natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Som opfølgning på en åbningsskrivelse af 5. april 2001 afgav Kommissionen en begrundet udtalelse til Irland den 21. december 2001.
After sending a letter of formal notice on 5 April 2001, the Commission sent to Ireland a reasoned opinion dated 21 December 2001.
Den 7. juli 2004 fremsendte Kommissionen en yderligere åbningsskrivelse til den berørte medlemsstat.
On 7 July 2004, the Commission sent an additional letter of formal notice to Ireland.
En supplerende begrundet udtalelse blev afgivet til Irland den 5. januar 2005, efter Kommissionen havde modtaget Irlands bemærkninger ved skrivelse af 6. december 2004.
On 5 January 2005, after the receipt of Ireland’s observations as set out in a letter dated 6 December 2004, an additional reasoned opinion was sent to Ireland.
Da Kommissionen fandt Irlands svar på den nævnte begrundede udtalelse i skrivelse af henholdsvis 8. marts, 17. juni og 1. december 2005 utilfredsstillende, anlagde den i medfør af artikel 226, stk. 2, EF denne sag.
Since the Commission considered that Ireland’s response to that reasoned opinion, in letters of 8 March, 17 June and 1 December 2005, was unsatisfactory, it brought this action under the second paragraph of Article 226 EC.
Kommissionen har foreholdt Irland, at medlemsstaten ikke har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme artikel 2, 4 og 5-10 i direktiv 85/337 såvel i direktivets oprindelige affattelse som i den ved direktiv 97/11 ændrede affattelse.
The Commission’s complaint is that Ireland has not taken all the measures necessary to comply with Articles 2, 4 and 5 to 10 of Directive 85/337 either in its original version or as amended by Directive 97/11.
Dette klagepunkt skal først behandles i forhold til det ændrede direktiv 85/337.
This complaint will be examined, first, in relation to Directive 85/337 as amended.
Det første klagepunkt, hvorefter det ændrede direktiv 85/337 ikke er blevet fuldstændigt gennemført og vil føre til, at det iværksættes ukorrekt, er støttet på tre anbringender.
The first complaint, that transposition of Directive 85/337 as amended is incomplete and that, as a result, the directive is not properly implemented is based on three pleas in law.
Kommissionen har for det første gjort gældende, at Irland ikke har vedtaget de nødvendige bestemmelser for at sikre sig, at der føres kontrol med henblik på i overensstemmelse med artikel 2, stk. 1, i det ændrede direktiv 85/337 at afgøre, om de påtænkte projekter kan få væsentlig indvirkning på miljøet, og at fastsætte en forpligtelse til i givet fald at iværksætte den procedure vedrørende vurderingen af indvirkningen på miljøet, der er fastsat i denne bestemmelse, før der gives tilladelse.
First, the Commission claims that Ireland has not taken the measures necessary in order to ensure that checks are made to ascertain, in accordance with Article 2(1) of Directive 85/337 as amended, whether proposed works are likely to have significant effects on the environment, and, if that is the case, in order to render it obligatory that an environmental impact assessment be carried out, as laid down by that provision, before the grant of development consent.
Kommissionen er for det andet af den opfattelse, at de irske bestemmelser, der gør det muligt at indgive en ansøgning om lovliggørelse efter en fuldstændig eller delvis udførelse af et ureglementeret projekt, er i strid med de beskyttelsesformål, der forfølges med det ændrede direktiv 85/337.
Secondly, the Commission considers that the Irish legislation which allows an application for retention permission to be made after a development has been executed in whole or in part without consent undermines the preventive objectives of Directive 85/337 as amended.
For det tredje har Kommissionen gjort gældende, at de sanktionsforanstaltninger, Irland har indført, ikke sikrer en effektiv anvendelse af direktivet, idet Irland således har tilsidesat sin almindelige forpligtelse i henhold til artikel 249 EF.
Thirdly, the Commission claims that the enforcement regime established by Ireland does not guarantee the effective application of the directive, and that Ireland has thereby failed to fulfil its general obligation under Article 249 EC.
Til støtte for det sidste anbringende har Kommissionen opregnet en række eksempler, der efter dens opfattelse viser den mangelfulde gennemførelse af sanktionsordningen.
In support of the third plea in law, the Commission reports a number of examples which, in its opinion, illustrate the deficiencies in the application of the system of enforcement.
