natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Omkring fem dage efter befrugtningen findes der allerede en indre cellegruppe, som skaber embryonet, og en ydre ring, som danner placenta.
About five days after fertilisation there already exists a set of inner cells, which develop into the embryo, and an outer ring which forms the placenta.
Hen imod den sjette dag sætter denne blastocyst sig fast i livmoderhinden, hvilket betegnes som indlejring eller implantation.
On about the sixth day this blastocycst adheres to the lining of the uterus and this is known as nidation or implantation.
Det autoritative argument i denne sag kommer fra nogle internationale organisationer og enheder med uafviselig kompetence, som går ind for det øjeblik, hvor indlejringen sker.
The most convincing argument here is that of certain international organisations and bodies of indisputable authority which support the moment of nidation.
Således beskrev f.eks. International Federation of Gynecology and Obstetrics’ (FIGO) Committee for the Ethical Aspects of Human Reproduction and Women’s Health i sin erklæring fra Cairo fra marts 1998 graviditeten som den del af menneskets reproduktionsproces, »der begynder med implantationen af »conceptus« i en kvindes livmoder, og som afsluttes med fødslen af et barn eller en abort« 15.
The Committee for the Study of Ethical Aspects of Human Reproduction of the International Federation of Gynecology and Obstetrics (FIGO), for example, in its Cairo declaration of March 1998, described pregnancy as that part of the process of human reproduction ‘that commences with the implantation of the conceptus in a woman, and ends with either the birth of an infant or an abortion’. 15
Befrugtning og implantation er således de to episoder, som forskerne alternativt benytter for at fastslå svangerskabets begyndelse. Et valg, der ikke er uden visse fordomme og praktiske konsekvenser 14, som bliver særligt komplekse, når, som det skete med Sabine Mayr, det forsøges at blive gravid med tekniske og medicinske terapier.
So, fertilisation and implantation are the two possible stages which investigators may use to determine the beginning of pregnancy.
Uden at vurdere de to holdninger på det videnskabelige område fører forskellige faktorer mig til at mene, at den retlige beskyttelse af den gravide indtræder med implantationen
Without entering into a scientific evaluation of the two options, a variety of different considerations lead me to think that the legal protection of the pregnant woman arises on implantation of the blastocyst in the uterus. In this I am relying on four arguments
14 — Af de anførte grunde og til trods for at de to begivenheder normalt er adskilt ved fem-seks dage.
14 — For the reasons already explained and despite the fact that the two events usually take place five or six days apart.
Hvis det ifølge FIGO’s ovenfor nævnte definition forholder sig sådan, at graviditeten er begyndt efter implantation af »conceptus« i en kvindes livmoder, var Sabine Mayr ikke gravid, da virksomheden meddelte hende afskedigelsen.
Therefore, if the FIGO definition referred to above considers the pregnancy to commence only after the implantation of the ‘conceptus’ in a woman, Ms Mayr was not pregnant when the employer gave her notice of dismissal.
I overensstemmelse med denne fortolkning var Sabine Mayr ikke gravid som omhandlet i direktiv 92/85, da hun fik meddelelse om sin afskedigelse, idet hendes æg, der på daværende tidspunkt allerede var blevet befrugtet i laboratoriet, endnu ikke var blevet overført til hendes organisme, da indlejringen ikke havde fundet sted 16.
Under this interpretation, at the time when she was notified of the dismissal, Ms Mayr was not a pregnant worker for the purposes of Directive 92/85, since, although at that moment her ova had already been fertilised in the laboratory, they had not yet been transferred to her organism and nidation had not taken place. 16
b) Den almene opfattelse af udtrykket gravid
(b) The usual meaning of the term pregnancy
For at uddybe de faktiske omstændigheder så fik Sabine Mayr, efter en hormonbehandling på ca. halvanden måned, foretaget en follikelpunktion den 8. marts 2005 og hendes praktiserende læge sygemeldte hende i fem dage.
Continuing with the factual narrative, after hormone treatment lasting for about one and a half months, a follicular puncture was carried out on Ms Mayr on 8 March 2005 and she was certified sick by her general practitioner for five days.
Den 10. marts blev hun afskediget, på et tidspunkt hvor de udtagne æg allerede var blevet dyrket i laboratoriet, og som ifølge de meddelte oplysninger var blevet befrugtede.
On 10 March, when the ova collected had already been cultured and, according to the information available, had been fertilised, she was dismissed.
Overførslen af de heraf resulterende embryoner blev foretaget tre dage senere, den 13. marts.
