natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rådet forklarede,at det var en beslutning fra Rådet,som ifølgeklageren var ulovlig,og at det var en generel retsakt vedtaget af Rådet som lovgivendemyndighed,ikke som ansættelsesmyndighed.
It explained that the complainant had invoked the illegality ofa Council Decision and,thus,of an act of general effect adopted by the Council in itscapacity as legislature,not as Appointing Authority.
Rådet påpegede ligeledes,at beslutningensulovlighed var genstand for flere retssager,som var indbragt for Retten i Første Instans(sag T-164/99 og sag T-166/99).
Furthermore,the Council pointed outthat the illegality of this Decision had been claimed by several direct actions currentlypending before the Court of First Instance (case T164/99 and case T-166/99).
Institutionen angav,at alle relevante beslutninger,truffet af Rådets Generalsekretariat somansættelsesmyndighed,efter 1. maj 1999 havde sigtet mod at gennemføre den anfægtederådsbeslutning af 1. maj 1999.
The institution indicated that,after 1 May 1999,all related decisions taken by the Council’s Secretariat General in its capacity as Appointing Authority had sought to implement the contested Council Decision of 1 May 1999.
Rådet konkluderede,at det mente,at resultatet af retssagerne var af afgørende betydning for beslutningen om,hvorvidt det var nødvendigt, at Generalsekretariatet for Rådet tog yderligere skridt i denne sag.
The Council concluded that itbelieved the outcome of the Court proceedings to be an essential element in determiningwhether any further action on the side of the General Secretariat of the Council was to benecessary in this matter.
Klageren gentog i sine bemærkninger de argumenter,han allerede havde fremført i klagen.
In his observations,the complainant restated arguments already put forward in hiscomplaint.
For så vidt angår de sager,der er indbragt for Retten i Første Instans,forklarede klageren,at han havde været klar over,at disse sager var indbragt,og at han faktisk havde haftkontakt med en af sagsøgerne.
As regards the pending cases before the Court of First Instance,the complainant explainedthat he had been aware of the lodging of these cases,and indeed had been in contact withone of the plaintiffs.
Han vidste imidlertid ikke,hvilken virkning afgørelserne ide to verserende sager ville få for hans situation.
He was uncertain,however,as to implications which the rulings inthe two pending cases might have on his particular situation.
Den Europæiske Ombudsmands beslutning om at udsætte behandlingen af klagen
Decision of the European Ombudsman to suspend consideration of the complaint
Ombudsmandens undersøgelser viste,at der var indbragt to forskellige sager mod Rådetfor Den Europæiske Union for Retten i Første Instans (sag T-164/99 og T-166/99).
On the basis of the Ombudsman’s inquiries,there appeared to be two different casesagainst the Council of the European Union before the Court of First Instance (Cases T164/99 and T-166/99).
Dissesager var baseret på påstande som dem,der blev fremført i klagen til Den Europæiske Ombudsmand.
These cases involved similar legal allegations as the ones made inthe complaint to the European Ombudsman.
Selv om sagsøgerne i sagerne ved Retten i Første Instans og klageren i den sag,der varindbragt for Ombudsmanden,ikke var de samme,havde parterne rejst de samme juridiskespørgsmål.
Although the applicants in the cases before the Court of First Instance and the complainantin the case lodged with the Ombudsman were not the same parties,both raised identicallegal issues.
I lyset af disse forhold besluttede Ombudsmanden i januar 2000 at udsætte sineundersøgelser af klagen,indtil Retten i Første Instans havde afsagt dom i de to verserendesager.
In the light of these circumstances,the Ombudsman decided in January 2000to suspend his inquiries into the complaint until the Court of First Instance had ruled onthe two pending cases.
Domme afsagt af Retten i Første Instans om de to beslægtede sager
Rulings by the Court of First Instance on the two related cases
Den 27. juni 2001 afsagde Retten i Første Instans dom i sag T-164/99 og T-166/99.
