natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Om det første spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 5, stk. 1, i direktiv 89/104
The first question, concerning the interpretation of Article 5(1) of Directive 89/104
Det er ubestridt, at H3G i tvisten i hovedsagen ikke har anvendt boblemærkerne, således som de er blevet registreret af O2 og O2 (UK), men et tegn, der ligner disse varemærker.
It is established, in the case in the main proceedings, that H3G did not use the bubbles trade marks as registered by O2 and O2 (UK), but a sign similar to those marks.
Artikel 5, stk. 1, litra a), i direktiv 89/104 finder imidlertid kun anvendelse, når der bruges et tegn, der er identisk med varemærket, for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke varemærket er registreret.
Article 5(1)(a) of Directive 89/104 applies only in the case of the use of a sign which is identical with the trade mark in relation to goods or services which are identical with those for which the trade mark is registered.
Eftersom denne bestemmelse ikke kan finde anvendelse i tvisten i hovedsagen, er der ikke grund til at fortolke den.
Since that provision is not applicable in the case in the main proceedings it does not need to be interpreted.
Det følger heraf, at det første spørgsmål skal forstås således, at den forelæggende ret ønsker at få oplyst, om artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at indehaveren af et registreret varemærke kan forbyde tredjemands brug i en sammenlignende reklame af et tegn, der ligner dette varemærke, for varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art som dem, det nævnte varemærke er blevet registreret for, når denne brug ikke giver anledning til en risiko for forveksling i offentlighedens bevidsthed.
Consequently, the first question must be understood as meaning that the referring court seeks to ascertain whether Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted to the effect that the proprietor of a registered trade mark is entitled to prevent the use by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark was registered, where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public.
Som det fremgår af Domstolens praksis (Arsenal Football Club-dommen, dom af 16.11.2004, sag C-245/02, Anheuser-Busch, Sml. I, s. 10989, Medion-dommen, Adam Opel-dommen og Céline-dommen), kan indehaveren af et registreret varemærke kun forbyde tredjemand at bruge et tegn, der er identisk med eller ligner hans varemærke, ved anvendelse af artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104, hvis følgende fire betingelser er opfyldt:
As is apparent from the Court’s caselaw (Arsenal Football Club; C-245/02 Anheuser-Busch [2004] ECR I-10989; Medion; Adam Opel; and Céline), the proprietor of a registered mark may prevent the use of a sign by a third party which is identical with, or similar to, his mark under Article 5(1)(b) of Directive 89/104 only if the following four conditions are satisfied:
— tegnet skal være brugt erhvervsmæssigt
— that use must be in the course of trade;
— tegnet skal være brugt uden varemærkeindehaverens samtykke
— it must be without the consent of the proprietor of the mark;
— tegnet skal være brugt for varer eller tjenesteydelser af samme art som dem, for hvilke varemærket er registreret
— it must be in respect of goods or services which are identical with, or similar to, those for which the mark is registered, and
— brugen skal gøre indgreb eller kunne gøre indgreb i varemærkets væsentligste funktion, som er at garantere varernes eller tjenesteydelsernes oprindelse over for forbrugerne, på grund af risikoen for forveksling i offentlighedens bevidsthed.
— it must affect or be liable to affect the essential function of the trade mark, which is to guarantee to consumers the origin of the goods or services, by reason of a likelihood of confusion on the part of the public.
Hvad nærmere bestemt angår den fjerde betingelse skal artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 — som nævnt ovenfor i præmis 47 — for det første kun finde anvendelse, hvis der i offentlighedens bevidsthed er risiko for forveksling i tilfælde af sammenfald eller lighed mellem mærkerne samt mellem de pågældende varer eller tjenesteydelser.
As regards more particularly the fourth condition, first, as pointed out in paragraph 47 above, Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is designed to apply only if, by reason of the identity or similarity both of the marks and of the goods or services which they designate, there exists a likelihood of confusion on the part of the public.
For det andet følger det af fast retspraksis, at risikoen for forveksling i denne bestemmelses forstand udgør risikoen for, at det i kundekredsen kan antages, at de pågældende varer eller tjenesteydelser hidrører fra den samme virksomhed eller i givet fald fra økonomisk forbundne virksomheder (jf. bl.a. dom af 22.6.1999, sag C-342/97, Lloyd Schuhfabrik Meyer, Sml. I, s. 3819, præmis 17, og Medion-dommen, præmis 26).
