natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Derefter vedtog Rådet den 12. juli 1999 forordning nr. 1599/1999 om indførsel af en endelig udligningstold på import fra Indien og om afslutning af proceduren vedrørende importen fra Republikken Korea.
Subsequently, on 12 July 1999, the Council adopted Regulation No 1599/1999 imposing a definitive countervailing duty on imports originating in India and terminating the proceeding concerning imports originating in the Republic of Korea.
Rådet havde i en anden procedure vedrørende stænger af rustfrit stål den 13. november 1998 vedtaget forordning (EF) nr. 2450/98 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien og om endelig opkrævning af den midlertidige told (EFT L 304, s. 1).
In another proceeding, concerning stainless steel bars, the Council had adopted, on 13 November 1998, Regulation (EC) No 2450/98 imposing a definitive countervailing duty on imports of stainless steel bars originating in India and collecting definitively the provisional duty imposed (OJ 1998 L 304, p. 1).
Denne forordning blev annulleret ved dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 19. september 2001, Mukand m.fl. mod Rådet (sag T-58/99, Sml. II, s. 2521).
That regulation was annulled by the judgment of the Court of First Instance of the European Communities in Case T-58/99 Mukand and Others v Council [2001] ECR II-2521.
AGST er en af de største tyske producenter af fleksible tråde i rustfrit stål.
AGST is one of the principal German producers of flexible stainless steel wires.
Den 7. august og den 17. november 2000 anmeldte virksomheden tråd af rustfrit stål af en diameter 1 mm og derover svarende til underposition 7223 00 19 i KN til Hauptzoll- amt med henblik på fri omsætning.
On 7 August and 17 November 2000, it declared to the Hauptzollamt stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more, corresponding to subheading 7223 00 19 in the CN, for their release for free circulation.
AGST angav De Forenede Arabiske Emirater som varernes oprindelsessted og fremlagde desuden regninger fra Link Middle East Ltd, som var stilet til sagsøgeren, samt oprindelsescertifikater på formular A, ifølge hvilke varerne var blevet fremstillet i De Forenede Arabiske Emirater.
AGST declared the United Arab Emirates as the goods’ place of origin and, in addition, produced invoices addressed to it by Link Middle East Ltd and certificates of origin in Form A, according to which the goods had been manufactured in the United Arab Emirates.
En undersøgelse fra Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) afslørede imidlertid, at i virkeligheden var Indien de importerede varers oprindelsesland.
An investigation by the European Anti-Fraud Office (OLAF) revealed, however, that the country of origin of the imported products was in fact India.
Ifølge OLAF var den tråd af rustfrit stål, som Link Middle East Ltd i månederne mellem juni 1999 og december 2000 udførte til Fællesskabet, nemlig blevet fremstillet af Venus Wire Industries Ltd i Mumbai (Indien).
In OLAF’s view, the stainless steel wires imported into the Community by Link Middle East Ltd, between June 1999 and December 2000 had been manufactured by Venus Wire Industries Ltd, established in Mumbai (India).
Hauptzollamt efteropkrævede ved afgørelse af 30. juli 2003 told og udligningstold efter de nævnte deklarationer på henholdsvis 4 034,79 DEM og 59 513,21 DEM på basis af forordning nr. 1599/1999.
By decision of 30 July 2003, the Hauptzollamt, on the basis of Regulation No 1599/1999, imposed post-clearance customs and countervailing duties on those customs declarations of sums, respectively, of DEM 4 034.79 and DEM 59 513.21.
Hauptzollamt afslog ved afgørelse af 29. juni 2004 en klage indgivet af AGST over opkrævningen af denne told og udligningstold.
By decision of 29 June 2004, the Hauptzollamt rejected an objection by AGST to the imposition of those duties.
AGST anlagde den 21. juli 2004 sag til prøvelse af denne afgørelse ved Finanzgericht Düsseldorf og gjorde bl.a. gældende, at efteropkrævningen af udligningstolden er retsstridig, fordi forordning nr. 1599/1999 er ugyldig.
On 21 July 2004, AGST brought an action against that decision before the Finanzgericht Düsseldorf in which it alleges, in particular, that the post-clearance imposition of the countervailing duty is unlawful, on the ground that Regulation No 1599/1999 is invalid.