On 27 June 2001,the Court of First Instance passed judgement in cases T164/99 and T166/99.
Sag T-164/99 blev forenet med sag T-37/00 og T-38/00.
Case T-164/99,has been jointly decided with cases T-37/00 and T-38/00.
Disse sager blev indbragt af bl.a.en tjenestemand i Rådet og en ansøger,der havde bestået en ekstern udvælgelsesprøve,som var tilrettelagt af Rådet.
These cases hadbeen brought,among others,by a Council official and a successful candidate in an opencompetition organised by the Council.
Efter at have gennemgået parternes argumenter forkastede Retten alle anbringender til støtte for påstandene om annullation og afviste sagen.
Having reviewed the arguments of the parties the Court rejected all the pleas insupport of the claims for annulment,and dismissed the actions.
Sag T-166/99 var indbragt af tidligere ansatte i Schengensekretariatet. De nedlagde ligeledes påstand om annullation af Rådets beslutning 1999/307/EF.
Case T-166/99 had been brought by former staff members of the Schengen Secretariat.They also requested the annulment of Council Decision 1999/307/EC.
Rådet rejste imidlertid enformalitetsindsigelse og anmodede Retten om at afvise sagen uden at tage stilling tilsagsøgernes realitetsanbringender.
The Council,however,raised a plea of inadmissibility and asked the Court to dismiss the action withoutconsidering the substantive arguments put forward by the applicants.
Retten i Første Instans konkluderede,at sagsøgerneikke kunne betragtes som værende individuelt berørt af den anfægtede beslutning,ogafviste derfor sagen.
The Court of First Instance concluded that the applicants could not be regarded as individually concerned bythe contested decision,and therefore dismissed the action.
1.1Ifølge Rådet havde Ombudsmanden ikke kompetence til at behandle klagen,fordi detvar en beslutning fra Rådet,som ifølge klageren var ulovlig,og som var en generel retsaktvedtaget af Rådet som lovgivende myndighed,ikke som ansættelsesmyndighed.
1.1According to the Council,the Ombudsman was not competent to deal with thecomplaint because it questioned the legality of a Council Decision which is an act ofgeneral effect adopted by the Council in its capacity as legislature,not appointingauthority.
1.2 Ombudsmanden påpegede,at han i henhold til EF-traktatens artikel 195 har kompetence til at behandle klager over tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Fællesskabets institutioner eller organer,med undtagelse af Domstolenog Retten i Første Instans under udøvelsen af deres domstolsfunktioner.
1.2 The Ombudsman pointed out that under Art 195 of the EC Treaty he is competent toinquire into possible maladministration in the activities of the Community institutions andbodies,with the exception of the Court of Justice and the Court of First Instance acting intheir judicial role.
Ombudsmandenmindede om,at den definition af fejl eller forsømmelser,der blev vedtaget ved en beslutning fra Europa-Parlamentet,er,at det foreligger,når en offentlig myndighed ikke handleri overensstemmelse med en bindende regel eller et bindende princip.
The Ombudsman recalled that the definition of maladministration,accepted by a resolution of the European Parliament,is that it occurs when a public bodyfails to act in accordance with a rule or principle which is binding upon it.
Ombudsmanden mente derfor,at han havde kompetence til at behandle klagen som enpåstand om fejl eller forsømmelser.
The Ombudsman therefore considered that he was competent to deal with the complaint as an allegation ofmaladministration.
Udvælgelsesdato for integration
Date set for the eligibility for integration
2.1Klageren gjorde gældende,at Rådets beslutning 1999/307/EF af 1. maj 1999 om denærmere bestemmelser for integration af Schengensekretariatet i Generalsekretariatet for Rådet var vilkårlig og diskriminerende,da integrationen af medarbejderne i artikel 3,litrae),nr. i),blev begrænset til kun at omfatte de personer,som pr. 2. oktober 1997 var ansati Schengensekretariatet.
