natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes indledningsvis, at de præjudicielle spørgsmål alene vedrører direktivets anvendelsesområde.
Following the entry into force of the Regulations, the appellants asked to be granted paid annual leave but were told by Tuffnells that they were not entitled to it.
Den forelæggende ret har navnlig ikke forelagt Domstolen spørgsmål om rækkevidden af forbuddet mod indirekte forskelsbehandling af mænd og kvinder for så vidt angår arbejdsvilkår.
They then commenced proceedings before the Employment Tribunal (United Kingdom) which, by decision notified to them on 31 March 1999, held that they were not entitled to the annual leave provided for by regulation 13 of the Regulations since they worked in the road transport sector, which was excluded from the scope of regulation 13 by regulation 18.
Efter Regulations' ikrafttræden ansøgte appellanterne i hovedsagen om bevilling af en årlig betalt ferie.
The appellants appealed to the Employment Appeal Tribunal.
Appellanterne i hovedsagen appellerede herefter denne afgørelse til den forelæggende ret.
It is important to note at the outset that the questions submitted relate solely to the scope of the Directive.
Med de forelagte spørgsmål, der kan behandles samlet, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om direktivets artikel 1, stk. 3, skal fortolkes således, at samtlige arbejdstagere beskæftiget inden for vejtransportsektoren, herunder også kontorpersonale, er udelukket fra direktivets anvendelsesområde, og i benægtende fald hvilke kriterier der skal tages i betragtning ved fastlæggelsen af, hvilken del af arbejdstagerne der er udelukket fra beskyttelsen efter direktivet.
By the questions submitted, which it is appropriate to consider together, the national court asks, in essence, whether, on a proper construction of Article 1(3) of the Directive, all workers employed in the road transport sector, including office staff, are excluded from the scope of the Directive and, if not, what criteria must be applied to identify the category of workers who are excluded from the benefit of the Directive.
I forelæggelseskendelsen har Employment Appeal Tribunal, London, fremhævet de vanskeligheder, den er stødt på ved fortolkningen af udtrykket »former for [...] aktiviteter« i direktivets artikel 1, stk. 3's forstand, navnlig for så vidt angår transportområdet.
In its order for reference, the Employment Appeal Tribunal, London, draws attention to the difficulties involved in determining the meaning of Sector of activity" for the purposes of Article 1(3) of the Directive, especially in the field of transport.
I den henseende bemærkes, at direktivet i henhold til artikel 1, stk. 1, og artikel 15 indskrænker sig til at fastsætte minimumsforskrifter for sikkerhed og sundhed i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden og ikke er til hinder for, at medlemsstaterne vedtager foranstaltninger, der er gunstigere med hensyn til beskyttelse af arbejdstagerne.
The Court recalls that, by virtue of Articles 1(1) and 15, the Directive confines itself to laying down minimum requirements concerning protection of health and safety in relation to the organisation of working time and does not prevent the Member States from adopting more favourable measures for the protection of workers.
Efter ordlyden af artikel 1, stk. 3, »finder [direktivet] anvendelse på alle former for [...] aktiviteter [...] med undtagelse af vej-, luft-, søog jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje, havfiskeri, andre aktiviteter på havet samt aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse«.
Pursuant to Article 1(3), the Directive *shall apply to all sectors of activity ... with the exception of air, rail, road, sea, inland waterway and lake transport, sea fishing, other work at sea and the activities of doctors in training'.
Den forelæggende ret bemærker særligt, at det af den 16. betragtning til direktivet fremgår, at »det [...] som følge af et arbejdes særlige natur [kan] blive nødvendigt at træffe særskilte foranstaltninger om tilrettelæggelsen af arbejdstiden inden for visse sektorer eller aktiviteter«, hvilket dog ikke bidrager med nogen form for opklaring, der er brugbar ved fortolkningen af direktivets artikel 1, stk. 3.
