natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis detaljerede bestemmelser er overflødige, kan der altså udelukkende blive tale om rammelovgivning.
Outline rules must be complied with, therefore, in as much as detailed provisions are not called for.
Unionen skal varetage de opgaver, som bedre kan udføres af dens institutioner end af medlemsstaterne enkeltvis.
The Union will be required to discharge duties which can be carried out more effectively by its Institutions than by the Member States acting alone.
Den enkelte medlemsstat skal således beholde alle de beføjelser, der kan forvaltes på den mest effektive måde i nationalt regi, og overføre de beføjelser, den ikke selv kan forvalte effektivt til Fællesskabet.
Consequently, a Member State must retain any responsibility which it can handle more effectively itself and must transfer to the Community those powers which it cannot exercise effectively.
Under disse omstændigheder spiller Fællesskabet kun en underordnet rolle i medfør af et "princip om eksakt adækvens", hvorefter det enkelte niveau i hierarkiet kun tildeles de beføjelser, som på grund af deres art og omfang kan forvaltes på det pågældende niveau.
Accordingly, the Community will only act on a subsidiary basis in accordance with a principle of precise commensurateness, under which each level is assigned powers which, in view of their nature and scale, can only be exercised satisfactorily at that level.
Ganske vist er en række beføjelser fortsat udelukkende af national karakter - det gælder f.eks. borgerlige og politiske rettigheder, civilret, retsvæsen, administrative strukturer etc. men inden for flere andre områder har medlemsstaterne afgivet suverænitet til Fællesskabets institutioner, f.eks. for så vidt angår landbrug, transport og ekstern handelspolitik.
There are, of course, powers which remain exclusively national (civil liberties, civil law, justice and government organization) and there are other areas in which the Member States have limited their sovereignty in favour of Community Institutions (agriculture, transport, external commercial policy, etc.).
I disse tilfælde kan anvendelsen af subsidiaritetsprincippet være tvetydig.
In these instances, application of the subsidiarity principle may be ambiguous.
Undertiden bruges subsidiaritetsprincippet til at stille spørgsmålstegn ved det system, der er indført i medfør af Traktaten, og ved princippet om funktionel integration.
This can be a way of calling into question the system instituted by the Treaty and the logic of integration on a practical basis.
Subsidiaritetsprincippet finder anvendelse i fuld udstrækning i de tilfælde, hvor der er tale om konkurrerende kompetence - udøvelsen af denne form for kompetence er helt og holdent dikteret af subsidiaritetsprincippet.
The area in which the subsidiarity principle is fully applied is that of concurrent powers, the exercise of which is governed in all respects by this principle.
Det er almindeligt anerkendt, at udvidelsen af Fællesskabets beføjelser inden for områder som f.eks. miljø, sundhedsbeskyttelse og forbrugerbeskyttelse har positive virkninger, hvorimod der er delte meninger om, hvilken rolle og hvilket ansvar de offentlige myndigheder bør tildeles inden for andre områder som f.eks. socialpolitikken, og på hvilket trin i det offentlige hierarki opgaverne bedst kan løses.
While it is generally acknowledged that extension of Community powers in areas such as the environment, health protection and consumer protection has a beneficial impact, this does not hold true for other areas such as social policy, where opinions are divided on public authorities' role and responsibilities and on what is the most appropriate decision-taking level.
Trods alle disse problemer er subsidiaritetsprincippet en forudsætning for, at der kan ske en fremtidig udvidelse af Fællesskabet - der bliver tale om et heterogent fællesskab, som vil være præget af økonomiske skel og - først og fremmest - af kulturelle, religiøse og historiske forskelle.
Despite all these issues, the subsidiarity principle will be necessary for a future enlarged Community - a heterogeneous Community that is economically divided but, in particular, marked by cultural, religious and historical differences.
Fællesskabets og medlemsstaternes politiske tiltag overlapper hinanden i voksende omfang, og spørgsmålet om kompetencefordeling må derfor tillægges afgørende betydning.
Given that Community policies increasingly overlap with those of the Member States, the issue of a division of responsibilities is becoming crucial. To rule out any possible conflict, a clear principle must be the basis.
For at forebygge eventuelle konflikter må kompetencefordelingen fastsættes ud fra klart definerede retningslinjer. Den definition af subsidiaritetsprincippet, der foreslås i den nye Traktat, imødekommer imidlertid ikke helt dette krav, og der er således risiko for konflikter.