Kommissionen har gjort gældende, at eftersom det efter den nationale lovgivning er muligt at opfylde forpligtelserne efter det ændrede direktiv 85/337 under udførelsen eller efter gennemførelsen af et projekt, er det ensbetydende med, at der ikke gælder nogen forpligtelse til at underkaste projekterne en undersøgelse af deres indvirkning på miljøet før deres gennemførelse.
The Commission claims that since it is possible, under the national legislation, to comply with the obligations imposed by Directive 85/337 as amended during or after execution of a development, there is no clear obligation to subject developments to an assessment of their effects on the environment before they are carried out.
Ved at acceptere, at efterprøvelsen af projekterne inden for rammerne af en undersøgelse af deres miljømæssige påvirkning kan finde sted efter deres udførelse, selv om hovedformålet med det ændrede direktiv 85/337 er på et så tidligt stadium som muligt at tage indvirkningen af alle planlægnings- og beslutningsprocesser på miljøet
In accepting that projects can be scrutinised, in an environmental impact assessment, after their execution, when the principal objective pursued by Directive 85/337 as amended is that effects on the environment should be taken into account at the earliest possible stage in all planning and decisionmaking processes, the national
Kommissionen har tilføjet, at reglerne om tilladelser til lovliggørelse indgår i de almindelige bestemmelser, der finder anvendelse på de normale byggetilladelser, idet det intetsteds fremgår, at ansøgningerne om lovliggørelse og udstedelse af en sådan tilladelse er forbeholdt særlige tilfælde.
The Commission adds that the rules relating to retention permission are incorporated within the general provisions applicable to normal planning permission, and that there is nothing to indicate that applications for retention permission and the grant of such permission are limited to exceptional cases.
Irland har gjort gældende, at Kommissionen ikke har foretaget en korrekt udlægning af den irske lovgivning til gennemførelse af det ændrede direktiv 85/337.
Ireland contends that the Commission’s analysis of the Irish legislation which transposes Directive 85/337 as amended is not accurate.
Irland har således præciseret, at det er et udtrykkeligt krav efter irsk ret, at der skal indhentes tilladelse til ethvert nyt projekt, før arbejderne påbegyndes, og at projekter, der skal underkastes en undersøgelse af deres miljømæssige påvirkning, skal gøres til genstand for denne undersøgelse, før arbejderne påbegyndes.
Ireland states that Irish law expressly requires that permission be obtained for any new development before the commencement of works and that, as regards development which must be subject to an environmental impact assessment, the assessment must be carried out before the works.
En tilsidesættelse af denne forpligtelse udgør i øvrigt en straffelovsovertrædelse og kan give anledning til, at der iværksættes tvangsforanstaltninger.
Failure to comply with those obligations is, moreover, a criminal offence and may result in enforcement action.
Irland har desuden hævdet, at den tilladelse til lovliggørelse, der er indført ved PDA og forskrifterne om henholdsvis fysisk planlægning og udvikling 2001, udgør en undtagelse fra hovedreglen om, at der skal indhentes en tilladelse før påbegyndelsen af et projekt, og at disse forskrifter i videst muligt omfang svarer til formålene med det ændrede direktiv 85/337, navnlig det generelle miljøbeskyttelsesformål, for så vidt som tilbagekaldelsen af et ureglementeret projekt ikke kan være den mest egnede foranstaltning henset til den nævnte beskyttelse.
Ireland contends, in addition, that retention permission, established by the PDA and the Planning and Development Regulations, 2001, is an exception to the general rule which requires permission to be obtained before the commencement of a development, and best meets the objectives of Directive 85/337 as amended, in particular the general objective of protection of the environment, since the removal of an un authorised development may not be the most appropriate measure to achieve that protection.
Ifølge denne medlemsstat indeholder det ændrede direktiv 85/337, hvis krav er rent formelle, ikke noget om, at der skulle foreligge en undtagelse, i kraft af hvilken vurderingen af indvirkningen på miljøet i visse tilfælde kunne gennemføres efter påbegyndelse af arbejderne.
According to that Member State, the requirements of Directive 85/337 as amended are wholly procedural and are silent as to whether there may or may not be an exception by virtue of which an environmental impact assessment might, in certain cases, be carried out after commencement of works.