Second, it is settled caselaw that the risk that the public might believe that the goods or services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings, constitutes a likelihood of confusion within the meaning of that provision (see, inter alia, Case C-342/97 Lloyd Schuhfabrik Meyer [1999] ECR I-3819, paragraph 17, and Medion, paragraph 26).
Således gør brugen af tegnet, der er identisk med eller ligner varemærket, som giver anledning til en risiko for forveksling i offentlighedens bevidsthed, indgreb i eller kan gøre indgreb i varemærkets væsentligste funktion.
Thus, use of a sign which is identical with, or similar to, the trade mark which gives rise to a likelihood of confusion on the part of the public affects or is liable to affect the essential function of the mark.
Det er ubestridt, at H3G’s brug af tegnet, der ligner boblemærkerne, i tvisten i hovedsagen er sket i forbindelse med en erhvervsmæssig virksomhed, hvormed der søges opnået økonomisk vinding, og ikke i private forhold.
It is clear that, in the case in the main proceedings, H3G used the sign similar to the bubbles trade marks in the course of a commercial activity with a view to gain and not as a private matter.
Følgelig er tegnet blevet brugt erhvervsmæssigt (jf. analogt Céline-dommen, præmis 17).
The mark was therefore being used in the course of trade (see, by analogy, Céline, paragraph 17).
Det er ligeledes ubestridt, at H3G har gjort brug af det nævnte tegn uden samtykke fra boblemærkernes indehavere, O2 og O2 (UK).
It is also clear that H3G used that sign without the consent of O2 and O2 (UK), the proprietors of the bubbles trade marks.
Tegnet er endvidere blevet brugt med hensyn til tjenesteydelser, der er af samme art som de tjenesteydelser, som de nævnte varemærker er blevet registreret for.
Furthermore, that sign was used for services identical with those for which those marks are registered.
I overensstemmelse med den forelæggende rets egne konstateringer skal det imidlertid fastslås, at H3G’s brug i den omtvistede reklame af boblebilleder, der ligner boblemærkerne, ikke har givet anledning til en risiko for forveksling i forbrugernes bevidsthed.
By contrast, in accordance with the the referring court’s own findings, the use by H3G, in the advertisement in question, of bubble images similar to the bubbles trade marks did not give rise to a likelihood of confusion on the part of consumers.
Den omtvistede reklame som helhed var nemlig ikke vildledende, og navnlig antydede den ikke, at der var nogen form for erhvervsmæssig forbindelse mellem på den ene side O2 og O2 (UK) og på den anden side H3G.
The advertisement, as a whole, was not misleading and, in particular, did not suggest that there was any form of commercial link between O2 and O2 (UK) on the one hand, and H3G, on the other.
I den forbindelse og i modsætning til, hvad O2 og O2 (UK) har gjort gældende, var det med rette, at den forelæggende ret — for at vurdere, om der var en risiko for forveksling — begrænsede sin analyse til den sammenhæng, hvori tegnet, der lignede boblemærkerne, blev brugt af H3G.
In that regard, contrary to the submission of O2 and O2 (UK), the referring court was right to limit its analysis to the context in which the sign similar to the bubbles trade marks was used by H3G, for the purpose of assessing the existence of a likelihood of confusion.
Ganske vist er udtrykket risiko for forveksling det samme i artikel 4, stk. 1, litra b), og artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 (jf. i denne retning dom af 22.6.2000, sag C-425/98, Marca Mode, Sml. I, s. 4861, præmis 25-28).
It is true that the notion of likelihood of confusion is the same in Articles 4(1)(b) and 5(1)(b) of Directive 89/104 (see, to that effect, Case C-425/98 Marca Mode [2000] ECR I-4861, paragraphs 25 to 28).
Imidlertid vedrører artikel 4, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 en ansøgning om registrering af et varemærke.
Article 4(1)(b) of Directive 89/104, however, concerns the application for registration of a mark.
Når et varemærke er blevet registreret, har dets indehaver ret til at bruge det, som det passer ham, således at det ved vurderingen af, om registreringsansøgningen falder ind under den registreringshindring, der er fastsat i denne bestemmelse, skal undersøges, om der er en risiko for forveksling med modpartens ældre varemærke under alle de forhold, hvorunder det ansøgte varemærke vil kunne bruges, hvis det skulle blive registreret.
