natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes indledningsvis, at der med henblik på fastlæggelsen af betydningen af udtrykket »at binde« — i mangel af en definition af udtrykket i direktiv 91/629, med senere ændringer — skal henvises til den sædvanlige og almindeligt anerkendte betydning af udtrykket (dom af 27.1.1988, sag 349/85, Danmark mod Kommissionen, Sml. s. 169, præmis 9, og af 27.1.2000, sag C-164/98 P, DIR International Film m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 447, præmis 26).
As a preliminary point, it should be stated that, in order to determine the meaning of the word ‘tether’, in the absence of a definition of that word in Amended Directive 91/629 it is necessary to refer to the usual and everyday accepted meaning of that word (Case 349/85 Denmark v Commission [1988] ECR 169, paragraph 9, and Case C-164/98 P DIR International Film and Others v Commission [2000] ECR I-447, paragraph 26).
Efter at dette er blevet præciseret, skal det bemærkes, at direktiv 91/629, med senere ændringer, udtrykkeligt forbyder, at enkeltvist opstaldede kalve bindes.
That point having been made, it must be noted that Amended Directive 91/629 expressly prohibits the tethering of calves when they are penned in individual boxes.
I denne forbindelse præciseres det i femte betragtning til beslutning 97/182, at »enkeltvist opstaldede kalve ikke [bør] bindes«, hvilket afspejles i punkt 8 i bilaget i direktiv 91/629 med senere ændringer.
In the regard, the fifth recital in the preamble to Decision 97/182 states that ‘individu- ally penned calves should not be tethered’, an approach which is mirrored in point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629.
Som følge heraf kan den fortolkning, hvorefter kalve, der er bundet med et ca. 3 m langt reb, som giver dem en vis bevægelsesfrihed, ikke er bundet, idet denne bevægelsesfrihed opfylder kravene i direktiv 91/629, med senere ændringer, ikke opretholdes.
Consequently, the interpretation that calves are not tethered where they are held by a rope approximately three metres long, allowing them some freedom of movement, since that freedom of movement meets the requirements of Amended Directive 91/629, cannot be accepted.
Dels følger det af ordlyden af såvel artikel 3, stk. 3, i direktiv 91/629, med senere ændringer, som af punkt 8 i bilaget til direktivet, at muligheden for at binde kalve kun vedrører flokvis opstaldede kalve, og ikke enkeltvist opstaldede kalve, for hvilke forbuddet er totalt.
In the first place, it follows from the wording both of Article 3(3) of Amended Directive 91/629 and of point 8 of the Annex to that directive that the option of tethering calves relates only to calves penned in groups and not to individually penned calves, for which the prohibition is absolute.
Idet der i den politirapport, der blev optaget i hovedsagen, imidlertid kun blev henvist til enkeltvis opstaldede kalve, skal det heraf udledes, at muligheden for at binde kalve ikke har noget at gøre med nævnte sag.
But, as the minutes of the main proceedings refer only to individually penned calves, it must be inferred that the right to tether calves has no bearing on those proceedings.
Dels bemærkes for fuldstændighedens skyld, at muligheden for at binde kalve har karakter af en ren undtagelse, idet dette vedrører perioder, som ikke må overstige én time, og som anvendes til mælkefodring.
In the second place, it should be pointed out, for the sake of completeness, that the option of tethering calves must be exercised only exceptionally, as it concerns periods which cannot exceed one hour and which are restricted to the time of feeding milk.
Det er således kun i korte perioder, at det undtagelsesvist er tilladt at binde kalve, og det kræves derudover, at dette sker under forhold, hvor deres bevægelsesfrihed sikres, således at de kan lægge sig, hvile, rejse sig og holde sig selv rene uden besvær.
It is, therefore, only during short periods that it is permitted, by way of exception, for calves to be tethered, and moreover such tethering must take place under conditions where their freedom of movement is guaranteed, so that they can lie down, rest, stand up and groom themselves without difficulty.
