natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Klagerne indgav en formel klage til Kommissionen i medfør af artikel 226 i EF-traktaten.I sin udtalelse om Ombudsmandens undersøgelse på eget initiativ 303/97/PD om administrative procedurer ved behandling af klager påtog Kommissionen sig uden undtagelse atregistrere alle klager,der nåede frem til institutionen.
The complainants lodged a formal complaint under Art. 226 of the EC Treaty with the Commission. In its reply to the Ombudsman’s own initiative 303/97/PD on administrativeprocedures for dealing with complaints,the Commission undertook to register allcomplaints sent to the institution,without exception.
Trods dette offentlige løfte havde denansvarlige tjenestegren fraveget den pågældende regel i nærværende sag.
Despite this public undertaking,theresponsible services departed from that rule in the present case.
Da dette aspekt af sagen vedrørte et overstået hændelsesforløb,var det ikke relevant atsøge nogen mindelig løsning.
Given that this aspect of the case concerned procedures relating to specific events in thepast,it was not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Ombudsmanden afsluttede derfor behandlingen af sagen.
The Ombudsmantherefore closed the case.
OPFØLGNING FRA INSTITUTIONENS SIDE
FOLLOW-UP BY THE INSTITUTION
I oktober 2001 sendte Europa-Kommissionen sin udtalelse om Ombudsmandens kritiskebemærkning.
In October 2001,the European Commission sent its comments on the Ombudsman’s critical remark.
Kommissionen henviste først til de løfter,den havde afgivet i sit svar på Ombudsmandenskonklusion i afgørelse 995/98/OV (sagen om Macedonian Metro Joint Venture)57.
It first referred to the commitments undertaken in reply to the conclusions of the Ombudsman in decision 995/98/OV (Macedonian Metro Joint Venture case)57. The
Kommissionen forpligtede sig dengang til at udarbejde et udkast til konsoliderede reglervedrørende forholdet mellem klageren og Kommissionens tjenestegrene i den forudgåendeadministrative sagsbehandling i henhold til artikel 226.
Commission had then committed itself to the drafting of consolidated rules regarding relations between the complainant and the Commission’s services in Art. 226 pre-litigationproceedings.
Institutionen indvilligede i at behandle genstanden for den kritiske bemærkning inærværende sag inden for rammerne af de procedureregler,den er i gang med at udarbejde.
The institution agreed to address the subjectmatter of the critical remark in this casewithin the framework of the procedural code,which it is in the process of drafting.
MANGLENDE BETA-LING AF GOD-KENDT TILSKUDUNDER ECIP-PRO-GRAMMET
See second decision in the present section.
Klageren skrev i marts 2001 til Ombudsmanden på vegne af det marokkanske selskab Suède-Maroc Marzipan. Klagen vedrørte “European Community Investment Partners”(Ecip),et program under Europa-Kommissionen i henhold til forordning 213/9658.
The complainant wrote to the Ombudsman in March 2001 on behalf of the Moroccancompany Suède-Maroc Marzipan.
Den20. marts 1998 ansøgte klageren gennem sit finansieringsinstitut,BMCE Bank i Marokko,om et Ecip-tilskud til etablering af tekstilindustri i Marokko med svensk teknologi.
On 20 March 1998,the complainant applied for an ECIP grantthrough its financial institution,the BMCE Bank in Morocco,for the establishment oftextile industry in Morocco with Swedish technology.
Den26. november 1998 blev der truffet beslutning om at finansiere klageren (ref. 3495),og den15. december 1998 underrettede Kommissionen finansieringsinstituttet BMCE Bankherom.
On 26 November 1998,a decisionwas taken to finance the complainant (ref.
Ifølge klageren blev tilskuddet trods Kommissionens beslutning af 26. november 1998aldrig udbetalt.
According to the complainant,despite the Commission’s decision of 26 November 1998,the grant was never paid.
Etableringen i Marokko skulle være påbegyndt i juni 1999,men stod nuover for store forsinkelser.
