natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I søgsmålene, der blev indledet for den forelæggende ret den 10. december 2004, har de sagsøgende regeringer navnlig påberåbt sig tilsidesættelsen af forordning nr. 1408/71 og af forskellige bestemmelser i EF-traktaten, idet de har gjort gældende, at udelukkelsen af personer fra denne ordning, der, selv om de arbejder i den nederlandsksprogede region eller i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, har bopæl på det nationale område, men uden for disse to regioner, udgør en restriktiv foranstaltning, der hindrer den frie bevægelighed for personer.
In their actions, brought before the referring court on 10 December 2004, the applicant Governments pleaded infringement of Regulation No 1408/71 and of various provisions of the EC Treaty, claiming that to exclude from that scheme persons who, although working in the Dutchspeaking region or in the bilingual region of Brus-sels-Capital, reside in national territory, but outwith the territory for which those regions are respectively competent, amounts to a restrictive measure hindering the free movement of persons.
Under disse omstændigheder har Cour d’arbitrage besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
In those circumstances, the Cour d’arbitrage has decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Udgør en plejeforsikringsordning a) som er indført af et autonomt fællesskab i en føderal stat, der er medlem af Det Europæiske Fællesskab
‘(1) Does a care insurance scheme which:
DOM AF 1.4.2008 — SAG C-212/06 b) som finder anvendelse på personer, der er bosat på en del af denne føderale stats territorium, hvorpå dette autonome fællesskab har kompetence c) som giver ret til, at denne ordning afholder udgifter til støtteydelser og ikkelægelige ydelser for personer, der lider af en langvarig og alvorlig nedsat evne til at tage vare på sig selv, og som er tilsluttet ordningen, i form af et fast tilskud til de udgifter, der er knyttet hertil, og d) som finansieres dels af årlige bidrag fra de tilsluttede personer, dels af et bidrag, der tages fra det pågældende autonome fællesskabs budget en ordning, der er omfattet af det materielle anvendelsesområde for […] forordning nr. 1408/71 […], således som det er defineret i forordningens artikel 4?
(d) is financed by members’ annual contributions and by a grant paid out of the budget for expenditure of the autonomous Community concerned, constitute a scheme falling within the scope ratione materiae of … Regulation … No 1408/71 …, as defined in Article 4 thereof?
2) Hvis det første præjudicielle spørgsmål besvares bekræftende: Skal forordningen, navnlig artikel 2, 3 og 13 og, så vidt de finder anvendelse, artikel 18, 19, 20, 25 og 28, fortolkes således, at disse bestemmelser er til hinder for, at et autonomt fællesskab i en føderal stat, der er medlem af Det Europæiske Fællesskab, vedtager bestemmelser, som ved udøvelsen af dets kompetencer begrænser adgangen til at blive forsikret og drage fordel af en social sikringsordning i forordningens forstand for personer, der er bosat på det territorium, hvor dette autonome fællesskab har kompetence, og for så vidt angår EU-borgere, for personer, der er ansat på dette område eller er bosat i en anden medlemsstat, med udelukkelse af personer, uanset deres nationalitet, der er bosat på en anden del af den føderale stats territorium, for hvilket et andet autonomt fællesskab har kompetence?
(2) If the first question referred for a preliminary ruling is to be answered in the affirmative: must the regulation cited above, in particular Articles 2, 3 and 13 thereof and, in so far as they are applicable, Articles 18, 19, 20, 25 and 28, be interpreted as precluding an autonomous Community of a federal Member State of the European Community from adopting provisions which, in the exercise of its powers, allow only persons residing in the territory for which that autonomous Community is competent and, in relation to citizens of the European Union, persons employed in the territory and who are resident in another Member State to be insured under and covered by a social security scheme within the meaning of that regulation, to the exclusion of persons, whatever their nationality, who reside in a part of the territory of the federal State for which another autonomous Community is competent?