Med andre ord er de kendetegn, som tiltalte i hovedsagen har peget på med henblik på at lægge til grund, at disse dyr ikke er bundet, præcis dem, som disse dyr skal være omfattet af, når de undtagelsesvis er bundet, hvilken mulighed kun gælder for flokvis opstaldede kalve, hvilket ikke er tilfældet for de kalve, som tilhører tiltalte i hovedsagen.
In other words, the circumstances in which the defendant in the main proceedings proposes that his animals are to be regarded as untethered are precisely the circumstances from which those animals must benefit where, exceptionally, they are tethered, an option which is possible only for group-housed calves. That is not the case with the defendant’s calves in the main proceedings.
Med hensyn til den omstændighed, at punkt 8 i bilaget til direktiv 91/629, med senere ændringer, i den nederlandske udgave henviser til den metalliske art af bindslet ved at anvende ordet »kæder« (»kettingen«), skal det for det første bemærkes, at dette ikke ændrer anvendelsesområdet for undtagelsen i denne bestemmelse, som kun finder anvendelse på flokvis opstaldede kalve på det tidspunkt, hvor de mælkefodres, hvilket ikke var tilfældet for de kalve, som tilhørte tiltalte i hovedsagen, der var enkeltvis opstaldede ifølge forelæggelsesafgørelsen.
As regards the fact that the Dutch version of point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629 refers to a tether which is metallic in nature, using the word ‘chains’ (‘kettingen’), it should first be pointed out that that fact does not alter the scope of the exception provided for by that provision, which applies only to group-housed calves at the time of feeding milk. That was not the case with the defendant’s calves in the main proceedings, which were, according to the order for reference, penned in individual boxes.
Det bemærkes for det andet, at det pågældende udtryk under alle omstændigheder ikke kan undersøges alene i henhold til den nederlandske udgave af det pågældende punkt, idet de fællesskabsretlige bestemmelser skal fortolkes og anvendes ensartet i lyset af de forskellige sproglige udgaver, der er udfærdiget på alle fællesskabssprog (jf. dom af 7.12.1995, sag C-449/93, Rockfon, Sml. I, s. 4291, præmis 28, af 2.4.1998, sag
It should secondly be pointed out that, in any event, the word in question cannot be examined solely in the Dutch version of that point, as Community provisions must be interpreted and applied uniformly in the light of the versions existing in all Euro-
Ifølge fast retspraksis kan den formulering, der er anvendt i en sproglig udgave af en fællesskabsretlig bestemmelse, ikke alene tjene som grundlag for bestemmelsens fortolkning eller i denne henseende tillægges større betydning end de øvrige sproglige udgaver.
According to settled caselaw, the wording used in one language version of a Community provision cannot serve as the sole basis for the interpretation of that provision, or be made to override the other language versions in that regard.
Dette ville nemlig være i strid med kravet om en ensartet anvendelse af fællesskabsretten (jf. dom af 12.11.1998, sag C-149/97, Institute of the Motor Industry, Sml. I, s. 7053, præmis 16).
Such an approach would be incompatible with the requirement of the uniform application of Community law (see Case C-149/97 Institute of the Motor Industry [1998] ECR I-7053, paragraph 16).
I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige udgaver af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse således fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i (dom af 9.3.2000, sag C-437/97, EKW og Wein & Co, Sml. I, s. 1157, præmis 42, og af 1.4.2004, sag C-1/02, Borgmann, Sml. I, s. 3219, præmis 25). 25
Where there is divergence between the various language versions of a Community text, the provision in question must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part (Case C-437/97 EKW and Wein & Co [2000] ECR I-1157, paragraph 42, and Case C-1/02 Borgmann [2004] ECR I-3219, paragraph 25). 25
Det må imidlertid konstateres, at de sproglige udgaver — ud over den nederlandske udgave — af punkt 8 i bilaget til direktiv 91/629, med senere ændringer, anvender et overbegreb.