2.1The complainant argued that Council Decision 1999/307/EC of 1 May 1999 layingdown the detailed arrangements for the integration of the Schengen Secretariat into the General Secretariat of the Council was arbitrary and discriminatory,since its Art. 3 (e)(i)limited the integration of the Schengen staff only to those employed on 2 October 1997.
2.2Rådet forklarede,at alle de beslutninger,som Generalsekretariatet havde tagetvedrørende tidligere ansatte i Schengen-sekretariatet,var taget med gennemførelse af Rådets beslutning 1999/307/EF for øje.
2.2The Council explained that all decisions by its Secretariat General concerning formerstaff from the Schengen Secretariat had been taken in implementation of Council Decision1999/307/EC.
Rådet påpegede,at beslutningens ulovlighed vargenstand for flere retssager,som var indbragt for Retten i Første Instans (sag T-164/99 og T-166/99). Rådet konkluderede derfor,at det mente,at resultatet af retssagerne var afafgørende betydning for behandlingen af klagens genstand.
It pointed out that the illegality of this Decision had been claimed by severaldirect actions before the Court of First Instance (cases T164/99 and T-166/99).Accordingly,the Council concluded that it believed the outcome of the Court proceedingsto be an essential element in determining the subject matter of the complaint.
2.3Ombudsmandens undersøgelser viste,at der var to verserende sager mod Rådet for Den Europæiske Union for Retten i Første Instans (sag T-164-99 og T-166/99),som omfattede påstande som dem,der blev fremført i klagen til Den Europæiske Ombudsmand.
2.3On the basis of the Ombudsman’s inquiries,there appeared to be two pending casesagainst the Council of the European Union before the Court of First Instance (Cases T164/99 and T-166/99),which involved legal allegations similar to the ones made in thecomplaint to the European Ombudsman.
I lyset af disse forhold og på baggrund af artikel 2,stk. 7,i Ombudsmandensstatut besluttede Ombudsmanden i januar 2000 at udsætte sine undersøgelser af klagen,indtil Retten i Første Instans havde afsagt dom i de to sager.
In the light of these circumstances and on the basis of Art. 2 (7) of his Statute,the Ombudsman decided in January 2000 to suspend his inquiries into the complaint untilthe Court of First Instance had ruled on the related cases.
2.4Den 27. juni 2001 afsagde Retten i Første Instans dom i sag T-164/99 og T-166/99. Isin dom i sag T-164/99,T-37/00 og T-38/00,behandlede Retten specifikt spørgsmålet om,hvorvidt valget af datoen den 2. oktober 1997,som det tidspunkt,hvor personer skullevære ansat i Schengensekretariatet for at blive integreret i Rådets Generalsekretariat,varvilkårligt og diskriminerende.
2.4On 27 June 2001,the Court of First Instance rendered its judgement in cases T-164/99and T166/99.
Retten fremsatte følgende bemærkninger:
The Court made the following considerations:
74.“Det må konstateres,at den 2. oktober 1997 er datoen for undertegnelsen af Amsterdam-traktaten, som indeholder protokollen.
74.“The date of 2 October 1997 is that of the signature of the Treaty of Amsterdam,which includes the Protocol.
På denne dato blev det således klart,at de ansatte i Schengensekretariatet - under forudsætning af,at traktaten senere blevratificeret - ville blive integreret i Rådets Generalsekretariat efter nærmere bestemmelser,der skulle vedtages af Rådet.
On that date it thus became clear that,subject to the subsequent ratification of that Treaty,the staff of the Schengen Secretariat would be integratedinto the General Secretariat of the Council,the detailed arrangements for which would beadopted by the Council.