3) Skal artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF fortolkes således, at de er til hinder for, at et autonomt fællesskab i en føderal stat, der er medlem af Det Europæiske Fællesskab, vedtager bestemmelser, som ved udøvelsen af dets kompetencer begrænser adgangen til at blive forsikret og drage fordel af en social sikringsordning i forordningens forstand for personer, der er bosat på det territorium, hvor dette autonome fællesskab har kompetence, og for så vidt angår EU-borgere, for personer, der er ansat på dette område eller er bosat i en anden medlemsstat, med udelukkelse af personer, uanset deres nationalitet, der er bosat på en anden del af den føderale stats territorium, for hvilket et andet autonomt fællesskab har kompetence?
(3) Must Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC be interpreted as precluding an autonomous Community of a federal Member State of the European Community from adopting provisions which, in the exercise of its powers, allow only persons residing in the territory for which that autonomous Community is competent and, in relation to citizens of the European Union, persons employed in that territory and who are resident in another Member State to be insured under and covered by a social security scheme within the meaning of that regulation, to the exclusion of persons, whatever their nationality, who reside in a part of the territory of the federal State for which another autonomous Community is competent?
Om de præjudicielle spørgsmål
Concerning the questions referred
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om de ydelser, der udbetales i henhold til en ordning som den plejeforsikringsordning, der er oprettet ved dekretet af 30. marts 1999, er omfattet af anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71.
By its first question the national court seeks in substance to ascertain whether the benefits provided under a scheme such as the care insurance scheme established by the Decree of 30 March 1999 fall within the ambit ratione materiae of Regulation No 1408/71.
Med henblik på at besvare dette spørgsmål bemærkes i overensstemmelse med fast retspraksis, at sondringen mellem de ydelser, der ikke er omfattet af
For the purpose of answering that question, it is to be borne in mind that the Court has consistently held that the distinction between benefits excluded from the scope
I den forbindelse har Domstolen flere gange præciseret, at en ydelse kan anses for en social sikringsydelse, såfremt den for det første tildeles de berettigede uden nogen individuel og skønsmæssig bedømmelse af personlige behov, men efter lovbestemte kriterier og forudsat, at den for det andet vedrører én af de risici, der udtrykkeligt er anført i artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 (jf. bl.a. Hoeckx-dommen, præmis 12-14, dommen i sagen Kommissionen mod Luxembourg, præmis 29, og Celozzidommen, præmis 17).
On this point, the Court has also stated on numerous occasions that a benefit may be regarded as a social security benefit in so far as it is granted, without any individual and discretionary assessment of personal needs, to recipients on the basis of a legally defined position and provided that it relates to one of the risks expressly listed in Article 4(1) of Regulation No 1408/71 (see, inter alia, Hoeckx , paragraphs 12 to 14; Commission v Luxembourg, paragraph 29, and Celozzi, paragraph 17).
I hovedsagen er det, som det fremgår af alle de for Domstolen afgivne indlæg, ubestridt, at en ordning som den plejeforsikringsordning, der blev oprettet ved dekretet af 30. marts 1999, opfylder disse betingelser.
In the case in the main proceedings, as is made apparent in all the observations submitted to the Court, it is not disputed that a scheme such as the care insurance scheme established by the Decree of 30 March 1999 satisfies those conditions.
Det følger nemlig for det første af bestemmelserne i dekretet, at en sådan ordning på objektivt grundlag og efter lovbestemte kriterier giver ret til godtgørelse fra en forsikringsordning af udgifter til støtte og ikkelægelige ydelser til personer, der lider af en langvarig og alvorlig nedsat evne til at tage vare på sig selv.
First, the provisions of that decree make it plain that such a scheme gives a right, objectively and on the basis of a statutorily defined position, to reimbursement by a care insurance fund of the costs incurred in respect of the provision of help and nonmedical services by any person whose autonomy is reduced by reason of serious and prolonged disability.
For det andet har Domstolen allerede fastslået, at ydelser som de i hovedsagen omhandlede, der har til formål at forbedre de plejekrævende personers liv og sundhedstilstand, hovedsageligt har til formål at supplere ydelserne fra sygesikringen og
Secondly, the Court has earlier held that benefits intended to improve the state of health and quality of life of persons reliant on care, such as those at issue in the main proceedings, have as their essential purpose the supplementing of sickness insurance
Desuden kan plejeforsikringen, som den vallonske regering har anført, ikke udelukkes fra anvendelsesområdet for forordning nr. 1408/71 på grundlag af forordningens artikel 4, stk. 2b, der omhandler bestemte typer ikke-bidragspligtige ydelser, i det omfang de reguleres ved nationale bestemmelser, der kun finder anvendelse på en del af medlemsstatens område.