It must be stated that the language versions, other than the Dutch version, of point 8 of the Annex to Amended Directive 91/629 refer to a general term.
Eksempelvis anvendes der i den tyske udgave udtrykket »Anbindevorrichtung« (bindsel), i den engelske udgave ordet »tether« (tøjr), den franske udgave ordet »attache«, hvorimod den italienske udgave anvender udtrykket »attaco«.
For example, the German-language version uses the word ‘Anbindevorrichtung’ (tethering device), the English-language version uses the word ‘tether’, and the French-language version the word ‘attache’ (‘tether’), while the Italian-language version uses the word ‘attacco’.
Denne anvendelse af et overbegreb er så meget desto mere logisk, når der for det første henses til det totale forbud, som er nævnt i denne doms præmis 16, og derefter til dyrenes velbefindende, som kræves i henhold til direktiv 91/629, med senere ændringer, når forbuddet mod at binde kalve på de betingelser, der er nævnt i denne doms præmis 17, undtagelsesvis fraviges.
That use of a general term is wholly logical taking account, first, of the absolute prohibition noted at paragraph 16 of this judgment and, then, of the animal care required under Amended Directive 91/629, where, exceptionally, there is a derogation from the prohibition against tethering calves as in the circumstances referred to at paragraph 17 of this judgment.
Ordet »kæde« findes derfor at være i strid med det af fællesskabslovgiver tilstræbte formål.
The word ‘chain’ is thus contrary to the objective pursued by the Community legislature.
De forelagte spørgsmål skal derfor besvares med, at en kalv er bundet i den forstand, hvori begrebet er anvendt i direktiv 91/629, med senere ændringer, når den er fastholdt med et bindsel, uanset arten og længden af dette bindsel og grundene til, at dyret er bundet.
The reply to the questions referred must therefore be that a calf is tethered within the meaning of Amended Directive 91/629 where it is tied by a rope, irrespective of the material, length and purpose of that rope.
En kalv er bundet i den forstand, hvori begrebet er anvendt i Rådets direktiv 91/629/EØF af 19. november 1991 om fastsættelse af mindstekrav med hensyn til beskyttelse af kalve, som ændret ved Kommissionens beslutning 97/182/EF af 24. februar 1997, når den er fastholdt med et bindsel, uanset arten og længden af dette bindsel og grundene til, at dyret er bundet.
A calf is tethered within the meaning of Council Directive 91/629/EEC of 19 November 1991 laying down minimum standards for the protection of calves, as amended by Commission Decision 97/182/EC of 24 February 1997, where it is tied by a rope, irrespective of the material, length and purpose of that rope.
Sag C-167/05
Case C-167/05
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige
Commission of the European Communities v Kingdom of Sweden
»Traktatbrud — artikel 90, stk. 2, EF — interne afgifter, der pålægges varer fra andre medlemsstater — afgifter, der indirekte beskytter andre produkter — forbud mod forskelsbehandling mellem konkurrerende indførte og indenlandske produkter — punktafgifter — forskellig beskatning af øl og vin — bevisbyrde«
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Second paragraph of Article 90 EC — Internal taxes imposed on products from other Member States — Taxation liable to protect other products indirectly — Prohibition on discrimination between imported products and competing domestic products — Excise duties — Different tax treatment of beer and wine — Burden of proof)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Mengozzi fremsat den 18. juli 2007 . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 18 July 2007 . . . . . . .
Domstolens dom (Store Afdeling) af 8. april 2008 . . . . . . . . . . . . . .
I - 2129Judgment of the Court (Grand Chamber), 8 April 2008 . . . . . . . . . . .