Da Rådet var bemyndiget til - uafhængigt af vedtægten og ordningen for deøvrige ansatte - at fastsætte de nærmere bestemmelser for integrationen under hensyntagen til de personer,der var ansat i Schengen-sekretariatet,var det berettiget til at forebygge en kunstig udvidelse af denne personkreds,efter at integrationen var blevetalmindelig kendt den 2. oktober 1997. Valget af datoen den 2. oktober 1997 kan derfor ikkebetegnes som vilkårligt.”
Since the Council was authorised to determine the detailed arrangements forintegration independently of the Staff Regulations and the Conditions of Employment bytaking account of the position of the persons employed in the Schengen Secretariat,it wasentitled to avert an artificial increase in the number of those persons after the principle ofintegration had become public knowledge on 2 October 1997.
Ombudsmanden konkluderer derfor,atder ikke syntes at foreligge et tilfælde af fejl eller forsømmelser med hensyn til detteaspekt af sagen.
The Ombudsman therefore concludedthat there appeared to be no maladministration as regards this aspect of the case.
På denne baggrund beslutter Den Europæiske Ombudsmand at afslutte behandlingen afsagen.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appears to be nomaladministration by the Council.
AKTINDSIGT IDOKUMENTER OGOFFENTLIGGØREL-SE AF RETSAKTER
ACCESS TODOCUMENTS ANDPUBLICATION OFLEGISLATIVEDOCUMENTS
Klageren indgav i marts 2000 en klage over Rådet til Den Europæiske Ombudsmand.Klagen angik Rådets afvisning af klagerens begæring,indgivet i henhold til Rådetsafgørelse 93/731,om aktindsigt i dokument 14238/99,(Formandskabets konsolideredetekst indgivet til arbejdsgruppen om intellektuelle ejendomsrettigheder vedrørende etændret forslag til et direktiv om harmonisering af visse aspekter af ophavsret og beslægtede rettigheder i informationssamfundet).
In March 2000,the complainant submitted a complaint to the European Ombudsmanagainst the Council. The complaint concerned the Council’s refusal of the complainant’sapplication,made under Council Decision 93/731,for access to document 14238/99,(Presidency consolidated text submitted to the working party on intellectual propertyconcerning the amended proposal for a Directive on the harmonisation of certain aspectsof copyright and related rights in the information society).
Afgørelse om klage327/2000/PB over Rådet for Den Europæiske Union
Decision on complaint327/2000/PB againstthe Council of the European Union
Klagerens oprindelige begæring blev afvist med henvisning til artikel 4,stk. 2 i Rådetsafgørelse 93/731 med den begrundelse,at dokumentet indeholdt de nationale delegationers detaljerede holdninger om et spørgsmål,som man var i færd med at drøfte i Rådet; atoffentliggørelse af dette dokument kunne skade disse forhandlinger; og at ansøgerensinteresse i,at dokumentet blev offentliggjort,ikke vejede tungere end Rådets interesse i,at dets drøftelser forløb effektivt,hvilket i dette tilfælde krævede,at dokumentet forblevfortroligt.
The complainant’s initial application was refused under Article 4 (2) of Council Decision93/731 on the grounds that the document contained detailed positions of national delegations on a question under discussion in the Council,that its disclosure could harm thosedeliberations,and that on balance the applicant’s interest in disclosure was outweighed bythe Council’s interest in the effectiveness of its discussions which require in this case thepreservation of the confidentiality of the document.
Klageren indsendte en bekræftet begæring,der påpegede,at Rådet allerede havde givetham aktindsigt i ekspertgruppens arbejdsdokumenter,som i vid udstrækning indeholdtmedlemsstaternes detaljerede holdninger.
The complainant made a confirmatory application,pointing out that the Council hadalready given him access to working documents of the group of experts,which containedin large part the detailed positions of Member States.
I dokumentet var det desuden holdningen i slutningen af det finske formandskab,der blev beskrevet,uden at muligheden for ændringer ide nationale holdninger under det næste formandskab blev berørt.
Furthermore,the document outlinedthe position at the end of the Finnish presidency without prejudice to possible modifications of national positions under the following presidency.