Medlemsstaten har i denne forbindelse fremhævet, at det intetsteds i direktivet udtrykkeligt er anført, at en vurdering kun kan udføres før projektets udførelse, og har argumenteret med direktivets definition af begrebet »tilladelse« for at hævde, at anvendelsen af udtrykket »gennemføre« er afgørende, idet dette ikke
Ireland adds that nowhere in the directive is it expressly stated that an assessment can solely be carried out before the execution of a project, and refers to the definition of the term ‘development consent’ given by Directive 85/337 as amended to argue that the use of ‘proceed’ is significant,
KOMMISSIONEN MOD IRLAND udelukkende begrænser sig til at angive begyndelsen af arbejderne, men ligeledes sigter til fortsættelsen af et projekt vedrørende fysisk planlægning.
COMMISSION v IRELAND that term not being confined to the commencement of works but also applying to the continuation of a development project.
Irland har desuden gjort gældende, at tilladelsen til lovliggørelse er en rimelig opsamlingsmekanisme, der kan aktiveres under særlige omstændigheder, og som tilsigter at tage hensyn til den omstændighed, at det er uundgåeligt, at visse projekter af forskellige grunde påbegyndes, før der gives en tilladelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i det ændrede direktiv 85/337.
Ireland contends, in addition, that retention permission is a reasonable fall-back mechanism to be resorted to in exceptional circumstances, designed to take account of the fact that some projects will inevitably, for various reasons, commence before the grant of development consent within the meaning of Directive 85/337 as amended.
Irland har herved påberåbt sig dom af 7. januar 2004, Wells (sag C-201/02, Sml. I, s. 723), til støtte for, at en berigtigende vurdering kan udføres på et senere stadium som en undtagelse fra det almindelige princip om, at vurderingen skal foretages så tidligt som muligt i beslutningsprocessen.
On that point, Ireland relies on Case C-201/02 Wells [2004] ECR I-723 to argue that a remedial assessment may be carried out at a later stage, by way of exception to the general rule that the assessment must be carried out at the earliest possible stage in the decisionmaking process.
Denne medlemsstat er ligeledes af den opfattelse, at det ville være uforholdsmæssigt at kræve, at visse anlæg skulle fjernes i situationer, hvor den pågældende lovliggørelse — efter en behandling af en ansøgning om tilladelse til en sådan — vurderes at være forenelig med en korrekt fysisk planlægning og en bæredygtig udvikling.
That Member State considers also that it would be disproportionate to order the removal of some structures in circumstances where, after consideration of an application for retention permission, retention is held to be compatible with proper planning and sustainable development.
Medlemsstaterne skal gennemføre det ændrede direktiv 85/337 på en måde, der fuldt ud svarer til de krav, som direktivet fastsætter, henset til dettes hovedformål, der, som det fremgår af dets artikel 2, stk. 1, er, at projekter, der bl.a. på grund af deres art, dimensioner eller placering kan få væsentlig indvirkning på miljøet, undergives en vurdering af denne indvirkning, inden der gives tilladelse (jf. i denne retning dom
Member States must implement Directive 85/337 as amended in a manner which fully corresponds to its requirements, having regard to its fundamental objective which, as is clear from Article 2(1), is that, before development consent is given, projects likely to have significant effects on the environment by virtue, inter alia, of their nature, size or location should be made subject to a requirement for development consent and an assessment with regard to their effects (see, to that effect, Case
I, s. 6917, præmis 52, og af 23.11.2006, sag C-486/04, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 11025, præmis 36).
C-287/98 Linster [2004] ECR I-723, paragraph 52, and Case C-486/04 Commission v Italy [2006] ECR I-11025, paragraph 36).
Desuden er tilladelsen i henhold til artikel 1, stk. 2, i det ændrede direktiv 85/337 den afgørelse fra den eller de kompetente myndighed(er), som giver bygherren ret til at gennemføre projektet.
Further, development consent, under Article 1(2) of Directive 85/337 as amended, is the decision of the competent authority or authorities which entitles the developer to proceed with the project.
Da formuleringen som giver ret til er utvetydig, skal nævnte direktivs artikel 2, stk. 1, nødvendigvis forstås således, at såfremt ansøgeren ikke har søgt om og derefter opnået den fornødne tilladelse og forinden foretaget en vurdering af indvirkningen på miljøet, når en sådan er påkrævet, kan han ikke påbegynde arbejderne i relation til det pågældende projekt uden at tilsidesætte kravene i det ændrede direktiv 85/337.
Given that this wording regarding the acquisition of entitlement is entirely unambiguous, Article 2(1) of that directive must necessarily be understood as meaning that, unless the applicant has applied for and obtained the required development consent and has first carried out the environmental impact assessment when it is required, he cannot commence the works relating to the project in question, if the requirements of the directive are not to be disregarded.