Fiskale bestemmelser — interne afgifter — afgifter, der indirekte beskytter andre produkter(EF-traktaten, art. 95, stk. 2 (efter ændring nu art. 90, stk. 2, EF))
Tax provisions — Internal taxation — Taxation apt to protect other products indirectly(EC Treaty, Art. 95, second para. (now, after amendment, Art. 90, second para., EC))
SAMMENDRAG — SAG C-167/05 i beskatningen af disse to produkter ikke kan påvirke forbrugernes adfærd inden for den pågældende sektor, og det heller ikke fremgår af de statistiske oplysninger om salget af de omhandlede produkter, at der faktisk foreligger en beskyttelsesvirkning.
SUMMARY — CASE C-167/05 category, in competition with that beer, is such that the difference in the tax treatment of those two products is not liable to influence consumer behaviour in the sector concerned and, on the other, it is not shown by the statistical information regarding sales of the products in question that there is an actual protective effect.
En national afgiftsordning, hvorefter vin, der hovedsageligt indføres fra andre medlemsstater, pålægges højere punktafgifter end øl, der hovedsageligt er et indenlandsk produkt, og som er baseret på beskatning af alkoholindholdet målt i volumenprocent i vin og øl, synes ikke at bevirke, at indenlandsk øl indirekte beskyttes, og er derfor ikke uforenelig med traktatens artikel 95, stk. 2 (efter ændring nu artikel 90, stk. 2, EF), eftersom forskellen mellem salgsprisen for stærkt øl og vin i mellemklassen, som konkurrerer med stærkt øl, er af en sådan størrelse, at forskellen
A national taxation system which taxes wine, which is mainly imported from other Member States, more heavily than beer, which is mainly a domestic product, and which is based on the taxation of the percentage of alcohol by volume of the wine and the beer, does not appear to have the effect of affording indirect protection to national beer and therefore is not incompatible with the second paragraph of Article 95 of the Treaty (now, after amendment, the second paragraph of Article 90 EC) since, on the one hand, the difference between the price of strong beer and the price of wine in the intermediate
(jf. præmis 57-60)
(see paras 57-60)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKATP. MENGOZZI fremsat den 18. juli 2007 1
OPINION OF ADVOCATE GENERAL
Det fremgår af sagen, at øl, der indeholdt mere end 3,5 volumenprocent alkohol (dvs. »stærkøl«) 3, da Kongeriget Sverige i 1995 tiltrådte Den Europæiske Union, i alt væsentligt blev beskattet på samme måde som vin med et alkoholindhold på ca. 11% vol.
The case-file indicates that when the Kingdom of Sweden acceded to the European Union in 1995, beer with an alcoholic strength in excess of 3.5 % vol. (known as strong beer) 3was subject to a rate of tax largely equivalent to the rate applicable to wine with an alcoholic strength in the region of 11 % vol.
Den foreliggende sag er anlagt i medfør af artikel 226 EF af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Kongeriget Sverige med påstand om, at det fastslås, at denne medlemsstat har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 90, stk. 2, EF, idet den anvender et internt afgiftssystem, som indirekte beskytter øl, der primært er et indenlandsk fremstillet produkt, i forhold til vin, der hovedsageligt importeres fra andre medlemsstater.
The present case concerns an action which the Commission has brought against the Kingdom of Sweden under Article 226 EC, seeking a declaration that the Kingdom of Sweden has failed to fulfil its obligations under the second paragraph of Article 90 EC by applying a system of internal taxes under which beer, which is mainly produced in Sweden, is indirectly protected, as compared with wine, which is mainly imported from other Member States.
Den 1. januar 1997 besluttede den svenske Riksdag at sænke punktafgiften på øl.
On 1 January 1997, the Swedish Parliament decided to reduce the excise duty on beer.
Som den svenske regering har oplyst i sit svarskrift, var denne beslutning begrundet i, at Sverige efter sin indtræden i EU var nødt til at begrænse den stigende grænsehandel med øl mellem Sverige og Danmark, som blev stimuleret af de to landes forskellige afgiftsniveauer.
According to the Swedish Government’s statement of defence, that decision was justified by the need, following Sweden’s accession to the European Union, to combat the growing border trade in beer with Denmark, which had been prompted by the differing levels of taxation in force in the two countries.