The establishment in Morocco should have commenced in June1999,but was now faced with difficult delays.
Klageren havde forsøgt at kontakte Kommissionen pr. telefon,men havde ikke fået nogen forklaring.
The complainant had tried to contact the Commission by phone,but did not receive any explanation.
Selskabet kontaktede Kommissionen i skrivelser af27. januar og 28. marts 2000,men modtog intet svar. Den 2. november 2000 skrev Suède-Maroc Marzipan igen til Kommissionen.
It contacted the Commissionby letters of 27 January and 28 March 2000 which were not replied to.
Den 15. november 2000 henvendte klageren sigtil Ombudsmanden på grund af manglende svar fra Kommissionen (klage nr.1467/2000/ME).
On 15 November 2000,thecomplainant turned to the Ombudsman concerning lack of reply by the Commission(complaint No. 1467/2000/ME).
Efter Ombudsmandens indgriben i den pågældende sag sendte Kommissionen den 23. november et foreløbigt svar og den 30. november 2000 et fyldestgørende svar på fransk og den 21. december 2000 et fyldestgørende svar på svensk.Kommissionen bekræftede,at projektet var blevet anset som berettiget til finansiering den26. november 1998,men forklarede,at Kommissionen ikke kunne gå videre medkontrakten,eftersom rammeaftalen mellem Kommissionen og finansieringsinstituttet BMCE Bank var udløbet i juni 1997.
Following the Ombudsman’s intervention in that case, the Commission sent a holding reply on 23 November and a substantive reply in French on 30November 2000 and in Swedish on 21 December 2000. The Commission confirmed thatthe project was considered eligible for funding on 26 November 1998 but explained thatthe Commission could not proceed with the contract since the framework agreementbetween the Commission and the financial institution,the BMCE Bank,had expired in June 1997.
Den 21. november og 4. december 2000 skrev Kommissionen til BMCE Bank for atforklare,at der ikke længere var nogen rammeaftale mellem dem.
On 21 November and 4 December 2000,the Commission wrote to BMCE Bank to explainthat there was no longer any framework agreement between the two.
Den 15. januar 2001skrev BMCE Bank til Kommissionen og anførte,at den var villig til at underskrive enaftale for at muliggøre finansieringen af klagerens projekt.
On 15 January 2001,BMCE Bank wrote to the Commission and stated that it was prepared to sign an agreement in order to allow the complainant’s project to be financed.
Derudover skrev klageren den26. januar 2001 til Kommissionen og oplyste,at BMCE Bank var villig til at underskriveen aftale.
Further on 26 January2001,the complainant wrote to the Commission to inform that BMCE Bank was preparedto sign an agreement.
Den 9. marts 2001 skrev Kommissionen til både klageren og BMCE Bank.
On 9 March 2001,the Commission wrote to both the complainantand to the BMCE Bank.
Denunderstregede,at Ecip-programmet var baseret på forordning 213/96,der udløb den 31.december 1999.
It stressed the fact that the ECIP programme was based on Regulation 213/96 that expired on 31 December 1999.
Kommissionen havde derfor ikke noget retsgrundlag til at gå videre medfinansieringen af klagerens projekt.
There was therefore no legal basisfor the Commission to proceed with the financing of the complainant’s project.
Se afgørelse nummer to i dette afsnit af årsberetningen.
The complaint was forwarded to the European Commission.
Rådets forordning (EF) nr. 213/96 af 19. januar 1996 om gennemførelse af det finansielle instrument ”European Communities Investment Partners”til fordel for lande i Asien,Latinamerika,Middelhavsområdet samt Sydafrika, EFT L 28 af 6.2.1996,s. 2.
Council Regulation (EC) No 213/96 of 29 January 1996 on the implementation of the European Communitiesinvestment partners financial instrument for the countries of Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [1996] 28/2.
Den 20. marts 1998 ansøgte Suède-Maroc Marzipan om et tilskud under Ecip-programmet(facilitet nr. 4) gennem finansieringsinstituttet BMCE Bank.