It observes, in particular, that according to the 16th recital in the preamble to the Directive, 'it may be necessary to adopt separate measures with regard to the organisation of working time in certain sectors or activities', a statement which in its view provides no useful guidance for the interpretation of Article 1(3) of the Directive.
Den bemærker, at en ordret fortolkning af bestemmelsen kan føre til den slutning, at samtlige arbejdstagere inden for den omhandlede sektor er udelukket fra at nyde godt af beskyttelsen efter direktivet, og dermed, at et betragteligt antal arbejdstagere berøves navnlig den ret til årlig betalt ferie, som er sikret ved direktivet.
It considers that a literal interpretation of that provision may lead to exclusion of all workers in the sector in question from the benefit of the Directive, with the result that a considerable number of workers will be deprived of, inter alia, the right to paid annual leave granted by it.
En sådan udelukkelse er i modstrid med direktivets overordnede formål.
The national court considers that such exclusion has no economic, scientific, political or social basis.
Den forelæggende ret bemærker endvidere, at en sådan udelukkelse savner ethvert økonomisk, videnskabeligt, politisk eller socialt grundlag.
The Employment Appeal Tribunal, London, refers however to the existence of various documents
Det må konstateres, at fællesskabslovgiver ved at henvise til »vej-, luft-, sø- og jernbanetransport, sejlads ad indre vandveje« har villet tage hensyn til sådanne aktivitetsformer i deres helhed, mens fællesskabslovgiver for så vidt angår »andre aktiviteter på havet« og »aktiviteter, der udøves af læger under uddannelse«, netop har villet sigte til disse nærmere bestemte aktiviteter som sådanne.
It is clear that, by referring to 'air, rail, road, sea, inland waterway and lake transport', the Community legislature indicated that it was taking account of those sectors of activity as a whole, whereas in the case of 'other work at sea' and the 'activities of doctors in training' it chose to refer precisely to those specific activities as such.
Den særlige udelukkelse af vejtransportsektoren omfatter således samtlige arbejdstagere inden for denne sektor.
Thus, the exclusion of the road transport sector in particular extends to all workers in that sector.
»Artikel 1, stk 3, i Rådets direktiv 93/104/EF af 23. november 1993 om visse aspekter i forbindelse med tilrettelæggelse af arbejdstiden skal fortolkes således, at samtlige arbejdstagere beskæftiget inden for vejtransportsektoren, herunder også kontorpersonale, er udelukket fra direktivets anvendelsesområde.*
'On a proper construction of Article 1(3) of Council Directive 93/104/EC of 23 November 1993 concerning certain aspects of the organisation of working time, all workers employed in the road transport sector, including office staff, are excluded from the scope ofthat Directive.'
Generaladvokat A. Tizzano fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling') den 8. maj 2001.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 8 May 2001.
Sag C-450/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-450/00 Commission of the European Communities ν Grand Duchy of Luxembourg
»Traktatbrud — manglende gennemførelse af direktiv 95146/EF* (Første Afdeling) efter dets vedtagelse, dvs. den 24. oktober 1998, og straks underrette Kommissionen herom.
(Failure by a Member State to fulfil its Treaty obligations - Non-incorporation of Directive
Kommissionen fandt, at direktiv 95/46 ikke var blevet gennemført i luxembourgsk ret inden for den fastsatte frist, og indledte derfor traktatbrudsproceduren.
95/46/EC) (First Chamber) to fulfil its obligations under Article 32 of that directive.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 7. december 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 32 i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, idet det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
Under the first subparagraph of Article 32(1) of Directive 95/46, the Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with that directive, at the latest at the end of a period of three years from the date of its adoption, which was 24 October 1998, and immediately notify the Commission thereof.
Ved skrivelse af 27. oktober 1999 underrettede de luxembourgske myndigheder Kommissionen, at der på området forelå et forslag til en lov, der skulle forelægges Deputeretkammeret inden udgangen af det pågældende år, og at forsinkelsen med gennemførelsen skyldtes regeringsskiftet i 1999.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 7 December 2000, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to bring into force, within the prescribed period, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, the Grand Duchy of Luxembourg has failed
Kommissionen medhold i dens påstande.
change of government in 1999.