Rådet afviste den bekræftede begæring med den begrundelse,at offentliggørelse af doku-mentet,i hvilket delegationernes holdninger til visse dele af teksten blev sammenfattet,kunne påvirke de igangværende drøftelser om sagen.
The Council refused the confirmatory application on the grounds that disclosure of thedocument,which summarised the delegations’positions on certain parts of the text,couldaffect still ongoing discussions on the matter.
Det blev igen hævdet,at man havdeforetaget en afvejning af argumenterne.
Again it was claimed that a balancing exercise had been conducted.
Rådet henviste desuden til muligheden for at bevilge delvis aktindsigt i dokumentet ogudtalte,at denne sag var til behandling ved Domstolen,efter at man havde anketafgørelsen fra Retten i Første Instans.
The Council also referred to the possibility of granting partial access to the document,andsaid that this matter was under consideration by the Court of Justice on appeal from the Court of First Instance.
Klageren nedlagde følgende påstande:
The complainant made the following claims:
(i) Rådet burde frigive det pågældende dokument og
(i) the Council should release the document in question and
(ii) Rådet burde offentliggøre alle de retsakter,der var under behandling i Rådets forskellige arbejdsgrupper.
(ii) the Council should make public all the legislative documents that were being debatedby the different Council Working Groups.
Klagen blev sendt til Rådet til udtalelse.
The complaint was forwarded to the Council for opinion.
I en skrivelse til Rådet anmodede Ombudsmanden Rådet om sammen med sit svar at indsende en udtalelse om,
In his letter to the Council, the Ombudsman asked the Council to include in its reply an opinion
(i) hvorvidt det burde have forklaret,hvordan det var nået frem til den konklusion,atklagerens interesse i,at dokumentet blev offentliggjort,ikke vejede tungere end Rådetsoverordnede interesse i,at dets drøftelser forløb effektivt,og
(i) on whether it should have explained how it reached the conclusion that thecomplainant’s interest in disclosure was outweighed by the Council’s general interest inthe effectiveness of discussions within the Council,and
Hvad angår klagerens første klagepunkt angav Rådet,at det,da den nuværende klage blevindgivet,havde behandlet sin beslutning om at nægte aktindsigt i det pågældende dokument endnu engang. Det konkluderede,at dokumentet nu kunne offentliggøres,eftersomdrøftelserne i Rådet havde resulteret i en politisk aftale. Rådet ville derfor stille dokumenterne til rådighed for klageren,som anmodet.
In regard to the complainant’s first allegation,the Council stated that subsequent to thelodging of the present complaint,it had re-examined its decision to refuse access to thedocument in question.
På den baggrund vurderede Rådet, at Ombudsmandens to spørgsmål i dennes skrivelse til Rådet ikke længere var relevante.
On that basis,the Councilconsidered that the two questions by the Ombudsman in his letter to the Council were nolonger relevant.
Hvad angår klagerens andet klagepunkt,bemærkede Rådet først,at denne påstand ikkevedrørte anvendelsen af reglerne om aktindsigt i dokumenter.
In regard to the complainant’s second allegation,the Council first observed that this allegation did not concern the application of the rules on public access to documents.
I stedet vedrørte klagepunktet et politisk spørgsmål snarere end et administrativt spørgsmål og var derfor udenfor Ombudsmandens undersøgelsesbeføjelser.
Instead,the allegation concerned a political question rather than an administrative one,and was assuch outside the Ombudsman’s powers of inquiry.
Efter disse indledende bemærkninger om det andet klagepunkt angav Rådet,at Rådets Generalsekretariat, med henblik på at yde bedre information om Rådets arbejde og letteaktindsigten i Rådets dokumenter,offentliggør en liste på Internettet over punkterne på deforeløbige dagsordener for møder i Rådet og dets forberedende organer,i de tilfælde, hvor Rådet træffer afgørelse som lovgivningsorgan.