On 20 March 1998,Suède-Maroc Marzipan applied for a grant under the ECIPprogramme (Facility No 4) through the financial institution,BMCE Bank.
Efter en positiv udtalelse af26. november 1998 fra Ecip’s styringskomité underrettede Kommissionen den 15.december 1998 finansieringsinstituttet BMCE Bank om,at den gerne ville yde et tilskudpå 150.000 EUR til klagerens projekt.
Following thefavourable opinion of the ECIP Steering Committee on 26 November 1998, the Commission notified the financial institution,the BMCE Bank on 15 December 1998 that it was in favour of granting the complainant’s project 150,000.
Gennemgangen af sagsakterne afslørede, at Kommissionen ikke kunne gå videre og underskrive kontrakten om tilskuddet,eftersomden krævede rammeaftale mellem Kommissionen og BMCE Bank var udløbet den 30. juni1997 og ikke var blevet fornyet. Kommissionen kunne derfor hverken underskrivekontrakten med BMCE Bank eller beslutte at finansiere det af Suède-Maroc Marzipanpræsenterede projekt.
The examination of thefile revealed that the Commission could not proceed with the signing of the contract for the grant since the necessary framework agreement between the Commission and BMCEBank had expired on 30 June 1997 and had not been renewed.
Desuden var det ikke muligt at indgå nogen ny finansiel forpligtelse,eftersom forordning 213/96 var udløbet og der dermed ikke var noget retsgrundlag, hvilket Kommissionen underrettede BMCE Bank og klageren om i skrivelser af 21. og 30.november,4. og 21. december 2000 og 9. marts 2001.
Moreover,since Regulation 213/96 had expired andno legal basis existed,no new financial commitment was possible which the Commissioninformed BMCE Bank and Suède-Maroc Marzipan of by letters of 21 and 30 November,4 and 21 December 2000 and 9 March 2001.
Kommissionen påpegede,at rammeaftalen,der i medfør af forordning 213/96 var underskrevet mellem finansieringsinstituttet og Kommissionen ikke etablerede nogen juridiskforbindelse mellem Kommissionen og den endelige modtager,i dette tilfælde klageren.Desuden gav aftalen ikke den endelige modtager nogen rettigheder,som f.eks. retten til atmodtage et tilskud eller kompensation,hvis ansøgningen blev afvist.
The Commission pointed out that the framework agreement that was signed under Regulation 213/96 between the financial institution and itself did not create any legal linkbetween the Commission and the final beneficiary,in this case the complainant. Moreover,the agreement did not create any rights,such as a right to receive a grant or compensationin case the application was turned down,for the final beneficiary.
I skrivelsen af 15.december 1998 forklaredes det udtrykkeligt,at dette var med forbehold af Kommissionensformelle godkendelse af projektet,og at skrivelsen som sådan ikke udgjorde nogenforpligtelse fra Kommissionens side.
The letter of 15December 1998 explicitly explained that it was without prejudice to the formal approvalof the proposal by the Commission and as such the letter did not constitute any commitment on the Commission’s part.
Med hensyn til klagerens første påstand om,at Kommissionen ikke havde underrettet BMCE Bank om,at der krævedes en aftale mellem Kommissionen og BMCE Bank,påpe-gede Kommissionen,at der rent faktisk var en aftale,men at denne imidlertid udløb den30. juni 1997.
As regards the complainant’s first allegation that the Commission failed to inform BMCEBank that an agreement between it and the Commission was necessary,the Commissionpointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30 June 1997.
Kommissionen henviste til artikel 13,stk. 4,i aftalen,hvori det anførtes,atfinansieringsinstituttet efter aftalens udløb ikke længere var berettiget til at fremsende nyeansøgninger.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “After the termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitled to presentnew actions”.
Kommissionen var derfor af den mening,at BMCE Bank som finansieringsinstitut vidste,at der ikke kunne godkendes nogen projektansøgninger uden en gældendeaftale.
