disse domme, har præciseret, at en retsakt vedtaget i medfør af disse beføjelser skal fortolkes og dens anvendelsesområde afgrænses i lyset af de relevante folkeretlige regler.
In this respect it is first to be borne in mind that the European Community must respect international law in the exercise of its powers (Poulsen and Diva Navigation, paragraph 9, and Racke, paragraph 45), the Court having in addition stated, in the same paragraph of the first of those judgments, that a measure adopted by virtue of those powers must be interpreted, and its scope limited, in the light of the relevant rules of international law.
Domstolen har endvidere fastslået, at Fællesskabets beføjelser i henhold til artikel 177 EF-181 EF vedrørende samarbejde og udvikling skal udøves under hensyn til de forpligtelser, som er indgået inden for rammerne af De Forenede Nationer og andre internationale organisationer (dom af 20.5.2008, sag C-91/05, Kommissionen mod Rådet, Sml. I, s. 3651, præmis 65 og den deri nævnte retspraksis).
Moreover, the Court has held that the powers of the Community provided for by Articles 177 EC to 181 EC in the sphere of cooperation and development must be exercised in observance of the undertakings given in the context of the United Nations and other international organisations (Case C-91/05 Commission v Council [2008] ECR I-3651, paragraph 65 and caselaw cited).
Overholdelsen af de forpligtelser, som er indgået inden for rammerne af De Forenede Nationer, gør sig i lige så høj grad gældende på området for opretholdelse af international fred og sikkerhed i forbindelse med Fællesskabets gennemførelse — gennem
Observance of the undertakings given in the context of the United Nations is required just as much in the sphere of the maintenance of international peace and security when the Community gives effect, by means of the adoption of Community
KADI OG AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN vedtagelse af fællesskabsretsakter på grundlag af artikel 60 EF og 301 EF — af resolutioner vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt.
KADI AND AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION measures taken on the basis of Articles 60 EC and 301 EC, to resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
Under udøvelsen af den sidstnævnte beføjelse bør Fællesskabet således tillægge den omstændighed en særlig betydning, at Sikkerhedsrådets vedtagelse af resolutioner i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt, i overensstemmelse med artikel 24 i denne pagt udgør udøvelsen af det overordnede ansvar, som dette internationale organ er tillagt for at opretholde fred og sikkerhed på verdensplan, et ansvar, som inden for rammerne af nævnte kapitel VII indbefatter beføjelsen til at fastslå, hvad der udgør en trussel mod international fred og sikkerhed, samt træffe de nødvendige foranstaltninger for at opretholde eller genoprette international fred og sikkerhed.
In the exercise of that latter power it is necessary for the Community to attach special importance to the fact that, in accordance with Article 24 of the Charter of the United Nations, the adoption by the Security Council of resolutions under Chapter VII of the Charter constitutes the exercise of the primary responsibility with which that international body is invested for the maintenance of peace and security at the global level, a responsibility which, under Chapter VII, includes the power to determine what and who poses a threat to international peace and security and to take the measures necessary to maintain or restore them.
Det skal dernæst fastslås, at beføjelserne i henhold til artikel 60 EF og 301 EF kun kan udøves, efter at der er vedtaget en fælles holdning eller en fælles handling i medfør af EU-traktatens bestemmelser vedrørende den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, som tager sigte på en handling fra Fællesskabets side.
Next, it is to be noted that the powers provided for in Articles 60 EC and 301 EC may be exercised only in pursuance of the adoption of a common position or joint action by virtue of the provisions of the EC Treaty relating to the CFSP which provides for action by the Community.
Hvis Fællesskabet som følge af vedtagelsen af en sådan retsakt er forpligtet til inden for rammerne af EF-traktaten at træffe de forholdsregler, som denne retsakt foreskriver, indebærer denne forpligtelse, når der er tale om gennemførelsen af en resolution vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt, at Fællesskabet ved udformningen af disse foranstaltninger tager behørigt hensyn til den omhandlede resolutions ordlyd og formål samt til de relevante forpligtelser i henhold til De Forenede Nationers pagt vedrørende en sådan gennemførelse.
Although, because of the adoption of such an act, the Community is bound to take, under the EC Treaty, the measures necessitated by that act, that obligation means, when the object is to implement a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations, that in drawing up those measures the Community is to take due account of the terms and objectives of the resolution concerned and of the relevant obligations under the Charter of the United Nations relating to such implementation.
Domstolen har i øvrigt allerede fastslået, at der ved fortolkningen af den omtvistede forordning tillige skal tages hensyn til affattelsen af og genstanden for resolution 1390 (2002), som denne forordning ifølge sin fjerde betragtning har til formål at gennemføre (dommen i sagen Möllendorf og Möllendorf-Niehuus, præmis 54 og den deri nævnte retspraksis).