The resulting embryos were transferred three days later, on 13 March.
Ovennævnte følgeslutning er i overensstemmelse med den almene opfattelse af ordet »graviditet« inden for lægevidenskaben, som anvender det til at betegne processen mellem undfangelse og fødsel.
That conclusion is consistent with the usual meaning of the word ‘pregnancy’ in medical science, where it is used to designate the process which takes place between conception and birth.
Denne opfattelse findes også i det fristed mod virkelighedens hårdhed, som ordbøgerne udgør 17.
17 Pregnancy is identified with the development of a new human being in the woman’s womb, a process which had not occurred at the time Ms Mayr was dismissed.
Svangerskab identificeres med udviklingen af et nyt væsen i kvindens livmoder, hvilket ikke var sket på datoen for afskedigelsen af Sabine Mayr.
The fact that she later becomes pregnant does not change this and nor does the fact that at the time she lost her job the ova had been fertilised in the labo-
17 — J.A. Pascual: La Historia como pretexto, tale holdt den 10.3.2002 ved hans offentlige modtagelse i Real Academia Española, Madrid, 2002, s. 82.
17 — Pascual, J.A., La Historia como pretexto, speech made on 10 March 2002 on the occasion of his admission as a member of the Real Academia Española, Madrid, 2002, p. 82.
MAYR ikke befandt sig i Sabine Mayrs livmoder for at afvise, at hun var gravid på det tidspunkt, hvor hun fik meddelelse om afskedigelsen.
MAYR ratory because, as the respondent suggests, 18the question is not whether the zygote had pregnant at the time she was given notice of dismissal.
gældende 18, drejer sig om at vurdere, om det befrugtede æg allerede var en nasciturus i lovens forstand, men om at verificere, om der var tale om graviditet.
become nasciturus (a foetus) in the legal sense, but whether there was a pregnancy.
Jeg er uenig med den græske regering, som i punkt 17 i sit skriftlige indlæg anfører, at den omstændighed, at den pågældende kvinde ved en in vitrobefrugtning kan fortryde indtil selve øjeblikket for overførslen af det befrugtede æg, ikke betyder, at hendes situation er forskellig fra en naturlig graviditet, hvor der også er mulighed for frivillig afbrydelse.
I also disagree with the Greek Government’s submission in paragraph 17 of its written observations that the fact that in the case of in vitro fertilisation the woman can change her mind right up to the moment when the fertilised ovum is transferred does not make her situation any different from that of a natural pregnancy, which can also be terminated voluntarily.
Uden nogen moralsk vurdering af de to tilfælde, ses et element, som adskiller dem juridisk, idet der ved in vitrobefrugtning ikke er liv i moderens skød, så længe implantationen ikke er foretaget.
Without making moral judgements about either situation, an element can be identified which distinguishes the two cases in law, namely that with in vitro fertilisation there is no new life within the mother until implantation takes place.
Den følgeslutning, at Sabine Mayr ikke var gravid, er forenelig med direktiv 92/85’s ratio legis, som understreger, at den beskyttelse, det giver, består i at fremme forbedringen af sikkerheden og sundheden for gravide arbejdstagere, hvilket henviser til deres fysiologiske tilstand.
The conclusion that Ms Mayr was not pregnant is consistent with the ratio legis of Directive 92/85, as the directive is quite clear that the purpose of the protection which it offers is to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers, meaning their physiological condition.
Betragtning 15 til direktivet forklarer, at forbuddet mod at afskedige arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer, på grund af deres tilstand har til formål at undgå de skadelige følger, som en sådan beslutning kan have for deres fysiske og psykiske tilstand.
The 15threcital in the preamble to the directive explains that the prohibition on dismissing workers aims to avoid the harmful effects that this may have on their physical and mental state.
Sådan har også Fællesskabets retspraksis fortolket direktivet i dom af 30. juni 1998, Brown 19, og af 4. oktober 2001, Tele Danmark 20, med udtalelsen om, at artikel 10 tilsigter at undgå, at en trussel om afskedigelse frister den berørte til frivilligt at lade sin graviditet afbryde 21.
This is also the interpretation given by Community caselaw in Brown, 19and Tele Danmark, 20where the Court stated that
Den østrigske regering lægger direktiv 92/85’s beskyttelsesformål til grund for at hævde, at mens graviditeten ved en naturlig undfangelse begynder ved sammensmeltningen af ægget og sædcellerne i kvindens krop, begynder den ved en in vitrobefrugtning ved opsætningen i livmoderen af de æg, der er blevet befrugtet i et laboratorium.