The Commission was therefore of the opinion that BMCE Bank,as thefinancial institution,knew that no project applications could be accepted without an agreement in force.
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 772/2001 af 4. april 2001 om afslutning og afvikling af pro-jekter,der tidligere er godkendt af Kommissionen i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 213/96 om det finansielle instrument “European Communities Investment Partners”til fordel for lande i Asien,Latinamerika,Middelhavsområdet samt Sydafrika,EFT L 112 af 21.4.2001,s. 1.
Regulation (EC) No 772/2001 of the European Parliament and the Council of 4 April 2001 regarding the closure and liquidation of projects adopted by the Commission under Council Regulation (EC) No 213/96 of 29on the implementation of the European Communities investment partners financial instrument for the countriesof Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [2001] 112/1.
Det fremgik af Kommissionens udtalelse,at den afviste klagerens krav om betaling.
It followed from the Commission’s opinion that it rejected the complainant’s claim forpayment.
Klageren påpegede,at Kommissionen isin skrivelse af 15. december 1998,hvori den godkendte tilskuddet,ikke havde nævnt,atrammeaftalen var udløbet.
It pointed out that the Commission’s letter of 15 December 1998 approving the grant,did not mention the factthat the framework agreement had expired.
Ifølge klageren havde Kommissionen pligt til straks efter athave modtaget ansøgningen at underrette BMCE Bank om,at aftalen var udløbet.Klageren henviste også til,at der fra januar til september 2000 var gjort forsøg på atkontakte den ansvarlige for Ecip-programmet.
According to the complainant,the Commissionhad a duty to immediately inform BMCE Bank when the application arrived that theagreement had expired. The complainant also referred to the fact that from January to September 2000 it tried to get in contact with the person responsible for the ECIPprogramme.
Først da klageren kontaktede Ombudsmanden, reagerede Kommissionen.
Only when it contacted the Ombudsman did the Commission react.
Klageren var af den mening,at skrivelsen af15. december 1998 var en juridisk bindende kontrakt,som Kommissionen forventedes atopfylde.
Thecomplainant was of the view that the letter of 15 December 1998 was a legally bindingcontract that it expected the Commission to follow.
Derudover havde klageren i en telefonsamtale med Ombudsmandens sekretariat foreslået,at projektet i tilfælde af en negativ beslutning kunne finansieres gennem et andet af Kommissionens programmer.
Moreover,in a telephone conversation with the Ombudsman’s secretariat,the complainantproposed,in case of a negative decision,that the project could be funded through another Commission programme.
Ombudsmanden bemærker,at det ikke er Ombudsmandens opgave at forsøge at opnåfinansiering til bestemte projekter for klagerne.
The Ombudsman notes that it is not the role of the Ombudsman to try to obtain fundingfor complainants for specific projects.
Det står imidlertid klageren frit for at søge Kommissionen om finansiering.
The complainant itself is however free to apply forfunding from the Commission.
Manglende orientering om behovet for en aftale
The failure to inform about the necessity of the agreement
1.1Klagerens påstand var,at Kommissionen ikke havde underrettet finansieringsinstituttet BMCE Bank om,at der krævedes en aftale mellem det og Kommissionen.
1.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the financial institu-tion,BMCE Bank,that an agreement between it and the Commission was necessary.
1.2Kommissionen påpegede,at der rent faktisk var en aftale,men at den udløb den 30.juni 1997.
1.2The Commission pointed out that an agreement did exist,however,it expired on 30June 1997.
Kommissionen henviste til artikel 13,stk. 4,i aftalen,hvori det anførtes,atfinansieringsinstituttet efter aftalens udløb ikke længere var berettiget til at fremsende nyeansøgninger.
The Commission referred to Article 13(4) of the agreement which stated “Afterthe termination of this Agreement,the FI [Financial Institution]shall no longer be entitledto present new actions”.
Kommissionen var derfor af den mening,at BMCE Bank som finansieringsinstitut vidste,at der ikke kunne godkendes nogen projektansøgninger uden en gældendeaftale.