Furthermore, as the Walloon Government observes, care insurance cannot be excluded from the ambit of Regulation No 1408/71 on the basis of Article 4(2)b thereof, which covers certain kinds of non-contributory benefits, provided that they are governed by provisions of domestic law applicable to part only of the territory of a Member State.
I modsætning til kravene i den i artikel 4, stk. 2b, fastsatte fravigelse er den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning, nemlig bidragspligtig, da den i det mindste delvis finansieres ved bidrag indbetalt af de forsikrede, og da den ikke er nævnt i bilag II, nr. III til forordning nr. 1408/71.
As a matter of fact, in contrast to the requirements laid down by the derogation provided for by Article 4(2)b, the care insurance scheme at issue in the main proceedings is contributory in kind, for it is funded, at the very least in part, by contributions paid by the persons insured, and is not mentioned in Annex II, Section III, to Regulation No 1408/71.
Følgelig skal det første spørgsmål besvares med, at ydelser, der udbetales i henhold til en ordning som den plejeforsikringsordning, der er oprettet ved dekretet af 30. marts 1990, som ændret, henhører under det saglige anvendelsesområde for forordning nr. 1408/71.
In consequence, the answer to be given to the first question is that benefits provided under a scheme such as the care insurance scheme established by the Decree of 30 March 1999, as amended, fall within the scope ratione materiae of Regulation No 1408/71.
Om det andet og det tredje spørgsmål
Concerning the second and third questions
Den forelæggende ret ønsker med disse to spørgsmål, der bør behandles samlet, nærmere bestemt oplyst, om artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF eller forordning nr. 1408/71
By those two questions, which may appropriately be examined together, the national court seeks in essence to ascertain whether, on a proper construction of Articles
DOM AF 1.4.2008 — SAG C-212/06 skal fortolkes således, at de er til hinder for regler udstedt af en delstatsenhed i en medlemsstat, hvorved tilslutning til en ordning som den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning, samt modtagelsen af de heri fastsatte ydelser, er begrænset til personer med bopæl på det område, som henhører under denne enheds kompetence, og til personer, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse på dette område, men har bopæl i en anden medlemsstat, hvorfor personer, der ligeledes er beskæftigede i denne delstatsenhed, men som har bopæl i en anden delstatsenhed i den samme medlemsstat, udelukkes.
18 EC, 39 EC and 43 EC, legislation of a federated entity of a Member State limiting affiliation to a scheme such as the care insurance scheme at issue in the main proceedings and entitlement to the benefits provided by that scheme to persons residing in the territory coming within that entity’s competence and to persons pursuing an activity in that territory and residing in another Member State, with the result that persons are excluded who work in that territory but reside in the territory of another federated entity of the same State, is contrary to those provisions.
Den flamske regering har principalt gjort gældende, at spørgsmålene ikke er nødvendige for en afgørelse af tvisten i hovedsagen, hvorfor de skal afvises.
The Flemish Government claims, principally, that those questions are neither helpful nor necessary to the settling of the dispute in the main proceedings, with the result that they must be declared inadmissible.
De sagsøgende regeringer har nemlig for den forelæggende ret gjort indsigelser mod oprettelsen af den omhandlede plejeforsikringsordning, idet de har anfægtet det flamske fællesskabs kompetence på dette punkt, selv om den fortolkning af fællesskabsretten, de har påberåbt sig i det andet og tredje spørgsmål, medfører det modsatte resultat, nemlig en udvidelse af den omhandlede plejeforsikringsordning til at omfatte personer med bopæl i den fransksprogede region.
It states that before the national court the applicant Governments opposed the implementation of that care insurance scheme, denying that the Flemish Community was competent in that sphere, while the interpretation of Community law which they favour in respect of the second and third questions leads to the opposite result, that is to say, the extension of the care insurance benefits in question to persons residing in the Frenchspeaking region.