Denne analyse gælder for samtlige projekter, der falder ind under det ændrede direktiv 85/337’s anvendelsesområde, uanset om de henhører under direktivets bilag I og følgelig skal underkastes en systematisk vurdering i medfør af direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1, eller under direktivets bilag II og som sådanne og i overensstemmelse med direktivets artikel 4, stk. 2, ikke er underlagt en vurdering af indvirkninger på miljøet, medmindre de henset til grænseværdier eller kriterier fastsat af medlemsstaten og/eller på grundlag af en undersøgelse i hvert enkelt tilfælde kan få væsentlig indvirkning på miljøet.
That analysis is valid for all projects within the scope of Directive 85/337 as amended, whether they fall under Annex I and must therefore systematically be subject to an assessment pursuant to Articles 2(1) and 4(1), or whether they fall under Annex II and, as such, and in accordance with Article 4(2), are subject to an impact assessment only if, in the light of thresholds or criteria set by the Member State and/or on the basis of a case-by-case examination, they are likely to have significant effects on the environment.
En sådan ordlydsfortolkning af artikel 2, stk. 1, svarer i øvrigt til det formål, der forfølges med det ændrede direktiv 85/337, hvilket formål bl.a. angives i femte betragtning til direktiv 97/11, hvorefter der »for projekter, som kræver en vurdering, bør […] fastsættes krav om, at der skal indgives ansøgning om tilladelse, [og] vurderingen bør foretages, inden en sådan tilladelse gives«.
A literal analysis of that kind of Article 2(1) is moreover consonant with the object- ive pursued by Directive 85/337 as amended, set out in particular in recital 5 of the preamble to Directive 97/11, according to which ‘projects for which an assessment is required should be subject to a requirement for development consent the assessment should be carried out before such consent is granted’.
Det er ubestridt, at vurderingen af indvirkningen på miljøet efter irsk lovgivning principielt skal foretages, og byggetilladelsen opnås, når det er nødvendigt, før arbejderne udføres.
As the Irish legislation stands, it is undisputed that environmental impact assessments and planning permissions must, as a general rule, be respectively carried out and obtained, when required, prior to the execution of works.
En manglende overholdelse af denne forpligtelse udgør efter irsk ret en tilsidesættelse af reglerne om arealanvendelsen.
Failure to comply with those obligations constitutes under Irish law a contravention of the planning rules.
Det er imidlertid også ubestridt, at der ved den nævnte lovgivning indføres en tilladelse til lovliggørelse, idet retsvirkningerne af en sådan sidestilles med retsvirkningerne af en sædvanlig byggetilladelse, der gives forud for gennemførelsen af arbejder og indretninger.
However, it is also undisputed that the Irish legislation establishes retention permission and equates its effects to those of the ordinary planning permission which precedes the carrying out of works and development.
Den kan endda tildeles, selv om det pågældende projekt, for hvilket der i henhold til artikel 2 og 4 i det ændrede direktiv 85/337 kræves en vurdering af indvirkningen på miljøet, er blevet gennemført.
The former can be granted even though the project to which it relates and for which an environmental impact assessment is required pursuant to Articles 2 and 4 of Directive 85/337 as amended has been executed.
Meddelelse af en sådan tilladelse til lovliggørelse, som Irland har erkendt jævnligt anvendes i byggesager, uden at der foreligger særlige omstændigheder, medfører tilmed i irsk ret, at forpligtelserne efter det ændrede direktiv 85/337 anses for opfyldt.
In addition, the grant of such a retention permission, use of which Ireland recognises to be common in planning matters lacking any exceptional circumstances, has the result, under Irish law, that the obligations imposed by Directive 85/337 as amended are considered to have in fact been satisfied.
Selv om fællesskabsretten ikke kan være til hinder for, at de gældende nationale regler i visse tilfælde gør det muligt at lovliggøre operationer eller handlinger, der er i strid hermed, skal en sådan mulighed imidlertid være underlagt den betingelse, at den ikke giver de berørte anledning til at omgå fællesskabsreglerne eller til at undlade at anvende dem, og at en sådan lovliggørelse kun sker undtagelsesvis.
While Community law cannot preclude the applicable national rules from allowing, in certain cases, the regularisation of operations or measures which are unlawful in the light of Community law, such a possibility should be subject to the conditions that it does not offer the persons concerned the opportunity to circumvent the Community rules or to dispense with applying them, and that it should remain the exception.