The Commission was therefore of the opinion that BMCE Bank,as the financial institution,knew that no project applications could be accepted without anagreement in force.
1.3Ombudsmanden bemærker,at Kommissionen i henhold til forordning 213/9660underskrev en rammeaftale med finansieringsinstituttet. Der blev underskrevet en aftale med BMCE Bank,som udløb den 30. juni 1997.
1.3The Ombudsman notes that according to Regulation 213/9660a framework agreementis signed by the Commission with the financial institution.
Blot ved at underskrive aftalen burde BMCE Bank være blevet opmærksom på,at den var nødvendig,men i selve aftalen fast-
The mere signature of the agreement shouldhave made BMCE Bank aware of the fact that it was needed,but also the agreement itselfprovides that it was requisite.
Rådets forordning (EF) nr. 213/96 af 19. januar 1996 om gennemførelse af det finansielle instrument ”European Communities Investment Partners”til fordel for lande i Asien,Latinamerika,Middelhavsområdet samt Sydafrika, EFT L 28 af 6.2.1996,s. 2.
Moreover,the Regulation does not lay down any duty forthe Commission to inform about the necessity of an agreement.
Desuden indeholder forordningen ingen forpligtelser for Kommissionen til at underrette om behovet for aftalen.
2.1The complainant alleged that the Commission failed to send BMCE Bank a newagreement.
1.4Ombudsmanden finder derfor ikke,at dette aspekt af klagen kan betragtes som nogettilfælde af fejl eller forsømmelser fra Kommissionens side.
Council Regulation (EC) No 213/96 of 29 January 1996 on the implementation of the European Communitiesinvestment partners financial instrument for the countries of Latin America,Asia,the Mediterranean region and South Africa,OJ L [1996] 28/2.
Manglende fremsendelse af en ny aftale
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY
2.2Kommissionen henviste til aftalens artikel 11,hvori det anførtes,at aftalen trådte ikraft på datoen for aftalens underskrivelse og var gældende indtil den 30. juni 1997.Aftalen kunne forlænges i på hinanden følgende perioder på et år ved en udtrykkeligudveksling af skrivelser mellem aftaleparterne.
2.2The Commission referred to Article XI of the agreement,which stated “This Agreement shall enter into force on the date of signature and shall remain in force until30June 1997. It can be renewed for successive periods of one year by an expressexchange of letters between the parties to this Agreement”.
Kommissionen anførte,at BMCE Bankderfor vidste,hvornår aftalen udløb.
The Commission stated that BMCE Bank therefore knew when the agreement expired.
BMCE Bank underrettede på intet tidspunkt Kommissionen om,at den ønskede at forlænge aftalen.
BMCE Bank did not at anystage inform the Commission that it wished the agreement to be renewed.
2.3Ombudsmanden bemærker,at hverken forordning 213/96 eller rammeaftalen synes atindeholde nogen forpligtelse for Kommissionen til at forlænge aftalen.
2.3The Ombudsman notes that neither Regulation 213/96 nor the framework agreementappear to oblige the Commission to renew the agreement.
I aftalen henvisesder til ”en udtrykkelig udveksling af skrivelser mellem parterne.”Under disse omstændigheder kan Kommissionen ikke kritiseres for ikke at have sendt nogen ny aftale til BMCEBank.
The agreement refers to “anexpress exchange of letters between the parties”. Under these circumstances, the Commission cannot be criticised for not having sent a new agreement to BMCE Bank.
2.4Ombudsmanden finder derfor ikke,at dette aspekt af klagen kan betragtes som nogettilfælde af fejl eller forsømmelser fra Kommissionens side.
2.4The Ombudsman therefore considers that there was no maladministration by the Commission as regards this aspect of the complaint.
Manglende underrettelse om den manglende betaling
The failure to inform about the nonpayment
3.1Klageren gjorde gældende,at Kommissionen havde undladt at underrette klagerenom grunden til,at det godkendte tilskud ikke blev udbetalt.