The definition of subsidiarity put forward in the new Treaty fails to meet this requirement in full, however, which will generate conflicts.
Spørgsmål om subsidiaritetsprincippet vil kunne indbringes for De Europæiske Fællesskabers Domstol og de nationale domstole a posteriori, således at Fællesskabets dommere kommer til at spille en fremtrædende rolle i Det Europæiske Fællesskabs institutionelle struktur.
The subsidiarity principle will be appealable before the Court of Justice of the European Communities and national courts, giving a predominant role in the institutional set-up of the European Community to the Court of Justice.
Subsidiaritetsprincippet indsættes i Traktatens indledende del og fremtræder derved som en inspirationskilde, der skal danne rammen om og fungere som rettesnor for samtlige initiativer fra institutionernes side.
The principle, because it is incorporated into the preamble, will be used as a source of guidance to provide a framework for, and inform, all actions by the Institutions.
Domstolen vil basere sine fortolkninger i tvister om Fællesskabets beføjelser på dette princip.
Accordingly, it will be used by the Court of Justice as an interpreting principle, with a view to ruling on disputes concerning the Community's lack of competence.
Vi har valgt at indlede denne rapport med en udførlig omtale af subsidiaritetsprincippet, fordi dette princip efter vor opfattelse må danne grundlag for en klar forståelse af de ændringer, der er sket på de områder, vi behandler: Uddannelse, erhvervsuddannelse og kultur.
A lengthy examination of the subsidiarity principle has been carried out at the beginning of this report because it appears vital in order to gain a greater understanding of the changes which have taken place in the areas of interest to us: education, vocational training and culture.
Erhvervsuddannelse hører ikke til blandt nyhederne fra Maastricht, idet dette område har sit retsgrundlag i Rom-Traktatens artikel 128, men de to andre områder får for første gang et retsgrundlag i den nye Traktat.
While vocational training may not be a new development resulting from Maastricht, since Article 128 of the Treaty of Rome serves as a legal basis, the new Treaty provides the first-ever legal basis for the other two areas.
Subsidiaritetsprincippet, som ikke er et forfatningsretligt princip i medlemsstaterne undtagen i Tyskland, var "den pris, der måtte betales", for at Fællesskabet kunne opnå sine nye beføjelser.
The subsidiarity principle, which is not a constitutional principle in the Member States (except in Germany), was the price to be paid in return for new powers for the Community.
Subsidiaritetsprincippet er medlemsstaternes garanti for, at institutionerne ikke fratager dem deres resterende beføjelser på de områder, hvor der foreligger konkurrerende kompetence.
For the Member States, it provides the guarantee that, in the areas covered by concurrent powers, the Institutions are not going to take away all the powers which they retain.
Hvad angår de sagsområder, der behandles i denne analyse, dvs. uddannelse, erhvervsuddannelse og kultur, er de afgrænset og indrammet af subsidiaritetsprincippet.
The areas covered by this study - education, vocational training and culture -are strictly defined and circumscribed by the subsidiarity principle.
Kapitlerne i analysen danner tilsammen en helhed -gennemgangen omfatter en beskrivelse af Fællesskabets mål, medlemsstaternes forpligtelse til at foretage samordning, mulighederne for internationalt samarbejde, hvor Fællesskabet og medlemsstaterne kan tage initiativer, og endelig fremfor alt muligheden for fællesskabsaktioner eller -foranstaltninger, som almindeligvis vil blive vedtaget med kvalificeret flertal - undtagen på det kulturelle område - og i samarbejde med Europa-Parlamentet.
These sections present the same picture: a description of the Community's objectives, mandatory coordination for the Member States, the possibility of international cooperation (where the Community and the Member States can act) and lastly, but most importantly, the possibility of Community actions or measures, usually to be adopted by qualified majority voting (except in connection with culture) and in cooperation with the European Parliament.
Denne disposition danner grundlag for den følgende redegørelse, idet vi har valgt at strukturere stoffet i stedet for at give en rent deskriptiv fremstilling af emnet.
This will be the framework for our overview, preference thus going to a structural rather than a purely descriptive approach.
AFSNIT 1 : FÆLLESSKABETS MAL OG VIRKELIGGØRELSEN HERAF
PART ONE: THE AIMS OF THE COMMUNITY AND THEIR REALIZATION
Den nye Traktat rummer tre forskellige artikler om henholdsvis uddannelse, erhvervsuddannelse og kultur.