En lovliggørelsesordning som den, der gælder i Irland, kan nemlig have den virkning, at bygherrerne fristes til at undlade at efterprøve, om de påtænkte projekter opfylder kriterierne i artikel 2, stk. 1, i det ændrede direktiv 85/337, og følgelig ikke iværksætter de tiltag, der er nødvendige for identifikationen af de nævnte projekters indvirkning på miljøet og for den forudgående vurdering heraf.
A system of regularisation, such as that in force in Ireland, may have the effect of encouraging developers to forgo ascertaining whether intended projects satisfy the criteria of Article 2(1) of Directive 85/337 as amended, and consequently, not to undertake the action required for identification of the effects of those projects on the environment and for their prior assessment.
Ifølge første betragtning til direktiv 85/337 er det imidlertid nødvendigt, at den kompetente myndighed som led i beslutningsprocessen på et så tidligt stadium som muligt tager indvirkningen af alle tekniske planlægnings- og beslutningsprocesser på miljøet i betragtning, idet formålet er fra starten at undgå dannelsen af forurening eller gener, frem for senere at forsøge at modvirke deres virkninger.
The first recital of the preamble to Directive 85/337 however states that it is necessary for the competent authority to take effects on the environment into account at the earliest possible stage in all the technical planning and decisionmaking processes, the objective being to prevent the creation of pollution or nuisances at source rather than subsequently trying to counteract their effects.
Endelig kan Irland ikke med føje tage Wells-dommen til støtte for sit synspunkt.
Lastly, Ireland cannot usefully rely on Wells.
Domstolen udtalte nemlig i dommens præmis 64 og 65, at medlemsstaterne i henhold til princippet om loyalt samarbejde, der er fastsat i artikel 10 EF, skal bringe ulovlige følgevirkninger af en tilsidesættelse af fællesskabsretten til ophør.
Paragraphs 64 and 65 of that judgment point out that, under the principle of cooperation in good faith laid down in Article 10 EC, Member States are required to nullify the unlawful consequences of a breach of Community law.
De kompetente myndigheder er således forpligtet til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at råde bod på den manglende vurdering af indvirkningen på miljøet, f.eks. ved at
The competent authorities are therefore obliged to take the measures necessary to remedy failure to carry out an environmental impact assessment, for example the revocation or suspension of a consent already granted in
Det kan ikke udledes heraf, at den berigtigende undersøgelse af den miljømæssige påvirkning, der foretages for at råde bod på den manglende vurdering som fastsat og organiseret i det ændrede direktiv 85/337, idet projektet allerede er blevet gennemført, kan sidestilles med den undersøgelse af indvirkningen på miljøet, der finder sted før den tilladelse, der kræves efter og reguleres i direktivet, gives.
This cannot be taken to mean that a remedial environmental impact assessment, undertaken to remedy the failure to carry out an assessment as provided for and arranged by Directive 85/337 as amended, since the project has already been carried out, is equivalent to an environmental impact assessment preceding issue of the development consent, as required by and governed by that directive.
Det følger af ovenstående bemærkninger, at Irland ikke har opfyldt direktivets krav, idet medlemsstaten ved at give tilladelser til lovliggørelse — der tilmed kan indrømmes, uden at det er godtgjort, at der foreligger særlige omstændigheder — samme retsvirkninger som dem, der er knyttet til byggetilladelser, der meddeles, før arbejderne og ændringerne i arealanvendelsen gennemføres, selv om de projekter, for hvilke der kræves en vurdering af deres indvirkning på miljøet, i henhold til direktivets artikel 2, stk. 1, og artikel 4, stk. 1 og 2, i det ændrede direktiv 85/337 skal identificeres og derefter undergives — før tilladelsen gives, og følgelig nødvendigvis før de gennemføres — en anmodning om tilladelse og den nævnte vurdering.
It follows from the foregoing that, by giving to retention permission, which can be issued even where no exceptional circumstances are proved, the same effects as those attached to a planning permission preceding the carrying out of works and development, when, pursuant to Articles 2(1) and 4(1) and (2) of Directive 85/337 as amended, projects for which an environmental impact assessment is required must be identified and then — before the grant of development consent and, therefore, necessarily before they are carried out — must be subject to an application for development consent and to such an assessment, Ireland has failed to comply with the requirements of that directive.
De to første anbringender er derfor berettigede.
Consequently, the first two pleas in law are well founded.