Furthermore, the Austrian Government relies on the protective purpose of Directive 92/85 to support the argument that while with a natural conception pregnancy originates when the ovum and the sperm unite within the woman’s body, in an in vitro fertilisation it would begin with the transfer of the ova fertilised in the laboratory to the uterus.
Det er således ikke nødvendigt at afvente »indlejringen« (som foregår fem-seks dage senere).
Hence there would be no need to wait for ‘nidation’ (which would take a further five or six days).
Efter min mening er sådanne overvejelser imidlertid unødvendige, idet det er tilstrækkeligt at vide, at embryonerne endnu
However, such digressions are unnecessary because the knowledge that the embryos were not yet within Ms Mayr’s uterus is sufficient for us to rule out her being
21 — En tilsvarende retning findes i de forslag til afgørelse, som jeg fremsatte den 5.2.1998 og 10.5.2001 i disse sager.
21 — A similar approach can be found in the Opinions which I delivered in those cases on 5 February 1998 and 10 May 2001.
18 — Punkt 5 i dens skriftlige indlæg.
18 — Paragraph 5 of its written observations.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — SAG C-506/06 hvis anvendelsesområde den forelæggende ret spørger, tilsigter at beskytte den gravide kvindes biologiske tilstand.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 relevant Italian legislation 22to the recent Spanish Ley 14/2006, de 26 de mayo, sobre técnicas de reproducción humana asistida (Law 14/2006, of 26 May, on assisted human reproduction techniques) 23which permits
Den — ligeledes ønskværdige — beskyttelse af kvindens ret til at forplante sig (abstrakt), at blive gravid og at føde, uden at hendes arbejde udgør en uovervindelig forhindring, er ligeledes garanteret i fællesskabssammenhæng, men uden for direktiv 92/85.
Protection of the woman’s equally desirable right to procreate (in abstract), to become pregnant and to give birth without her work becoming an insurmountable obstacle seems also to be guaranteed by Community law, but not by Directive 92/85.
Andre nationale lovgivninger godkender en maksimal frist for opbevaring af levedygtige præembryoner, som i Østrig er fastsat til ti år (FmedG’s § 17, stk. 1).
24The legislation of other Member States permits the storing of viable pre-embryos for a certain maximum period, which in Austria is set at 10 years (Paragraph 17(1) of the FMedG).
d) Muligheden for at udskyde overførslen af embryoner
(d) Potential postponement of the embryo transfer.
På denne baggrund ville forbuddet mod afskedigelse i artikel 10, hvis Domstolen fastslår (som f.eks. den græske regering foreslår), at direktiv 92/85’s beskyttelse af den gravide kvinde begynder med befrugtningen af ægget og ikke med implantationen, blive udvidet til en ubestemt og for lang periode, hvilket ville tilsidesætte bestemmelsens formål at beskytte den allerede gravide kvinde af hensyn til hendes tilstands sårbarhed, og ikke den kvinde, der på den ene eller den anden måde satser på en graviditet i fremtiden.
Against this background, if the Court of Justice were to decide (as the Greek Government, for example, argues) that the protection afforded to the pregnant woman by Directive 92/85 begins at the time of the fertilisation of the ovum and not at the time of implantation, the Article 10 prohibition on dismissal would go on for an indeterminate and excessive length of time, which would be contrary to the objective of the provision, which is to protect the woman who is already pregnant because of the vulnerability of her situation rather than to protect the woman who wishes to become pregnant, by whatever means, in the future.
Der er et andet argument, som fører mig til at nægte adgang til direktiv 92/85’s foranstaltninger for en arbejdstager, der som Sabine Mayr, da hun blev afskediget, havde undergået en ægudtagningspunktion, men som endnu ikke i sin livmoder havde modtaget de embryoner, der var et resultat af in vitro-befrugtningen, hvorfor det ikke var konstateret, om opsætningen eller indlejringen var gået godt.
There is a further argument which makes me tend towards withholding the benefits of the measures contained in Directive 92/85 from a worker who, like Ms Mayr, at the time she was dismissed, had undergone an ova extraction procedure but had not yet had the embryos resulting from the in vitro fertilisation transferred to her uterus, meaning that the successful outcome of the procedure and implantation had not yet been confirmed.
Mellem de to begivenheder går der normalt flere dage.
Several days usually elapse between the two events; furthermore, the ova fertilised in the laboratory are not always transferred immediately to the reproductive organs of the woman as they can be frozen for a period for possible future use.