3.1The complainant alleged that the Commission failed to inform the complainant of thereasons for not paying the approved grant.
3.2Kommissionen anførte,at den i henhold til rammeaftalen havde kontakt med finansi-eringsinstituttet,i dette tilfælde BMCE Bank,og ikke med klageren som endeligmodtager.
3.2The Commission stated that according to the framework agreement,its contacts werewith the financial institution,in this case BMCE Bank,and not with the complainant asthe final beneficiary.
3.3Ifølge Ombudsmanden har Kommissionen et ansvar ikke blot over for finansierings-instituttet,men også over for klageren som endelig modtager61.
3.3According to the Ombudsman,the Commission has a responsibility not only towardsthe financial institution but also vis-à-vis the complainant as the beneficiary61.
I nærværende sag under- rettede Kommissionen den 15. december 1998 BMCE Bank om,at klagerens projektkunne finansieres efter underskrivelsen af kontrakten.
In the present case,the Commission informed BMCE Bank on 15 December 1998 that thecomplainant’s project could be funded following the signing of a contract.
Klageren kontaktede Ombudsmanden i skrivelser af 27. januar og 28. marts 2000.
Thecomplainant contacted the Commission by letters of 27 January and 28 March 2000.
Kommissionen svarede førsti november og december 2000 efter endnu en skrivelse fra klageren af 2. november 2000og Ombudsmandens indgriben.
The Commission only replied in November and December 2000 following another letter fromthe complainant of 2 November 2000 and the intervention of the Ombudsman.
3.4Ombudsmanden erkender,at Kommissionen nu i sine skrivelser fra november ogdecember 2000 og marts 2001 har underrettet klageren om grunden til den manglendeudbetaling af tilskuddet. Dette skete imidlertid ikke inden for en rimelig tid.
3.4The Ombudsman acknowledges that the Commission has now informed thecomplainant,in its letters from November and December 2000 and March 2001,of thereasons for not paying the grant.
3.5God forvaltningsskik kræver,at Fællesskabets institutioner og organer svarer på skrivelser fra borgerne.
3.5Principles of good administration require that the Community institutions and bodiesreply to the letters of citizens.
I nærværende sag svarede Kommissionen ikke på klagerens skrivelserog underrettede derfor ikke i rimelig tid klageren om store vanskeligheder,som villekunne få betydning for klagerens interesser.
In the present case,the Commission did not reply to thecomplainant’s letters and thereby failed to inform it in due time of major difficulties whichwere likely to affect its interests.
Dette må betragtes som et tilfælde af fejl ellerforsømmelser.
This constitutes an instance of maladministration.
3.6Det følger af denne afgørelse,at klagerens påstand ikke kunne imødekommes.
3.6It follows from this decision that the complainant’s claim could not be met.
Se yderligere bemærkninger i Den Europæiske Ombudsmands afgørelse af 12. december 2000 om klage573/2000/GG over Europa-Kommissionen.
See the Further Remarks in the Decision of the European Ombudsman of 12 December 2000 on complaint573/2000/GG against the European Commission.
Denne afgørelse er tilgængelig på Ombudsmandens websted:http://www.euro-ombudsman.eu.int.
Available on the Ombudsman’s Website:http://www.euro-ombudsman.eu.int.
Da dette aspekt af sagen vedrører et overstået hændelsesforløb,var det ikke relevant atsøge nogen mindelig løsning.
Given that this aspect of the case concerns procedures relating to specific events in thepast,it is not appropriate to pursue a friendly settlement of the matter.
Klageren,en oversætter,havde afgivet bud som svar på et offentligt udbud (ref. 2000/S144-094468 – Oversættelser til tysk) fra Europa-Kommissionen.
The complainant,a translator,had submitted an offer in reply to a call for tenders (reference 2000/S 144-094468 - Translations into German) published by the European Commission.
Afgørelse om klage866/2001/GG over Europa-Kommissionen
Decision on complaint866/2001/GG againstthe European Commission