Furthermore, the Court has previously held that, for the purposes of the interpretation of the contested regulation, account must also be taken of the wording and purpose of Resolution 1390 (2002) which that regulation, according to the fourth recital in the preamble thereto, is designed to implement (Möllendorf and Möllen­dorf­Niehuus, paragraph 54 and caselaw cited).
Det bemærkes imidlertid, at De Forenede Nationers pagt ikke foreskriver, at der skal vælges en bestemt model til gennemførelse af de resolutioner, der er vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i denne pagt, idet gennemførelsen skal ske i overensstemmelse med de gennemførelsesbestemmelser, der finder anvendelse i denne henseende i den interne retsorden i hver enkelt FN-medlemsstat.
It must however be noted that the Charter of the United Nations does not impose the choice of a particular model for the implementation of resolutions adopted by the Security Council under Chapter VII of the Charter, since they are to be given effect in accordance with the procedure applicable in that respect in the domestic legal order of each Member of the United Nations.
Det følger af det ovenstående, at de principper, der gælder for den internationale retsorden, som udgår fra De Forenede Nationer, ikke indebærer, at en domstolsprøvelse af den omtvistede forordnings materielle lovlighed under hensyn til de grundlæggende rettigheder er udelukket på grund af den omstændighed, at denne retsakt har til formål at gennemføre en sikkerhedsrådsresolution vedtaget i medfør af kapitel VII i De Forenede Nationers pagt.
It follows from all those considerations that it is not a consequence of the principles governing the international legal order under the United Nations that any judicial review of the internal lawfulness of the contested regulation in the light of fundamental freedoms is excluded by virtue of the fact that that measure is intended to give effect to a resolution of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter of the United Nations.
En sådan retslig immunitet for en fællesskabsretsakt som den omtvistede forordning — som en konsekvens af princippet om den folkeretlige forrang for forpligtelser, der udgår fra De Forenede Nationers pagt, og særligt de forpligtelser, der vedrører gennemførelsen af resolutioner vedtaget af Sikkerhedsrådet i medfør af kapitel VII i denne pagt — har desuden intet grundlag i EF-traktaten.
What is more, such immunity from jurisdiction for a Community measure like the contested regulation, as a corollary of the principle of the primacy at the level of international law of obligations under the Charter of the United Nations, especially those relating to the implementation of resolutions of the Security Council adopted under Chapter VII of the Charter, cannot find a basis in the EC Treaty.
Det er ganske vist korrekt, at Domstolen allerede har anerkendt, at EF-traktatens artikel 234 (efter ændring nu artikel 307 EF), hvis betingelserne for at anvende denne bestemmelse var opfyldt, kunne tillade undtagelser selv fra primær ret, f.eks. fra EF-traktatens artikel 113 vedrørende den fælles handelspolitik (jf. i denne retning Centro-Com-dommen, præmis 56-61).
Admittedly, the Court has previously recognised that Article 234 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 307 EC) could, if the conditions for application have been satisfied, allow derogations even from primary law, for example from Article 113 of the EC Treaty on the common commercial policy (see, to that effect, Centro­Com, paragraphs 56 to 61).
Det er ligeledes korrekt, at artikel 297 EF forudsætningsvis tillader hindringer for fællesmarkedets funktion, som er forårsaget af foranstaltninger, som en medlemsstat vedtager for at gennemføre internationale forpligtelser, som den har indgået med henblik på at opretholde international fred og sikkerhed.
It is true also that Article 297 EC implicitly permits obstacles to the operation of the common market when they are caused by measures taken by a Member State to carry out the international obligations it has accepted for the purpose of maintaining international peace and security.
Disse bestemmelser kan imidlertid ikke forstås således, at de tillader, at der gøres undtagelse fra principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder, som Unionen i henhold til artikel 6, stk. 1, EU bygger på.
Those provisions cannot, however, be understood to authorise any derogation from the principles of liberty, democracy and respect for human rights and fundamental freedoms enshrined in Article 6(1) EU as a foundation of the Union.
Artikel 307 EF kan således på ingen måde tillade, at der rejses tvivl om principper, som hører til selve grundlaget for Fællesskabets retsorden, heriblandt princippet om beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, som indbefatter Fællesskabets retsinstansers legalitetsprøvelse af Fællesskabets retsakter under hensyn til deres overensstemmelse med disse grundlæggende rettigheder.
Article 307 EC may in no circumstances permit any challenge to the principles that form part of the very foundations of the Community legal order, one of which is the protection of fundamental rights, including the review by the Community judicature of the lawfulness of Community measures as regards their consistency with those fundamental rights.