Once a mark has been registered its proprietor has the right to use it as he sees fit so that, for the purposes of assessing whether the application for registration falls within the ground for refusal laid down in that provision, it is necessary to ascertain whether there is a likelihood of confusion with the opponent’s earlier mark in all the circumstances in which the mark applied for might be used if it were to be registered.
I det tilfælde, der er nævnt i artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 gør tredjemand, der anvender et tegn, der er identisk med eller ligner et registreret varemærke, derimod ikke krav på nogen varemærkeret over dette tegn, men bruger det i en helt konkret anledning.
By contrast, in the case provided for in Article 5(1)(b) of Directive 89/104, the thirdparty user of a sign identical with, or similar to, a registered mark does not assert any trade mark rights over that sign but is using it on an ad hoc basis.
For at vurdere, om indehaveren af det registrerede varemærke kan modsætte sig denne konkrete brug, skal man under disse betingelser begrænse sig til de omstændigheder, der karakteriserer nævnte brug, uden at der er anledning til at undersøge, om en anden brug af det samme tegn under andre omstændigheder ligeledes kunne skabe en risiko for forveksling.
In those circumstances, in order to assess whether the proprietor of the registered mark is entitled to oppose that specific use, the assessment must be limited to the circumstances characterising that use, without there being any need to investigate whether another use of the same sign in different circumstances would also be likely to give rise to a likelihood of confusion.
Det følger heraf, at den fjerde krævede betingelse for, at indehaveren af et registreret varemærke har ret til at forbyde brugen af et tegn, der ligner hans varemærke, med hensyn til varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art som dem, det nævnte varemærke er registreret for, ikke er opfyldt i hovedsagen.
Thus, the fourth condition required before the proprietor of a registered mark is authorised to prevent the use of a sign similar to his trade mark for goods and services identical with, or similar to, those for which that mark is registered is not satisfied in the case in the main proceedings.
Herefter skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 5, stk. 1, litra b), i direktiv 89/104 skal fortolkes således, at indehaveren af et registreret varemærke ikke kan forbyde tredjemands brug i en sammenlignende reklame af et tegn, der ligner dette varemærke, for varer eller tjenesteydelser, der er af samme eller lignende art som dem, det nævnte varemærke er blevet registreret for, når denne brug ikke giver anledning til en risiko for forveksling i offentlighedens bevidsthed, og det er herved uden betydning, hvorvidt den nævnte sammenlignende reklame opfylder alle lovlighedsbetingelserne, der er fastsat i artikel 3a i direktiv 84/450.
Consequently, the answer to the first question must be that Article 5(1)(b) of Directive 89/104 is to be interpreted as meaning that the proprietor of a registered trade mark is not entitled to prevent the use, by a third party, in a comparative advertisement, of a sign similar to that mark in relation to goods or services identical with, or similar to, those for which that mark is registered where such use does not give rise to a likelihood of confusion on the part of the public, and that is so irrespective of whether or not the comparative advertisement satisfies all the conditions laid down in Article 3a of Directive 84/450 under which comparative advertising is permitted.
Om det andet og det tredje spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 3a, stk. 1, i direktiv 84/450
The second and third questions, concerning the interpretation of Article 3a(1) of Directive 84/450
Med det andet og det tredje spørgsmål har den forelæggende ret spurgt, om artikel 3a, stk. 1, i direktiv 84/450 skal fortolkes således, at en sammenlignende reklame, hvori en annoncør bruger en konkurrents varemærke eller et tegn, der ligner dette varemærke, kun er lovlig, hvis denne brug er tvingende nødvendig for at foretage en sammenligning mellem annoncørens og konkurrentens varer eller tjenesteydelser,
By its second and third questions, the referring court asks whether Article 3a(1) of Directive 84/450 must be interpreted as meaning that a comparative advertisement in which the advertiser uses the trade mark of a competitor or a sign similar to that mark is permitted only if that use is indispensable in order to make a comparison
O2 HOLDINGS OG O2 (UK) og i givet fald om brugen af et tegn, der ligner konkurrentens varemærke, kan anses for at være tvingende nødvendig.
O2 HOLDINGS AND O2 (UK) between the advertiser’s goods or services and those of the competitor and, as the case may be, whether the use of a sign similar to the competitor’s mark may be regarded as indispensable.