Under disse omstændigheder har Finanzgericht Düsseldorf besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
It is in those circumstances that the Finanzgericht Düsseldorf decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
»Er Rådets forordning […] nr. 1599/1999 […] ugyldig, for så vidt som der ifølge denne skal opkræves udligningstold af tråd henhørende under underposition [KN] 7223 00 19 fremstillet af Venus Wire Industries Ltd, Mumbai/Indien?«
‘Is … Regulation … No 1599/1999 … invalid in so far as it provides that countervailing duty under subheading 7223 00 19 of the [CN] is to be imposed on wire manufactured by Venus Wire Industries Ltd [in] Mumbai, India?’
Det fremgår af sagens akter, at den forelæggende ret nærmere bestemt ønsker oplyst, om forordning nr. 1599/1999 er ugyldig, for så vidt som Rådet for Den Europæiske Unions bedømmelse af, om der forelå en skade for den pågældende EF-erhvervsgren samt en årsagsforbindelse mellem denne skade og den subsidierede import af tråd af rustfrit stål, er behæftet med en åbenbar fejl.
It is clear from the contents of the Court file that the referring court is asking, in essence, whether Regulation No 1599/1999 is invalid, since the determination by the Council of the European Union concerning the existence of injury to the Community industry and of the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires is vitiated by manifest error.
I den forbindelse ønsker den forelæggende ret oplyst, om dommen i sagen Mukand m.fl. mod Rådet, der annullerede forordning nr. 2450/1998 vedrørende stænger af rustfrit stål med oprindelse i Indien i underpositionerne 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 og 7222 20 81 i KN, kan overføres på hovedsagen med henblik på at bedømme gyldigheden af forordning nr. 1599/1999.
In that regard, that court is uncertain whether the judgment of the Court of First Instance in Mukand and Others v Council, which annulled Regulation No 2450/98 concerning stainless steel bars originating in India within subheadings 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 and 7222 20 81 in the CN, is applicable to the main proceedings for the purpose of determining the validity of Regulation No 1599/99.
AGST har anført, at forordning nr. 1599/1999 er ugyldig, idet Rådet foretog en åbenbar urigtig bedømmelse af, om der forelå en skade for den pågældende EF-erhvervsgren samt af årsagsforbindelsen mellem denne skade og den subsidierede import af tråd af rustfrit stål.
AGST submits that Regulation No 1599/1999 is void, as a matter of law, on the ground that the Council’s determination concerning the existence of injury to the Community industry and the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires is vitiated by manifest error.
Fællesskabets institutioner havde nemlig ikke taget tilstrækkeligt hensyn til de indiske eksporterende producenters indsigelse om, at EF-producenterne af flade produkter i rustfrit stål havde skadet EF-erhvervsgrenen ved at danne et »kartel for legeringstillæg«.
The Community institutions did not take sufficient account of the Indian exporting producers’ objection that the Community producers of flat stainless steel products had caused injury to the Community industry by forming an ‘alloy surcharge cartel’.
AGST har i retsmødet gjort gældende, at for flade produkter forhøjedes legeringstillægget, som er en koefficient, der integreres i fastsættelsen af priser på stålprodukter, kunstigt ved en afkastfaktor på 1,35.
At the hearing, AGST argued that, for flat products, the alloy surcharge, which is a coefficient incorporated in the calculation of the price of steel products, was artificially increased by a yield factor of 1.35.
Legeringstillægget for tråd af stål blev ligeledes fastsat ved at multiplicere legeringstillægget for flade produkter faktor med 1,35, hvilket uundgåeligt førte til en forhøjelse af det nævnte legeringstillæg på tråd af stål.
The alloy surcharge applied to steel wires was fixed by multiplying the alloy surcharge applied to flat products also by a factor of 1.35, which inevitably increased that alloy surcharge for steel wires.
AGST har endvidere anført, at Rettens dom i sagen Mukand m.fl. mod Rådet bør finde analog anvendelse, og forordning nr. 1599/1999 bør erklæres ugyldig.
AGST observes, in addition, that Mukand and Others v Council should be applied, by analogy, and Regulation No 1599/1999 declared invalid.
I den henseende har AGST gjort gældende, at for så vidt angår eksistensen af et kartel for legeringstillæg vedrørende flade produkter er det uden betydning, at tråden af stål ikke er fremstillet af flade produkter eller, at producenterne af de respektive produkter ikke altid er identiske.
In that regard, AGST argues that, so far as concerns the existence of the alloy surcharge cartel for flat products, it makes no difference that the steel wire is not produced from flat products or that the respective producers are not always the same.