I Sverige fastlægges afgiften på alkoholholdige drikkevarer 2ud fra det faktiske alkoholindhold udtrykt i volumen (alkoholindholdet).
In Sweden, the rate of tax on alcohol 2is determined on the basis of the actual alco- holic strength by volume (alcoholic content) of the beverages.
Efter pres fra Kommissionen, der fandt det tvivlsomt, at afgiftsordningen for øl og
In response to pressure from the Commission, which had voiced doubts concerning
2 — Ifølge kapitel 1, § 3, i Alkohollag (1994:1738) forstås der ved alkoholholdig drikkevare en drikkevare, der indeholder mere end 2,25 volumenprocent alkohol.
3 — According to the definition contained in Article 6 of Chapter 1 of the Alkohollag, referred to in footnote 2 above.
3 — Ifølge definitionen i kapitel 1, § 6, i Alkohollag, nævnt i fodnoten ovenfor.
2 — Under Article 3 of Chapter 1 of the Alkohollag (Law 1994: 1738 on alcohol), alcoholic beverage means a beverage with an alcoholic strength in excess of 2.25 % vol.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-167/05
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-167/05
vin efter ændringen i 1997 var forenelig med artikel 90, stk. 2, EF, besluttede Riksdagen at sænke punktafgiften på vin med virkning fra den 1. december 2001.
SEK 11.20 if the alcoholic strength is higher than 4.5 % vol. but lower than or equal to 7 % vol.; the compatibility with the second paragraph of Article 90 EC of the arrangements under the 1997 amendment for taxing beer and wine, the Swedish Parliament decided to reduce the excise duty on wine with effect from 1 December 2001.
15,41 SEK for et alkoholindhold på over 7% vol., men ikke over 8,5% vol.
SEK 15.41 if the alcoholic strength is higher than 7 % vol. but lower than or equal to 8.5 % vol.;
I henhold til den nugældende ordning i §§ 2 og 3 i lagen (1994:1564) om alkoholskatt 4fastsættes afgiften på fremstilling og forbrug af øl og vin på følgende måde.
Based on the system currently in force pursuant to Articles 2 and 3 of the lagen (1994: 1564) om alkoholskatt, 4the rates of tax on the production and consumption of beer and wine are set as follows.
22,08 SEK for et alkoholindhold på over 8,5% vol., men ikke over 15% vol.
SEK 22.08 if the alcoholic strength is higher than 8.5 % vol. but lower than or equal to 15 % vol.;
Der betales en punktafgift pr. liter øl på 1,47 svenske kroner (SEK) for hver volumenprocent alkohol.
Excise duty per litre of beer is levied at the rate of 1.47 Swedish Kroner (SEK) by volume of alcohol.
Øl med et alkoholindhold på højst 2,8% vol. er fritaget for afgift (§ 2 i lagen (1994:1564) om alkoholskatt).
Beers with an alcoholic content of no more than 2.8 % vol. are exempt from that duty (Article 2 of the lagen (1994: 1564) om alkoholskatt).
45,17 SEK for et alkoholindhold på over 15% vol., men ikke over 18% vol.
SEK 45.17 if the alcoholic strength is higher than 15 % vol. but lower than or equal to 18 % vol.
Punktafgiften pr. liter vin udgør et fast beløb, som forhøjes i takt med alkoholindholdet af drikkevaren, og fastsættes således:
Excise duty per litre of wine is levied on a flat-rate basis, which increases according to the alcoholic content of the beverage and is determined in accordance with the following scale:
Vin med et alkoholindhold på højst 2,25% vol. er fritaget for afgift (§ 2 i lagen (1994:1564) om alkoholskatt).
Wines with an alcoholic content of 2.25 % vol. or less are exempt from the duty (Article 2 of the lagen (1994: 1564) om alkoholskatt).
7,58 SEK for et alkoholindhold på over 2,25% vol., men ikke over 4,5% vol.