Imidlertid har den forelæggende ret kun anmodet om fortolkningen af denne bestemmelse for det tilfælde, at Domstolen skulle besvare det første præjudicielle spørgsmål bekræftende.
However, the referring court has requested the interpretation of that provision only in the event that the Court answers the first question referred in the affirmative.
Der er derfor ikke anledning til at undersøge det andet og det tredje præjudicielle spørgsmål.
Therefore, there is no need to examine the second and third questions referred.
Forenede sager C-23/07 og C-24/07
Joined Cases C-23/07 and C-24/07
(anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Tribunale amministrativo regionale del Lazio)
(Reference for a preliminary ruling from the Tribunale amministrativo regionale del Lazio)
»Landbrug — forordning (EF) nr. 1493/1999, (EF) nr. 753/2002 og (EF) nr. 1429/2004 — fælles markedsordning for vin — etikettering af vin — anvendelse af navne på druesorter eller synonymer herfor — anvendelse af den geografiske betegnelse »Tokaj« for vine med oprindelse i Ungarn — mulighed for at anvende druesortsbetegnelsen »Tocai friulano« eller »Tocai italico« som tilføjelse til den geografiske angivelse af visse vine med oprindelse i Italien — udelukket efter en overgangsperiode på 13 år, som udløb den 31. marts 2007 — gyldighed — retsgrundlag — artikel 34 EF — forbud mod forskelsbehandling — folkerettens principper vedrørende traktater — Ungarns tiltrædelse af Den Europæiske Union — TRIPs-aftalens artikel 22-24«
(Agriculture — Regulations (EC) Nos 1493/1999, 753/2002 and 1429/2004 — Common organisation of the market in wine — Labelling of wines — Use of vine variety designations or synonyms thereof — Geographical indication ‘Tokaj’ for wines originating in Hungary — Possible use of vine variety designation ‘Tocai friulano’ or ‘Tocai italico’ in addition to the geographical indication of certain wines originating in Italy — Prohibited after a 13-year transitional period expiring on 31 March 2007 — Validity — Legal basis — Article 34 EC — Principle of nondiscrimination — Principles of international law on treaties — Accession of Hungary to the European Union — Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement)
Domstolens kendelse (Anden Afdeling) af 12. juni 2008
Order of the Court (Second Chamber), 12 June 2008
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER C-23/07 OG C-24/07
SUMMARY — JOINED CASES C-23/07 AND C-24/07
Nye medlemsstaters tiltrædelse af Fællesskaberne — Ungarn — fælles markedsordning — vin — betegnelse og præsentation af vine
Accession of new Member States to the Communities — Hungary — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
(Tiltrædelsesakten af 2003, art. 2; Kommissionens forordning nr. 753/2002 og nr. 1429/2004)
(Act of Accession 2003, Art. 2; Commission Regulations Nos 753/2002 and 1429/2004)
Landbrug — fælles markedsordning — vin — betegnelse og præsentation af vine (Rådets forordning nr. 1493/1999, art. 53; Rådets forordning nr. 753/2002)
(Council Regulation No 1493/1999, Art. 53; Commission Regulation No 753/2002)
Landbrug — fælles markedsordning — vin — betegnelse og præsentation af vine (Art.
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
34, stk. 2, andet afsnit, EF; Kommissionens forordning nr. 753/2002, art. 19)
(Art. 34(2), second subpara., EC; Commission Regulation No 753/2002, Art. 19)
Landbrug — fælles markedsordning — vin — betegnelse og præsentation af vine (Kommissionens forordning nr. 753/2002, art. 19, stk. 2)
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
Landbrug — fælles markedsordning — vin — betegnelse og præsentation af vine
Agriculture — Common organisation of the markets — Wine — Description and presentation of wines
den 1. maj 2004, for så vidt som de medfører et forbud mod at anvende udtrykket »Tocai« ved betegnelse og præsentation af visse italienske kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder efter udløbet af overgangsperioden den 31. marts 2007 — hvilket forbud oprindeligt er fastsat i aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser — og disse bestemmelser fandt fortsat anvendelse efter denne dato, da de blev overtaget ved forordning nr. 1429/2004 om ændring af forordning nr. 753/2002.
produced in a specified region, after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period — a prohibition first laid down in the EC-Hungary Agreement on wines — they form an integral part of the acquis communautaire as it stood on 1 May 2004 and, after being reproduced in Regulation No 1429/2004, amending Regulation No 753/2002, they have continued to apply after that date.