Kommissionen har allerede konstateret eksistensen af dette kartel, der — som Retten har fastslået i dommen i sagen Mukand m.fl. mod Rådet — har haft indflydelse på priserne på stænger af rustfrit stål.
The Commission has already established the existence of that cartel, which, as the Court of First Instance held in Mukand and Others v Council, has influenced the prices of stainless steel bars.
AGST har endvidere anført, at det nævnte kartel også har haft indflydelse på priserne på tråd af rustfrit stål.
AGST submits that the cartel has also influenced the prices of stainless steel wire.
Der er nemlig ingen forskel på stænger af rustfrit stål og tråd af rustfrit stål, eftersom de begge henhører under betegnelsen lange produkter.
There is no distinction between stainless steel bars and stainless steel wire, given that both are long products.
Da flade produkter udgør en væsentlig del af markedet, fastsættes prisen på markedet for rustfrit stål i øvrigt meget ofte af producenterne af flade produkter.
Indeed, due to the significance of flat products, price developments in the stainless steel markets are very often driven by pricing decisions by producers of those products.
AGST har gjort gældende, at der findes samme begrundelse i betragtningerne til forordning nr. 1599/1999 som i betragtningerne til forordning nr. 2450/1998, der blev annulleret ved Rettens dom i sagen Mukand m.fl. mod Rådet.
AGST argues that Regulation No 1599/1999 reproduces, in the recitals in its preamble, the same statement of reasons as Regulation No 2450/98, which was annulled by the judgment in Mukand and Others v Council.
Eftersom der ikke er forskel på stænger af rustfrit stål og tråd af rustfrit stål, har kartellet for legeringstillæg ifølge AGST haft samme indflydelse på priserne på tråd af rustfrit stål som på priserne på stænger af rustfrit stål.
In AGST’s submission, since there is no distinction between stainless steel bars and stainless steel wire, the alloy surcharge cartel has influenced stainless steel wire prices to the same extent as those of stainless steel bars.
Forordning nr. 1599/1999 er således behæftet med samme åbenbart urigtige bedømmelsesfejl som forordning nr. 2450/1998, der vedrørte subsidieret import af stænger af rustfrit stål.
Thus, Regulation No 1599/1999 is just as much vitiated by a manifest error of assessment as Regulation No 2450/98, which covered subsidised imports of stainless steel bars.
Kommissionen har derimod anført, at fællesskabsinstitutionerne såvel i den midlertidige forordning som i forordning nr. 1599/1999 har undersøgt de indiske producenters indsigelse hvad angår eksistensen af et kartel for legeringstillæg mellem EF-producenterne af flade produkter.
The Commission submits, on the other hand, that the Community institutions examined, both in the provisional regulation and in Regulation No 1599/1999, the Indian producers’ objections concerning the existence of an alloy surcharge cartel between the Community producers of flat products.
Kommissionen har i den forbindelse påpeget, at den bl.a. konstaterede i betragtning 212-216 til den midlertidige forordning, at tråd af rustfrit stål ikke var fremstillet af flade produkter, og at en indbyrdes sammenligning mellem EF-erhvervsgrenens medlemmers salgspriser viste, at salgspriserne varierede for identiske varetyper.
In that regard, the Commission states that it found, among other matters, in the 212th to 216th recitals in the preamble to the provisional regulation, that stainless steel wires were not manufactured from flat products and that comparison of the Community industry producers’ sale prices revealed that they varied for identical references.
Desuden præciserede de nævnte betragtninger, at legeringstillægget kun udgjorde en lille procentdel af den samlede pris for tråd af rustfrit stål.
Moreover, those recitals stated that the alloy surcharge cartel constituted only a small percentage of the total price of stainless steel wire products.
Rådet har efterfølgende bekræftet dette i betragtning 93 til den endelige forordning nr. 1599/1999.
The Council confirmed those findings, subsequently, in the 93rd recital in the preamble to the definitive Regulation No 1599/1999.
Rådet og Kommissionen finder endvidere ikke, at Rettens konklusioner i dommen i sagen Mukand m.fl. mod Rådet kan overføres på hovedsagen med henblik på at bedømme gyldigheden af forordning nr. 1599/1999. Fællesskabsinstitutionerne har i
Furthermore, the Council and the Commission submit that the conclusions of the Court of First Instance in Mukand and Others v Council are not applicable to the main proceedings for the purpose of determining the validity of Regulation
De nævnte institutioner har under alle omstændigheder angivet, at der ikke er foretaget en åbenbart urigtig bedømmelse i forbindelse med bemærkningerne i forordning nr. 1599/1999, der er baseret på de vægtede gennemsnitlige slutpriser, vedrørende skaden samt årsagsforbindelsen mellem denne og den subsidierede import af produkter, som er genstand for hovedsagen.