Da gennemførelsen af direktivet ikke er sket inden for den fastsatte frist, må der gives
The incorporation of the directive had not been effected within the prescribed period, the Commission's action must be considered to be well founded.
•1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 32 i Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger, idet det ikke inden for den fastsatte pist har vedtaget alle de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at φαίοοηνηε direktivet.
Declares that, by failing to adopt, within the prescribed period, all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 32 ofthat directive;
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling') den 7. juni 2001.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 7 June 2001.
Præjudiciel »Beskatning af overskud fra selskaber — moder- og datterselskaber — direktiv 90/435/EØF begrebet kildeskat* (Femte Afdeling) hovedsagen, mod det stiltiende afslag fra chefen for Athens skatteopkrævningskontor på den klage, som selskabet har indgivet over beskatningen af dets indtægter.
'(1) declare that, in failing to introduce within the prescribed time-limit the laws, regulations and administrative provisions containing possible sanctions necessary to comply with Article 32 of Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that Directive;
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
(2) order the Grand Duchy of Luxembourg to pay the costs of the proceedings.'
Den forelæggende ret har anført, at sagsøgeren i hovedsagen i selvangivelsen for indkomståret 1996 opgav sin skyldige indkomstskat med et beløb på 7 026 210 797 GRD. Dette beløb inkluderede et beløb på 794 291 553 GRD, der angik skattefrie indtægter og indtægter, der var underlagt en særlig beskatning, som omhandlet i indkomstskattelovens artikel 106, stk. 2 og 3.
Preliminary ruling (Taxation of company profits — Parent companies and subsidiaries — Concept of withholding tax) (Fifth Chamber) momth time-limit, the claim was deemed to have been impliedly rejected.
For at undgå dobbeltbeskatning indeholder direktivets artikel 5, stk. 1, således en bestemmelse, hvorefter der ved udlodning af udbytte sker fritagelse for kildeskat i den medlemsstat, hvor datterselskabet er hjemmehørende (jf. dom af 17.10.1996, forenede sager C-283/94, C-291/94 og C 292/94, Denkavit m.fl.).
By order of 26 July 1999, received at the Court on 5 August 1999, the Diikitiko Protodikio Athinon (Administrative Court of First Instance, Athens) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Article 5(1) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States.
Ud af det samlede skattebeløb på i alt 794 291 533 GRD, der således blev opkrævet ekstra, har sagsøgeren i hovedsagen nedlagt påstand om tilbagebetaling af 738 384 406 GRD.
It was in those circumstances that the Diikitiko Protodikio Athinon stayed proceedings and submitted the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Til støtte for denne påstand har sagsøgeren i hovedsagen gjort gældende, at bestemmelserne i indkomstskattelovens artikel 106, stk. 2 og 3, fastsætter en beskatning, der alene af den grund, at den pålægges ved udlodningen af udbytte, udgør en kildeskat, der er forbudt ved direktivets artikel 5, stk. 1.
The question was raised in proceedings brought by Athinaiki Zithopiia AE against the implied rejection by the head of the Athens tax collection service of the claim made by that company with regard to the taxation of its income.
Ved vurderingen af, om beskatningen af udloddet afkast i den form, der følger af den græske lovgivning, der er omhandlet i hovedsagen, er omfattet af direktivets artikel 5, stk. 1, må man først se på bestemmelsens ordlyd og konstatere, at udtrykket »kildeskat«, som er anført heri, ikke er begrænset til bestemte nærmere præciserede former for beskatning (jf. dom af 8.6.2000, sag C-375/98, Epson Europe).
The applicant in the main proceedings is a public limited company governed by Greek law whose main object is the production and marketing of beer products. The Netherlands company Amstel International holds 92.17% of its share capital.