Selv om direktiv 92/85 således har indført minimumsregler, og intet derfor forhindrer medlemsstaterne i at indføre en mere omfattende beskyttelse, har den østrigske lovgivning ikke taget et sådant skridt, hvilket imidlertid ikke skal foreholdes den.
Aside from this, although Directive 92/85 sets a minimum standard and therefore there is nothing to prevent the Member States from introducing wider protection, the Austrian legislation has not done so, although this should not be considered grounds for reproach.
Selv om denne mulighed er juridisk forbudt i næsten alle medlemsstaterne, er det teknisk muligt at indsætte en kvindes befrugtede æg i en andens livmoder (de såkaldte »rugemødre«), hvorfor en arbejdstager, som ikke er gravid og heller ikke vil blive det, i sidste instans kunne påberåbe sig direktivets beskyttelse.
The argument (raised by the Italian Government) that the chances of success of a transfer of ova fertilised in vitro are low seems to me to be less convincing because it can always be countered that ‘normal’ pregnancies sometimes also end in miscarriage and this would also extinguish the protection.
Den logiske følge
Conclusion
Dette indledende forslag, som materielt holder sig inden for grænserne af den præjudicielle forelæggelse, der er formuleret af den østrigske ret, er imidlertid ikke til hinder for en mere dybtgående analyse af det foreliggende tilfælde for at efterprøve, om afskedigelse af en arbejdstager under de beskrevne omstændigheder indebærer en forskelsbehandling, som er i strid med princippet om ligebehandling af mænd og kvinder.
The foregoing proposal, limited as it is in terms of subjectmatter to the question put by the Austrian court, does not rule out, however, a more in-depth analysis of the case in the main proceedings to ascertain whether the dismissal of an employee in this way constitutes discrimination contrary to the principle of equal treatment of men and women.
På baggrund af det ovenstående foreslår jeg Domstolen, at den som svar på Oberster Gerichtshofs præjudicielle spørgsmål udtaler, at en arbejdstager, der undergår en in vitrobefrugtning, ikke er en »gravid arbejdstager« som omhandlet i artikel 2, litra a), i direktiv 92/85, hvis hendes æg, på det tidspunkt hvor hun får meddelt, at hun er afskediget, var blevet befrugtet i et laboratorium, men endnu ikke var blevet indsat i hendes krop.
For these reasons, I suggest that the Court replies to the question referred to it by the Oberster Gerichtshof by stating that an employee who undergoes an in vitro fertilisation procedure is not a ‘pregnant worker’ for the purposes of the first part of Article 2(a) of Directive 92/85/EEC, if, at the time when she was given notice of termination of employment, her ova had been fertilised in a labora-
En tilgang med et sådant bredere perspektiv er berettiget, fordi værnet om moderskabet er genstand for både det direktiv, der er påberåbt af det forelæggende ret og andre fællesskabsbestemmelser, navnlig direktiv 76/207, som fastsætter den nævnte ligebehandling af kønnene med
This closer scrutiny is justified because maternity is covered both by the directive invoked by the referring court and by other Community legislation, in particular Directive 76/207, which established this sexual
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — SAG C-506/06 hensyn til adgang til beskæftigelse, uddannelse og forfremmelse samt arbejdsvilkår.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-506/06 equality as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
fællesskabsretspraksis, der, selv om graviditet ikke skaber ulighed på grundlag af køn, kun berører kvinder, hvorfor arbejdsmarkedspolitiske beslutninger, som potentielt skader hende, begrundet i den nævnte mulighed, udgør en forskelsbehandling, der er forbudt ved direktiv 76/207.
of this provision of Directive 76/207, even if pregnancy does not give rise to inequality based on sex, it only affects women and consequently employment-related decisions which are potentially detrimental to women and which are motivated by the pregnancy constitute discrimination prohibited under Directive 76/207.
Princippet om ligebehandling som omhandlet i direktiv 76/207 indebærer, at tilhørsforholdet til kvindekønnet ikke begrunder en særlig og mere gunstig ordning end den, der under de samme omstændigheder gælder for mænd.
Under the principle of equal treatment enshrined in Directive 76/207, merely belonging to the female sex does not justify the application of special and more favourable rules than those which would, in the same circumstances, apply to men.
Sammenlignet med direktiv 92/85, som er senere og rettet mod at forbedre sikkerheden og sundheden under arbejdet for den gravide arbejdstager, som lige har født, eller som ammer, så direktiv 76/207 dagens lys med et bredere formål, nemlig at søge lighed mellem mænd og kvinder gennemført på arbejdsmarkedet.