SEK 7.58 if the alcoholic strength is higher than 2.25 % vol. but lower than or equal to 4.5 % vol.;
4 — Lov af 15.12.1994 om punktafgifter på alkoholholdige drikkevarer.
4 — Law of 15 December 1994 concerning excise duties on alcoholic beverages.
Detailsalg af vin, stærkøl og spiritus er i Sverige underlagt et lovbestemt monopol.
In Sweden, the retail selling of wine, strong beer and spirits is a statutory monopoly.
Monopolet forvaltes af Systembolaget Aktiebolag (herefter »Systembolaget«), som er et rent statsejet selskab.
A wholly State-owned company called Systembolaget Aktiebolag (‘Systembolaget’) is responsible for administering the monopoly.
Den 19. juni 2001 blev der sendt en begrundet udtalelse til den svenske regering, som svarede ved to skrivelser af henholdsvis 13. juli 2001 og 17. december 2001, hvori den meddelte Kommissionen, at punktafgiften på vin var blevet nedsat med 18,8% med virkning fra den 1. december 2001.
On 19 June 2001, the Commission sent the Swedish Government a reasoned opinion, to which the latter replied by two letters, the first of 13 July 2001 and the second of 17 December 2001, informing the Commission that the rate of duty on wine had been reduced by 18.8 % with effect from 1 December 2001.
Kommissionen mente ikke, at denne ændring betød, at den svenske afgiftsordning ikke længere var diskriminerende, og sendte derfor en ny åbningsskrivelse til Kongeriget Sverige den 1. juli 2002. Sverige svarede ved skrivelse af 24. september 2002.
On the view that the change which had been introduced did not neutralise the discriminatory nature of the Swedish tax arrangements, the Commission sent the Kingdom of Sweden a second letter of formal notice on 1 July 2002.
Efter at have modtaget en række klager over, at den svenske ordning for punktafgift på vin og øl var diskriminerende, tilstillede Kommissionen den 28. februar 2000 Kongeriget Sverige en første åbningsskrivelse, hvori den påpegede, at den ud fra de forhåndenværende oplysninger vurderede denne ordning til at være uforenelig med artikel 90 EF, fordi den hårdere beskatning af vin end af øl både i absolutte tal og i procent af varens slutpris var med til at fastholde de eksisterende forbrugsmønstre ved at begunstige øl, som er en indenlandsk vare, på bekostning af det kommercielle potentiale for vin, som er en vare, der importeres fra andre medlemsstater.
On 28 February 2000, in response to complaints that the Swedish arrangements for taxing wine and beer were discriminatory, the Commission sent the Kingdom of Sweden an initial letter of formal notice, in which it stated that, according to the information in its possession, those arrangements appeared to be incompatible with Article 90 EC, since the effect of making wine subject to a higher rate of tax than beer — both in absolute terms and as a percentage of the final price of the product — was to reinforce consumer habits and consolidate the advantage enjoyed by beer (a domestic product) to the detriment of the commercial potential of wine (a product imported from other Member States).
Den 9. juli 2004 sendte Kommissionen en ny begrundet udtalelse til den svenske regering, hvori den opfordrede regeringen til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne inden for to måneder.
On 9 July 2004, the Commission sent the Swedish Government a second reasoned opinion, calling upon it to adopt the measures necessary to comply with the reasoned opinion within two months.
Kongeriget Sverige tog til genmæle i to skrivelser af 10. maj og 20. november 2000, hvori det gjorde opmærksom på, at en afgiftsordning, hvorefter punktafgiften på alkoholholdige drikkevarer beregnes i forhold til alkoholindholdet i disse drikkevarer, ikke strider mod artikel 90 EF.
The Kingdom of Sweden replied by two letters, dated 10 May and 20 November 2000 respectively, in which it pointed out that tax arrangements under which the excise duty on alcohol is determined according to the alcoholic strength by volume of the beverages is not in breach of Article 90 EC.