Sagsøgeren i hovedsagen har derfor anlagt sag ved Dioikitiko Protodikeio Athinon med henblik på at få det stiltiende afslag på klagen annulleret og opnå tilbagebetaling af et beløb på 738 384 406 GRD.
'Is there a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 where national legislation provides that, in the event of distribution of profits by a subsidiary (a public limited company or equivalent company) to its parent company, account is to be taken, in determining the taxable profits of the subsidiary, of its total net profits, including income which has been subject to special taxation entailing extinction of tax liability and also non-taxable income, when those two categories of income would not be taxable on the basis of the national legislation if they remained with the subsidiary and were not distributed to the parent company?'
Det er på denne baggrund, at Dioikitiko Protodikeio Athinon har udsat sin afgørelse og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Question referred for a preliminary ruling
Dernæst bemærkes, at ifølge Domstolens faste praksis tilkommer det Domstolen at kvalificere afgifter, gebyrer mv. i relation til fællesskabsretten efter deres objektive kendetegn, uden hensyn til, hvorledes de er betegnet i national ret (jf. dom af 13.2.1996, forenede sager C-197/94 og C-252/94, Bautiaa et Société française maritime).
The national court states that, in its declaration relating to the 1996 tax year, the applicant in the main proceedings referred to income tax amounting to GRD 7 026 210 797. That amount included a sum of GRD 794 291 553 relating to non-taxable income and income subject to special taxation, in accordance with Article 106(2) and (3) of the Income Tax Code.
Det følger af forelæggelseskendelsen og af de indlæg, der er indgivet i medfør af artikel 20 i EF-statutten for Domstolen, at den i hovedsagen omhandlede beskatning, som fremgår af præmis 13 til 15, udløses ved udbetalingen af udbytte.
Of that total of GRD 794 291 553 in additional tax, the applicant in the main proceedings claimed the refund of GRD 738 384 406.
»Foreligger der 'kildeskat' som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990, når det i en national retsforskrift er fastsat, at der ved udlodning af overskud fra et datterselskab - et aktieselskab eller tilsvarende selskab - til moderselskabet ved beregningen af datterselskabets skattepligtige overskud skal tages hensyn til den samlede nettofortjeneste, der omfatter indtægter, som er underlagt en særlig beskatning, som medfører, at skattetilsvar bortfalder, og som også omfatter skattefrie indtægter, idet disse to indtægtskategorier efter nationale regler ikke ville blive beskattet, hvis de
The Court notes as a preliminary point that, as appears particularly from the third recital in its preamble, the Directive seeks, by the introduction of a common tax system, to eliminate any disadvantage to cooperation between companies of different Member States as compared with cooperation between companies of the same Member State and thereby to facilitate the grouping together of companies at Community level. With a view to avoiding double taxation, Article 5(1) of the Directive provides for exemption in the State of the subsidiary from withholding tax upon distribution of profits (Joined Cases C-283/94, C-291/94 and C-292/94 Denkavit and Others).
Den i hovedsagen omhandlede beskatning pålægges indtægter, der alene beskattes i tilfælde af udlodning af udbytte, og beskatningen er begrænset til udbetalt udbytte.
Since the head of the Athens tax collection service responsible for public limited companies did not respond within the statutory three-
have godtgjort, at fællesskabsretten i det tidsrum, hvor de nationale bestemmelser, der fastlagde den beskatning, der omhandles i hovedsagen, blev vedtaget, med rimelighed kunne forstås på sådan måde, at den tillod en sådan beskatning.
Code, by the distribution of profits cannot be offset by the subsidiary using negative income from previous tax years, contran' to the fiscal principle enabling losses to be carried forward which is nevertheless laid down in Greek law.
Dommens tidsmæssige virkning
Temporal effects of this judgment
I de foreliggende sager findes der imidlertid ikke at foreligge forhold, der kan begrunde en fravigelse af princippet om, at en fortolkende dom får retsvirkninger fra ikrafttrædelsen af den fortolkede regel.
In order to determine whether the taxation of distributed profits pursuant to the Greek legislation at issue in the main proceedings falls within the scope of Article 5(1) of the Directive, it is necessary, first, to refer to the wording of that provision.