In any event, those institutions state that the observations based on the final weighted average prices in Regulation No 1599/1999 concerning the injury and the causal link between it and the subsidised imports of the products in question in the main proceedings are not vitiated by a manifest error of assessment.
Ved fastlæggelsen af denne skade var to faktorer af afgørende betydning, dels et betydeligt prisunderbud på import fra Indien, dels væsentligt nedsatte salgspriser i EF-erhvervsgrenen.
In the context of the determination of that injury, the two essential factors were, first, a considerable undercutting of the imports from India and, second, a significant depression in the Community industry’s sale prices.
Det følger heraf, at selv om anvendelsen af legeringstillægget måtte antages at forøge nettopriserne i Fællesskabet, og at denne forøgelse endvidere fuldt ud kunne tilskrives en konkurrencebegrænsende adfærd, ville prisunderbudet udgøre ca. 17% af den nævnte import.
Consequently, even assuming that the application of the alloy surcharge raised all the net prices in the Community and that, in addition, that increase was entirely attributable to anticompetitive conduct, the undercutting would be of around 17% of those imports.
Der skal foretages en prøvelse af, om fællesskabsinstitutionerne begik en åbenbar fejl ved bedømmelsen af, om der forelå en skade for den pågældende EF-erhvervsgren samt en årsagsforbindelse mellem denne skade og den subsidierede import af tråd af rustfrit stål.
It must be examined whether the Community institutions fell into manifest error in the determination of the existence of injury to the Community industry and of the causal link between that injury and the subsidised imports of stainless steel wires.
Den forelæggende ret har anført, at forordning nr. 1599/1999 indeholder de samme begrundelser som forordning nr. 2450/1998, for at afvise de indiske eksporterende producenters indsigelse vedrørende EF-producenternes restriktive praksis, nærmere bestemt den samordnede anvendelse af legeringstillægget.
The referring court points out that Regulation No 1599/1999 repeats the same reasons as those set forth in Regulation No 2450/98 for rejecting the Indian exporting producers’ objection relating to the Community producers’ restrictive practices, namely the uniform application of the alloy surcharge.
Det skal først bemærkes, at i henhold til basisforordningens artikel 8, stk. 7, skal der også foretages undersøgelse af andre kendte faktorer end den subsidierede indførsel, som samtidig skader den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, for at sikre, at skade, der forvoldes af sådanne andre faktorer, ikke tilskrives den subsidierede indførsel i henhold til artikel 8, stk. 6.
It must be noted, on the one hand, that, under Article 8(7) of the basic regulation, known factors, other than the subsidised imports, which are injuring the Community industry at the same time are also to be examined to ensure that injury caused by those other factors is not attributed to the subsidised imports pursuant to Article 8(6).
Eksempelvis nævnes i denne artikel faktorer, der kan tages hensyn til i den forbindelse, bl.a. restriktiv handelspraksis og konkurrence mellem producenter i tredjelande og producenter i Fællesskabet.
As an indication, that article provides, among other things, that the factors which may be considered relevant in this respect include restrictive trade practices of, and competition between, third country and Community producers.
Dernæst bemærkes, at Fællesskabets institutioner inden for den fælles handelspolitik og ganske særligt med hensyn til handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger har et vidt skøn som følge af kompleksiteten af de økonomiske, politiske og retlige situationer, de skal undersøge (jf. dom af 27.9.2007, sag C-351/04, IKEA Wholesale, Sml. I, s. 7723, præmis 40 og den deri nævnte retspraksis).
It must, on the other hand, be observed that in the sphere of the common commercial policy and, most particularly, in the realm of measures to protect trade, the Community institutions enjoy a broad discretion by reason of the complexity of the economic, political and legal situations which they have to examine (see Case C-351/04 Ikea Wholesale [2007] ECR I-7723, paragraph 40, and the caselaw cited).
Det er endvidere fast retspraksis, at konstateringen af, om der foreligger skade, kræver, at der foretages en bedømmelse af en række komplicerede omstændigheder, og domstolsprøvelsen af institutionernes skøn skal således begrænses til en kontrol af, at formforskrifterne er overholdt, at de faktiske omstændigheder er materielt rigtige, at der ikke er foretaget en åbenbart urigtig bedømmelse af de faktiske omstændigheder, og at der ikke foreligger magtfordrejning (jf. IKEA Wholesaledommen, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis).