Having made these preliminary remarks on the second allegation,the Council stated thatin order to provide better information on the Council’s work and facilitate access to Council documents,the General Secretariat of the Council publishes on the Internet a listof the items on the provisional agendas for meetings of the Council and its preparatorybodies on which the Council is acting in its legislative capacity.
Derudover offentliggør Generalsekretariatet som en del af Rådets fremstød for at forbedre oplysningerne om sitlovgivningsarbejde en månedsoversigt over de retsakter og andre instrumenter,som Rådethar vedtaget,sammen med de erklæringer til mødeprotokollerne,som Rådet har besluttetat offentliggøre.
In addition,as part of the Council’s drive to improve information on its legislative activities,the General Secretariatpublishes a monthly summary of legislative acts and other instruments adopted by the Council, together with statements for the minutes,which the Council has decided to makepublic.
I oversigten angives ligeledes afstemningsresultater og stemmeforklaringer.
The summary also mentions votes cast against adoption,abstentions and explanations of voting.
Oversigten kan findes under “Åbenhed – Rådets retsakter”på Rådets websted(http://ue.eu.int).
The summary is to be found under “Transparency – Summary of Councilacts”on the Council website (http://ue.eu.int).
Klageren syntes ikke at have indsendt nogen bemærkninger.
The complainant did not appear to have submitted any observations.
Afslag på at frigive dokumenterne
Refusal to release the document
1.1Klageren gjorde gældende,at Rådet med urette havde nægtet ham aktindsigt i etdokument.
1.1The complainant alleged that the Council wrongfully refused him access to a document.
Ombudsmanden bad Rådet om en udtalelse om klagen,og anmodede om, at Rådet svarede på de to spørgsmål vedrørende dets behandling af klagerens begæring omdokumentet.
The Ombudsman asked the Council for an opinion on the complaint,and requestedthe Council to respond to two questions concerning its handling of the complainant’srequest for the document.
Efter at klagen var indgivet til Ombudsmanden,besluttede Rådet at bevilgeklageren aktindsigt i dokumentet. Rådet mente,at denne nye beslutning betød,at det ikkelængere var relevant at svare på de to spørgsmål fra Ombudsmanden.
Subsequent to the lodging of the complaint to the Ombudsman,the Council decided to allow the complainant access to the document.
1.2Ombudsmanden angav først,at der syntes at være sket en misforståelse med hensyntil Rådets svar på de to spørgsmål fra Ombudsmanden.
1.2The Ombudsman first remarked that a misunderstanding appeared to have occurredin regard to the Council’s response to the two questions by the Ombudsman.
Det henhører under Ombudsmandens ansvarsområde at undersøge mulige fejl eller forsømmelser i tidligereprocedurer eller beslutninger,som er blevet behandlet igen og ændret.
It is withinthe Ombudsman’s competence to inquire into possible maladministration in past procedures or decisions that have been re-examined and changed.
Det var derforforkert af Rådet at konkludere,at Ombudsmandens spørgsmål var irrelevante på baggrundaf Rådets beslutning om at bevilge klageren aktindsigt i dokumentet. Eftersom klagerenfik aktindsigt i dokumentet og ikke syntes at ønske at gå videre med sagen, besluttede Ombudsmanden at afslutte sine undersøgelser af det første klagepunkt.
It was therefore wrong of the Council to conclude that the questions put to it by the Ombudsman became irrelevant as aconsequence of the Council’s decision to allow the complainant access to the document.However,given that the complainant was allowed access to the document,and given thathe appeared not to want to pursue this matter further,the Ombudsman decided to end hisinquiries into the first allegation.
Ombudsmandens undersøgelser af denne klage viste ingen tilfælde af fejl eller forsømmelser fra Rådets side.
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,there appears to be nomaladministration by the Council.
Ombudsmanden afsluttede derfor behandlingen af sagen.
The Ombudsman therefore closes the case.