De finansielle følger, det kan have for en regering, at en afgift eller en skat er ulovlig, har aldrig i sig selv kunnet begrunde, at virkningen af en dom, som afsiges af Domstolen, begrænses tidsmæssigt.
In the present case, there is nothing to justify a derogation from the principle that a ruling on the interpretation of Community law takes effect from the date on which the rule interpreted entered into force.
I modsat fald ville de groveste tilsidesættelser i øvrigt blive behandlet lempeligst, da det er dem, som kan have de største finansielle følger for medlemsstaterne (jf· dom af 11.8.1995, forenede sager C-367/93 - C-377/93, Roders m.fl.).
27) Second, it is settled case-law that the nature of a tax, duty or charge must be determined by the Court, under Community law, according to the objective characteristics by which it is levied, irrespective of its classification under national law (see, in particular, Joined Cases C-197/94 and C-252/94 Bautiaa and Sociétéfrançaise maritime).
Det hedder i domskonklusionen:
In addition, the amount of tax is directly related to the size of the distribution.
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 10. maj 2001.
Secondly, the argument relating to the extent of the financial loss which the Greek Government would have to bear cannot be upheld.
»Der foreligger 'kildeskat' som omhandlet i artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990, når det i en national retsforskrift er fastsat, at der ved udlodning af overskud fra et datterselskab, et aktieselskab eller tilsvarende selskab til moderselskabet ved beregningen af datterselskabets skattepligtige overskud skal tages hensyn til den samlede nettofortjeneste, der omfatter indtægter, som er underlagt en særlig beskatning, som medfører, at skattetilsvar bortfalder, og som også omfatter skattefrie indtægter, idet disse to kategorier af indtægter efter nationale regler ikke ville blive beskattet, hvis de blev i datterselskabet og ikke blev udloddet til moderselskabet.«
'There is a withholding tax, within the meaning of Article 5(1) of Council Directive 90/435/EEC of 23 lufy 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States, where national legislation provides that, in the event of distribution of profits by a subsidiary (a public limited company or equivalent company) to its parent company, in order to determine the taxable profits of the subsidiary its total net profits, including income which has been subject to special taxation entailing extinction of tax liability and non-taxable income, must be reincorporated into the basic taxable amount, when income falling within those two categories would not be taxable on the basis'of the national legislation if they remained with the subsidiary and were not distributed to the parent company.'
Præjudiciel »Sjette momsdirektiv — medlemsstatens kompetence til at betragte visse tinglige rettigheder over fast ejendom som materielle goder, som kan gøres til genstand for levering — udøvelse af denne kompetence begrænset til situationer, hvor prisen for den tinglige rettighed mindst svarer til den økonomiske værdi af den pågældende ejendom — bortforpagtning og udlejning affast ejendom — fritagelser* (Femte Afdeling)
There is a withholding tax within the meaning of Article 5(1) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 where national legislation provides that, in the event of distribution of profits by a subsidiary (a public limited company or equivalent company) to its parent company, account is to be taken, in determining the taxable profits of the subsidiary, of its total net profits, including income which has been subject to special taxation entailing extinction of tax liability and also non­taxable income, when those two categories of income would not be taxable on the basis of the national legislation if they remained with the subsidiary and were not distributed to the parent company.'
Spørgsmålene er blevet rejst i en sag mellem en nederlandsk fond, Stichting »Goed Wonen«, og Staatssecretaris van Financiën vedrørende et af afgiftsmyndigheden (herefter »Inspecteur«) fremsat efteropkrævningskrav for merværdiafgift (herefter »moms«), som fonden havde angivet for perioden 1. april til 30. juni 1995.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive — Power of a Member State to treat certain rights in rem in immovable property as tangible property capable of supply — Restriction of the exercise of that power to cases where the price of the right in rem is at least equal to the economic value of the property concerned — Letting and leasing of immovable property — Exemptions)