Desuden har Cour d’arbitrage ifølge den flamske regering allerede selv besvaret spørgsmålene i forelæggelsesafgørelsen, idet den har anført, at den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning ikke gør indgreb i den føderale myndigheds enekompetence på området for den økonomiske union inden for Belgien, i betragtning af størrelsen og den begrænsede virkning af de omhandlede ydelser.
In addition, according to the Flemish Government, the Cour d’arbitrage has itself already answered those questions in its decision to refer, by considering that the care insurance scheme at issue in the main proceedings does not infringe the exclusive competence of the federal authority in the sphere of economic union within Belgium, having regard to the amount and the limited effects of the benefits in question.
Af de samme årsager begrænser ordningen ikke personers frie bevægelighed som omhandlet i traktaten.
For the same reasons, the scheme cannot be said to restrict freedom of movement of persons within the meaning of the Treaty.
Herved påpeges, at det ifølge fast retspraksis, inden for rammerne af samarbejdet mellem Domstolen og de nationale retsinstanser i henhold til artikel 234 EF, udelukkende tilkommer den nationale ret, for hvilke en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af de konkrete omstændigheder i den sag, der er indbragt for den, at vurdere såvel, om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen.
In that respect, it is to be borne in mind that, according to settled caselaw, in the context of cooperation between the Court and national courts as provided for by Article 234 EC, it is solely for the national courts before which actions are brought, and which must bear the responsibility for the subsequent decision, to determine in the light of the special features of each case both the need for a preliminary ruling in order to enable them to deliver judgment and the relevance of the questions which they submit to the Court.
Det er nemlig tilstrækkeligt at fastslå, at det klart fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at besvarelsen af det andet og tredje spørgsmål, som Cour d’arbitrage har forelagt, er nyttig for at kunne afgøre, om kravet om bopæl, der skal opfyldes for at kunne tilslutte sig plejeforsikringsordningen, som de sagsøgende regeringer i hovedsagen har gjort gældende, tilsidesætter visse bestemmelser i fællesskabsretten på området for den frie bevægelighed for personer.
It is enough to find that it is made clear in the decision making the reference that the reply to the second and third questions asked by the Cour d’arbitrage will be of use to it in determining whether the condition of residence, on which entitlement to the care insurance scheme depends, infringes, as the applicant Governments argue in the actions in the main proceedings, certain provisions of Community law concerning freedom of movement of persons.
Følgelig skal det andet og tredje præjudicielle spørgsmål antages til realitetsbehandling.
The second and third questions referred for a preliminary ruling must therefore be declared admissible.
Det bemærkes indledningsvis, at den flamske regering har gjort gældende, at spørgsmålene blot vedrører en rent intern situation, der ikke har nogen forbindelse med fællesskabsretten, dvs. den situation, der er opstået som følge af, at dekretet af 30. marts 1999, som ændret, ikke finder anvendelse på personer, der både har bopæl i Belgien, og som udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i dette land.
The Flemish Government maintains that those questions concern only a purely internal situation quite unconnected to Community law, viz., that of the non-appli-cation of the Decree of 30 March 1999, as amended, to persons both residing and working in Belgium.
I den forbindelse udtales, at traktatens bestemmelser om fri bevægelighed for personer og de retsakter, der er udstedt til gennemførelse heraf, ifølge fast retspraksis ikke finder anvendelse på aktiviteter, som ikke har tilknytning til nogen af de forhold, fællesskabsretten gælder for, når alle relevante omstændigheder udelukkende har tilknytning til én medlemsstats område (jf. bl.a. for så vidt angår etableringsretten og arbejdstagernes frie bevægelighed, dom af 8.12.1987, sag 20/87, Gauchard, Sml. s. 4879, præmis 12 og 13, og af 26.1.1999, sag C-18/95, Terhoeve, Sml. I, s. 345, præmis 26 og den deri nævnte retspraksis).
In this respect, it must be borne in mind that it is settled caselaw that the Treaty rules governing freedom of movement for persons and the measures adopted to implement them cannot be applied to activities which have no factor linking them with any of the situations governed by Community law and which are confined in all relevant respects within a single Member State (see, inter alia, with regard to freedom of establishment and freedom of movement for workers, respectively, Case 20/87 Gauchard [1987] ECR 4879, paragraphs 12 and 13, and Case C-18/95 Terhoeve [1999] ECR I-345, paragraph 26, and the decisions there cited).