The new Treaty contains three separate articles on education, vocational training and culture.
Artikel 126 og 127, der vedrører de to førstnævnte områder, er indføjet i "Afsnit VIII: Social- og arbejdsmarkedspolitikken, uddannelse, erhvervsuddannelse og ungdom", og artikel 128 udgør i sig selv "Afsnit IX: Kultur".
Articles 126 and 127 - concerning the first two areas -are accommodated within 'Title VIII: Social policy, education, vocational training and youth', while Article 128 alone constitutes 'Title IX: Culture'.
I kraft af disse artikler får Fællesskabet beføjelse til at varetage visse opgaver, men bestemmelserne med hensyn til afgrænsning og iværksættelse af disse opgaver er meget detaljerede.
By means of these articles, the Community has provided itself with certain powers to perform certain duties, while laying down, in a very precise fashion, a framework and the actions to be implemented.
A. De tildelte opgaver:
The tasks allocated
Artikel 126: "Fællesskabet bidrager til udviklingen af et højt uddannelsesniveau...".
Article 126: 'The Community shall contribute to the development of quality education ...'
Denne artikel udgør et adækvat retsgrundlag for uddannelsespolitiske tiltag fra Fællesskabets side.
This article constitutes the appropriate legal basis for Community action in the field of education.
Uddannelse er et nyt sagsområde i EF-regi, og artikel 126 indebærer således en udvidelse af Fællesskabets beføjelser, dog af begrænset omfang.
It is a new area which broadens the Community's powers, but lays down a boundary.
Der er ikke tale om en fælles uddannelsespolitik eller en integreret politik på linje med de andre fællesskabspolitikker, eftersom de fleste beføjelser fortsat vil være tillagt de nationale myndigheder.
This is not a common education policy, or an integrated policy as in the case of the other policies, since the lion's share of powers remains in national authorities' hands.
Artiklen lægger op til, at Fællesskabet bidrager til udviklingen af et højt uddannelsesniveau ved at samordne og støtte medlemsstaternes indsats.
The article envisages a contribution to the development of quality education both by carrying out coordinating measures and by giving encouragement.
Fællesskabets rolle bør imidlertid ikke bagatelliseres - det er et fremskridt, at en artikel om uddannelsespolitiske forhold overhovedet er medtaget i den nye Traktat, i betragtning af, at medlemsstater som Tyskland og Det Forenede Kongerige oprindeligt var meget forbeholdne og modsatte sig en udvidelse af Fællesskabets beføjelser inden for områder som uddannelse og kultur.
This contribution should nonetheless not be belittled: given the reluctance of Member States such as Germany and the United Kingdom, which opposed an extension of Community powers into areas such as education or culture, the very existence of such an article constitutes progress.
Det første afgørende skridt mod en udvidelse af Fællesskabets beføjelser på det uddannelsespolitiske område er en erklæring fra Det Europæiske Råd den 14. og 15. december 1990 i Rom, hvori det hedder, at "der hersker bred enighed om, at der er behov for at udvide eller omdefinere Fællesskabets beføjelser på nærmere afgrænsede områder."
The first decisive step towards extending Community powers in the area of education was a statement by the Rome European Council of 14 and 15 December 1990 affirming 'the need to extend or redefine the Community's competence in specific areas'.
Denne erklæring lægger op til, at Traktaten om Den Europæiske Union bør indeholde en artikel, som udvider Unionens beføjelser til at omfatte uddannelsessektoren, således at der kan iværksættes dynamiske tiltag med det formål at stimulere, styrke og støtte den europæiske identitet så de rent økonomiske hensyn ikke bliver enerådende.
According to this statement, the Treaty on Political Union ought to contain an article extending the Union's powers to education, thus making it possible to carry out dynamic measures aimed at stimulating, strengthening and upholding Europe's identity over and above purely economic considerations.
Selv om der har manglet et præcist retsgrundlag, har Fællesskabet ikke afholdt sig fra at intervenere - endda effektivt - i uddannelsespolitiske spørgsmål.
However, the lack of a legal basis has not prevented the Community from acting -and, indeed, from acting effectively - in the area of education.
Siden 1976 har Rådet i sin blandede sammensætning, dvs. Rådet og undervisningsministrene forsamlet i Rådet, iværksat en række foranstaltninger, navnlig af ikkebindende karakter, inden for uddannelsessektoren.
Since 1976, the Council - acting in its mixed grouping, i.e. the Council and the Ministers for Education meeting within the Council - has taken certain measures, in particular non-binding measures, in the directing of education.