By contrast with Directive 92/85, which is a subsequent directive and is designed to encourage better security and health at work for pregnant workers, workers who have recently given birth or who are breastfeeding, Directive 76/207 had the broader objective of seeking equality of men and women in the workplace.
Ud fra denne forudsætning omfatter artikel 10 i direktiv 92/85 et forbud mod afskedigelse »i perioden fra graviditetens indtræden til udløbet af den fastsatte barselsorlov«, mens direktiv 76/207 ikke direkte omhandler afskedigelse på grund af graviditet, men har til formål at fastslå ligebehandling (artikel 5, stk. 1), hvilket »indebærer, at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted på grundlag af køn, hverken direkte eller indirekte under henvisning særlig til ægteskabelig eller familiemæssig stilling« (artikel 2, stk. 1) 25.
With this premiss, Article 10 of Directive 92/85 contains a prohibition of dismissal ‘during the period from the beginning of their pregnancy to the end of the maternity leave’, whilst Directive 76/207 does not directly address the situation of dismissal by reason of pregnancy, but limits itself to confirming the principle of equal treatment (Article 5(1)), which ‘shall mean that there shall be no discrimination whatsoever on grounds of sex either directly or indirectly by reference in particular to marital or family status’ (Article 2(1)). 25
Ved fortolkning af denne bestemmelse i direktiv 76/207 er der konsolideret en
According to the body of caselaw which has been built up involving the interpretation
Men selv om dette forbud i artikel 10 er generelt og ubetinget, har det dog også en vis relation til forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af køn ved at acceptere opsigelse »i særlige tilfælde, som ikke har forbindelse med deres tilstand«.
However, even given its general and unconditional nature, the Article 10 prohibition still maintains a certain connection with the prohibition of discrimination on grounds of sex in that it tolerates dismissal ‘in exceptional cases not connected with their condition’.
Men dette princip om ligebehandling udelukker kun forskellige regler for ensartede situationer, når der ikke foreligger en objektiv grund.
However, the principle of equality prohibits applying different rules to similar situations only where there is no objective reason to do so.
Det er en regel med væsentlige undtagelser, som det fremgår af artikel 2 i direktiv 76/207, som bemyndiger medlemsstaterne til fra direktivets anvendelsesområde at udelukke sådanne former for erhvervsudøvelse, for hvilke udøverens køn er afgørende på grund af deres art eller de forhold, under hvilke de udføres (stk. 2), når deres anvendelse ikke er til hinder for »bestemmelser vedrørende beskyttelse af kvinder, særlig i forbindelse med graviditet og moderskab« (stk. 3), og heller ikke til hinder for
The legislation contains important exceptions, as demonstrated by Article 2 of Directive 76/207, which permits the Member States to exclude from its field of application activities for which, by reason of their nature or the manner in which they are carried out, the sex of the worker constitutes a determining factor (Article 2(2)), provided that its application is without prejudice to ‘provisions concerning the protection of women, particularly as regards pregnancy and maternity’ (Article 2(3)), or to ‘measures to encourage equal opportunity for men and women, in particular by removing existing
Dom af 25. juli 1991, Stoeckel 27, fastslog i overensstemmelse med generaladvokatens forslag til afgørelse 28, at et forbud
Accordingly, it was held in Stoeckel, 27following the approach put forward by the Advocate General, 28that a prohibition on
I dommen af 5. maj 1994, Habermann-Beltermann 31, blev ophævelsen af en ansæt- mod natarbejde udelukkende for kvinder er i strid med direktiv 76/207, da det ikke er godtgjort, at natarbejde har forskellige virkninger eller ulemper alt efter arbejdstagerens køn.
In Habermann-Beltermann, 31 the termination of a contract of employment due to pregnancy because of the employee’s temporary inability to perform her duties was not upheld.
Dommen nævner derefter de kriterier, som i så fald ville betyde en accept af en gunstig ulighed for den kvindelige arbejdskraft og udtalte, at uanset hvilke ulemper der er forbundet med natarbejde, kan det ikke, undtagen under graviditet og moderskab, antages, at de risici, kvinder herved er udsat for, adskiller sig fra de risici, som også mænd er udsat for 29.
In Webb 32the Court classified as discriminatory the dismissal of a pregnant worker who had been recruited for an unlimited term with a view, initially, to replacing another employee during the latter’s maternity leave.