Furthermore, it is settled caselaw that the determination of the existence of harm to the Community industry requires an appraisal of complex economic situations and the judicial review of such an appraisal must therefore be limited to verifying whether relevant procedural rules have been complied with, whether the facts have been accurately stated, and whether there has been a manifest error in the appraisal of those facts or a misuse of powers (see Ikea Wholesale, paragraph 41, and the caselaw cited).
Dette gælder bl.a. ved fastlæggelsen af de faktorer, der skader den pågældende EF-erhvervsgren i forbindelse med en procedure om forholdsregler over for subsidier.
That is, particularly, the case as regards the determination of the factors injuring the Community industry in an antisubsidy proceeding.
Rådet og Kommissionen er ved fastsættelsen af skaden forpligtet til at undersøge, om den skade, de ønsker at gøre gældende, rent faktisk skyldes subsidieret import, og til at se bort fra enhver skade, der skyldes andre faktorer, herunder især den skade, der eventuelt må tilskrives fællesskabsproducenternes egen adfærd (jf. Domstolens dom af 11.6.1992, sag C-358/89, Extramet Industrie mod Rådet, Sml. I, s. 3813, præmis 16).
In determining injury, the Council and the Commission are under an obligation to consider whether the injury on which they intend to base their conclusions actually derives from the subsidised imports and must disregard any injury deriving from other factors, particularly from the conduct of Community producers themselves (see Case C-358/89 Extramet Industrie v Council [1992] ECR I-3813, paragraph 16).
Herved bemærkes, at fællesskabsinstitutionerne har afvist AGST’s argumentation, hvorefter de ikke har undersøgt de indiske producenters indsigelse om et kartel for legeringstillæg for flade produkter, og de har under forhandlingerne ved Domstolen herved henvist til betragtning 93 til forordning nr. 1599/1999, der bekræfter undersøgelsesresultaterne i betragtning 209-216 til den midlertidige forordning, da ingen af de berørte parter har fremført nye argumenter til de indiske eksporterende producenters indsigelse om, at alle de oplysninger, som EF-erhvervsgrenen har afgivet i forbindelse med proceduren om forholdsreglerne over for subsidier, er upålidelige som følge af den samordnede anvendelse af systemet med legeringstillæg.
In that regard, it should be noted that, in order to refute AGST’s argument that the Indian producers’ objections concerning the alloy surcharge cartel for flat products was not examined by the Community institutions, those institutions referred, in the proceedings before the Court, to the 93rd recital in the preamble to Regulation No 1599/1999, which confirmed the conclusions set forth in the 209th to 216th recitals in the preamble to the provisional regulation, since none of the parties concerned put forward additional arguments concerning the Indian exporting producers’ objections that all data submitted by the Community industry within the framework of the antisubsidy proceeding would be artificially inflated as a result of the uniform application of the ‘alloy surcharge’ system.
I betragtning 210 og 211 til den midlertidige forordning er angivet, at afgørelsen, der har fastslået den konkurrencehæmmende praksis angående legeringstillæg, vedrørte flade produkter og ikke lange produkter, der også omfatter tråd af rustfrit stål, som er genstand for hovedsagen. De eksporterende producenter har imidlertid gjort gældende, at den eksisterende ulovlige praksis for så vidt angår flade produkter også har synergieffekter og en indvirkning på lange produkter længere fremme i produktionsforløbet.
In the 210th and 211th recitals in the preamble to the provisional regulation, it was noted that the decision which held that the alloy surcharge was an anticompetitive practice covered flat products as opposed to long products, which include the stainless steel wires in question in the main proceedings.
I den forbindelse har Kommissionen i betragtning 212 til den midlertidige forordning afvist de eksporterende producenters argumentation og herved gjort gældende, at tråd af rustfrit stål af tekniske årsager ikke fremstilles af flade produkter, og at det således er tvivlsomt, om den samordnede praksis, der blev konstateret for flade produkter af rustfrit stål, vil have nogen indvirkning på tråd af rustfrit stål længere fremme i produktionsforløbet.
In that regard, in the 212th recital in the preamble to the provisional regulation, the Commission, in order to refute that argument of the exporting producers, maintained that stainless steel wires were not produced, for technical reasons, from flat products and that therefore any downstream effect of the concerted practice found for flat products on stainless steel wires was doubtful.