Men det er først og fremmest Domstolen, der med sin retspraksis har åbnet mulighed for langt mere vidtgående initiativer ved at fastslå, at de videregående uddannelser falder inden for Traktatens rammer i medfør af artikel 128 om faglig uddannelse (se Gravier-dommen (sag 293/83 af 13.2.1985)) om definitionen af begrebet faglig uddannelse samt Blaizot-dommen (sag 24/86 af 2.2.1988) om henførelsen af universitetsstudier under begrebet faglig uddannelse.
However, it has been the Court of Justice in particular, through its decisions, which has made it possible for more effective action to be taken by ruling that higher education is covered by the Treaty on the basis of Article 128 in respect of vocational training (see the Gravier judgment (13 February 1985, Case 293/83) for the definition of vocational training and the Blaizot judgment (2 February 1988, Case 24/86) for the ruling that higher education comes under vocational training).
I institutionel henseende vil der ikke længere være brug for den "blandede" version af Rådet; undervisningsministrene vil fremover kunne mødes som en rådssamling af fagministre.
necessary, since the Ministers for Education will be able to meet as a specialized Council.
Det er ikke uvæsentligt, at der tales om et "højt" uddannelsesniveau.
The reference to 'quality' education is important.
I en nylig rapport fra IRDAC (Det Rådgivende Udvalg for Industriel Forskning og Udvikling) om mangelen på kvalificeret arbejdskraft i Europa, "Les deficits en qualifications en Europe", fokuseres der på problemerne omkring kvaliteten af undervisningen i Fællesskabet, og det konstateres, at der er en sammenhæng mellem disse forhold og mulighederne for at virkeliggøre økonomiske mål.
A recent report by IRDAC (Industrial Research and Development Advisory Committee) on skill shortages in Europe highlights the problem of educational quality in the Community by establishing a link between it and the possibility of attaining economic objectives.
I rapporten hedder det, at de resultater, undervisningssystemerne kan opvise for så vidt angår kvantiteten og kvaliteten af den faglige kunnen på alle niveauer, er bestemmende for et lands industrielle produktivitet og dermed for dets konkurrenceevne.
It states that what is produced by way of skills at all levels, in both quantitative and qualitative terms, is the main factor determining the level of productivity of a country and hence its competitiveness.
Det er indlysende, at et højt uddannelsesniveau skaber et "bedre Europa", hvor faglig kunnen, kreativitet og dynamik stimuleres, fordi samfundsøkonomien får et skub fremad takket være tilførslen af ny arbejdskraft, samtidig med at arbejdsstyrken som helhed og herunder de unge opnår de nye færdigheder, som er en forudsætning for, at de kan tilpasse sig de europæiske virksomheders skiftende krav.
Clearly, highcalibre education will build a 'high-calibre' Europe, in which skills, creativity and dynamic action are stimulated by giving a boost to the economy in the form of a new supply of manpower, and ensure that the entire labour force and young people have the new skills necessary to adjust to European firms' changing requirements.
Artikel 127: "Fællesskabet iværksætter en erhvervsuddannelsespolitik...".
Article 127: 'The Community shall implement a vocational training policy . . . '
Det bemærkes umiddelbart, at denne artikel adskiller sig fra den foregående.
The difference vis-à-vis the previous article is immediately visible: the word 'policy' appears in the text.
Ordet "politik" forekommer udtrykkeligt i teksten, hvilket ikke kan vække forundring, eftersom artikel 127 ikke vedrører et nyt kompetenceområde, men derimod fornyelse af en politik, som allerede har hjemmel i Traktatens artikel 128.
This is no surprise, since it involves reorganizing an existing policy, provided for by Article 128, rather than a new area of responsibilities.
I sidstnævnte artikel tales der om "en fælles politik for faglig uddannelse", hvorimod ordet "fælles" er udeladt i den nye artikel. Umiddelbart virker denne ændring som et tilbageskridt i forhold til tidligere. Ganske vist er der tale om en politik, men ikke om en "fælles" politik som f.eks. landbrugs- eller transportpolitikken.
That article made reference to a 'common vocational training policy'; the new text does not contain the word 'common'.
Der er imidlertid kun tilsyneladende sket et tilbageskridt, for artikel 128 åbnede kun mulighed for, at Rådet kunne fastsætte "almindelige principper" på det uddannelsespolitiske område, hvilket Rådet gjorde i sin afgørelse 63/266/EØF af 2. april 1963, der senere blev udbygget med de generelle retningslinjer, Rådet vedtog den 26. juli 1971.