I det foreliggende tilfælde er det ubestridt, at det andet og tredje spørgsmål fra den forelæggende ret omhandler alle personer — uanset om de har gjort brug af en af de grundlæggende friheder, der er sikret ved traktaten — som udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i den nederlandsksprogede region eller i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, men som, fordi de har bopæl på en del af det nationale område, der befinder sig uden for disse to regioner, ikke er omfattet af den i hovedsagen omhandlede plejeforsikringsordning.
In the circumstances of this case, it is established that the second and third questions referred by the national court concern all persons, whether they have made use of one of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty or not, working in the Dutchspeaking region or the bilingual region of Brussels-Capital, who are not, however, eligible for the care insurance scheme at issue in the main proceedings because they live in part of the national territory situated outside those two regions.
På denne baggrund skal der, i lyset af de i denne doms præmis 32 og 33 anførte principper, sondres mellem to situationer.
In those circumstances, two kinds of situations must be distinguished in the light of the principles recalled in paragraphs 32 and 33 above.
På den ene side indebærer anvendelsen af de i hovedsagen omhandlede regler navnlig, at belgiske statsborgere, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i området for den nederlandsksprogede region eller den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, men som har bopæl i de fransk- eller tysksprogede regioner og aldrig har gjort brug af deres bevægelsesfrihed inden for Det Europæiske Fællesskab, udelukkes fra plejeforsikringsordningen.
First, application of the legislation at issue in the main proceedings leads, inter alia, to the exclusion from the care insurance scheme of Belgian nationals working in the territory of the Dutchspeaking region or in that of the bilingual region of Brussels-Capital but who live in the French- or Germanspeaking region and have never exercised their freedom to move within the European Community.
Det skal fastslås, at fællesskabsretten ikke finder anvendelse på sådanne rent interne forhold.
Community law clearly cannot be applied to such purely internal situations.
Denne konklusion anfægtes ikke, i modsætning til, hvad regeringen for det franske fællesskab har anført, af princippet om unionsborgerskab i artikel 17 EF, som ifølge artikel 18 EF omfatter unionsborgeres ret til frit at bevæge sig og opholde sig på medlemsstaternes område.
It is not possible, as the Government of the French Community suggests, to raise against that conclusion the principle of citizenship of the Union set out in Article 17 EC, which includes, in particular, according to Article 18 EC, the right of every citizen of the Union to move and reside freely within the territory of the Member States.
På den anden side vil den i hovedsagen omhandlede lovgivning tillige kunne udelukke arbejdstagere med lønnet beskæftigelse eller selvstændig beskæftigelse, som er omfattet af fællesskabsrettens anvendelsesområde, fra plejeforsikringsordningen, dvs. også statsborgere fra andre medlemsstater end Kongeriget Belgien, der udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i den nederlandsksprogede region eller i den tosprogede hovedstadsregion Bruxelles, men som har bopæl i en anden del af det nationale område end belgiske statsborgere, der befinder sig i samme situation, og som har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed.
Second, the legislation at issue in the main proceedings may also exclude from the care insurance scheme employed or selfemployed workers falling within the ambit of Community law, that is to say, both nationals of Member States other than the Kingdom of Belgium working in the Dutchspeaking region or in the bilingual region of Brussels-Capital but who live in another part of the national territory, and Belgian nationals in the same situation who have made use of their right to freedom of movement.
Hvad angår denne anden kategori af arbejdstagere skal det følgelig undersøges, om de fællesskabsretlige bestemmelser, der af den forelæggende ret ønskes fortolket, er til hinder for regler som de i hovedsagen omhandlede, i det omfang de finder anvendelse på statsborgere fra andre medlemsstater end Kongeriget Belgien eller belgiske statsborgere, der har gjort brug af deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab.
So far as that second category of worker is concerned, it falls therefore to be considered whether the provisions of Community law, interpretation of which is sought by the national court, preclude legislation such as that at issue in the main proceedings, inasmuch as it applies to nationals of Member States other than the Kingdom of Belgium or to Belgian nationals who have exercised their right of free movement within the European Community.