(jf. præmis 60, 68 og 71 samt domskonkl. 1)
(see paras 60, 68, 71, operative part 1)
indebærer et forbud mod at anvende udtrykket »Tocai« til betegnelse og præsentation af visse italienske kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder (k.v.b.d) efter overgangsperiodens udløb den 31. marts 2007.
of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines, produced in a specified region (‘psr’), after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
Artikel 53 i forordning nr. 1493/1999 om den fælles markedsordning for vin udgør tilstrækkelig hjemmel for Kommissionen til at vedtage bestemmelserne i forordning nr. 753/2002 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 1493/1999 for så vidt angår beskrivelse, betegnelse, præsentation og beskyttelse af visse vinprodukter, som forordning nr. 1429/2004 har overtaget, og som medfører et forbud mod at anvende udtrykket »Tocai« til betegnelse og præsentation af visse italienske kvalitetsvine fra bestemte dyrkningsområder efter overgangsperiodens udløb den 31. marts 2007.
Article 53 of Regulation No 1493/1999 on the common organisation of the market in wine constitutes an adequate legal basis for the adoption by the Commission of the provisions laid down in Regulation No 753/2002 laying down certain rules for applying Regulation No 1493/1999 as regards the description, designation, presentation and protection of certain wine sector products and reproduced in Regulation No 1429/2004, the effect of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines, produced in a specified region, after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
Disse bestemmelser udspringer nemlig af en bilateral aftale.
The source of those provisions is a bilateral agreement.
Tilsvarende foranstaltninger er fastsat i en række bilaterale aftaler om handel med vin, der af Fællesskabet er indgået med tredjelande.
Similar measures are typically to be found in a series of bilateral agreements on trade in wine concluded by the Community with third States.
Der er tale om foranstaltninger, som indføres gradvis til løsning af de problemer i forbindelse med betegnelse af vine, der opstår i handelen med disse produkter.
They are measures which are introduced gradually in order to resolve the difficulties concerning the designation of wines which arise in connection with trade in those products.
Med vedtagelsen af bestemmelserne i forordning nr. 753/2002 og nr. 1429/2004 vedrørende dette forbud begrænsede Kommissionen sig til at gentage en bestemmelse, som allerede var fastsat i en bilateral aftale, nemlig aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser, der efterfølgende blev overtaget i medfør af tiltrædelsesakten som en del af gældende fællesskabsret.
In adopting the provisions of Regulations Nos 753/2002 and 1429/2004 concerning that prohibition, the Commission merely set out a series of enacting terms already contained in a bilateral agreement, namely the EC-Hungary Agreement on wines, which were later, as acquis communautaire, reproduced in the Act of Accession.
(jf. præmis 73 og 79 samt domskonkl. 2)
(see paras 73, 79, operative part 2)
I øvrigt er det forhold, at man har givet den geografiske betegnelse en fortrinsstilling frem for navnet på en druesort, der har lighed hermed, i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 19 i forordning nr. 753/2002 som helhed og systemet i denne bestemmelse, hvorefter navnet på en druesort ikke kan indgå i etiketteringen af en vin, hvis den indeholder en geografisk betegnelse, der anvendes til at betegne en k.v.b.d.
Moreover, the priority given to the geographical indication over the vine variety name which resembles it is consistent with the provision made overall by Article 19 of Regulation No 753/2002 and with the general scheme of that article, under which the variety name may not appear on the label of a wine if it includes a geographical indication used to describe a quality wine psr.
Forbuddet mod at anvende et sådant navn udgør derfor hovedreglen.
The prohibition on the use of such a name is therefore the general rule.
Det er kun tilladt at anvende et sådant navn som undtagelse fra denne hovedregel og kun i overensstemmelse med de nationale bestemmelser og fællesskabsbestemmelser, der var gældende på datoen for ikrafttrædelsen af denne forordning.
It is only ‘by way of derogation’ from that general rule that the use of such a name is permitted and then only under the national and Community rules in force on the date of entry into force of that regulation.
(jf. præmis 84, 89, 91 og 92 samt domskonkl. 3)
(see paras 84, 89, 91, 92, operative part 3)