This is a step backwards on the surface only, however, since Article 128 only provided for the possibility for the Council to lay down 'general principles' in this area, which it did in its Decision 63/266/EEC of 20 April 1963 supplemented by the general guidelines adopted by the Council on 26 July 1971.
På daværende tidspunkt var denne politik altså kun i sin vorden, selv om der skete en vis udvikling, hvorimod den nye artikel rummer en klarere definition af erhvervsuddannelsespolitikken med præcis angivelse af aktioner, som vil blive behandlet nedenfor, og som giver denne politik øget rækkevidde.
It was therefore an embryonic policy - which, nevertheless, has been developed -while the policy is better defined in the new article, incorporating specific measures which will be examined below and which considerably broaden its scope.
Det var tvingende nødvendigt, at Unionen tilkendegav, hvor stor vægt den lægger på at udvikle de menneskelige ressourcer, navnlig ved hjælp af erhvervsuddannelsespolitikken.
It was essential that the Union should highlight the importance it attaches to the development of the potential of its human resources, in particular through vocational training policy.
Denne politik er et uundværligt led i bestræbelserne på at styrke den økonomiske og sociale samhørighed og øge den europæiske industris konkurrenceevne.
This is a vital facet in strengthening economic and social cohesion and in increasing European industrial competitiveness.
Med denne artikel inkorporeres begrebet kultur i den nye Traktats anvendelsesområde, idet Fællesskabet tildeles en række beføjelser på det kulturelle område.
By means of this article, the new Treaty incorporates the concept of culture by giving the Community a number of responsibilities in the area.
Ligesom inden for uddannelsessektoren er der ikke tale om en fælles kulturpolitik, men derimod om en indsats fra Fællesskabets side for at bidrage til, "at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig".
What is involved, as in the case of education, is not a Community cultural policy, but an effort by the Community to 'contribute to the flowering of the cultures of the Member States'.
Hidtil har Fællesskabet samlet alle sine kræfter om at påvirke økonomiske faktorer.
All the Community's achievements, however important they have been, have concerned economic actors only.
Men som Kommissionens formand, Delors, har udtrykt det: "Man forelsker sig ikke i det indre marked".
To paraphrase President Delors, however, you don't fall in love with an internal market!
Kulturlivet er et grundlæggende element i den europæiske identitet og et centralt begreb i Den Europæiske Union, der ikke udelukkende tager sigte på at realisere økonomisk og social integration, men vedrører alle menneskelige forhold, hvorfor det handelsmæssige samarbejde skal suppleres med et kulturelt samarbejde.
Culture is one of the key components of Europe's identity - the underlying principle behind European Union, the aim of which amounts to more than merely economic and social integration. It addresses the whole individual, adding 'an individual's Europe' to 'a trader's Europe'.
Via kulturlivet kan hver enkelt borger nå til erkendelse af sit nære tilhørsforhold til den europæiske civilisation, trods alle nationale særpræg.
Through culture, each citizen can realize that, in addition to having individual characteristics, he is rooted in the civilization of a continent.
Allerede på sit møde i Rom den 14. og 15. december 1990 erkendte Det Europæiske Råd, at det var nødvendigt at indføje kulturen i den nye Traktat.
The need to incorporate culture into the new Treaty had already been acknowledged at the Rome European Council of 14 and 15 December 1990.
Derfor får Fællesskabet nu til opgave at bidrage til, "at medlemsstaternes kulturer kan udfolde sig", idet det samtidig kræves, at Fællesskabet "fremhæver den fælles kulturarv".
Accordingly, the Community has been given the task of contributing 'to the flowering of the cultures of the Member States' while 'at the same time bringing the common cultural heritage to the fore'.
Trods de regionale og nationale kulturers mangfoldighed eksisterer der afgjort en fælles kulturarv i Europa.
Over and above regional and national cultural diversity, there is unquestionably a 'common cultural background' in Europe.
Det er påkrævet at styrke det europæiske kultursamarbejde for at drage fordel af denne fælles arv og for at berige og videreudvikle den.
It is vital - in order not only to benefit from this common background, but also to enrich and develop it - that European cultural cooperation should be stepped up.
Det var problematisk at indføje en artikel om kultur i den nye Traktat.
It was not very easy to insert an article on culture into the new Treaty.