natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Om muligheden for en midlertidig suspension af den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt i en anden medlemsstat
Whether it is possible to suspend temporarily the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State
Med sit tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret i sag C-329/06 nærmere bestemt oplyst, om artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 skal fortolkes således, at en medlemsstat, efter at et kørekort er blevet inddraget af dens administrative myndigheder, af hensyn til færdselssikkerheden midlertidigt kan suspendere den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt på et senere tidspunkt af en anden medlemsstat, når sidstnævnte medlemsstat har oplyst, at den ville foretage en kontrol af fremgangsmåden ved udstedelsen af dette nye kørekort, som ville kunne resultere i, at dette blev inddraget.
By its third question, the national court in Case C-329/06 seeks, essentially, to ascertain whether, on a proper construction of Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, a Member State may, after a driving licence has been withdrawn by its administrative authorities, temporarily suspend in the interests of road safety the right to drive stemming from a licence subsequently issued by another Member State, when the latter has indicated that it was to conduct an examination of the procedure followed in the issuing of that new licence which might lead to its withdrawal.
Om spørgsmålets relevans
The relevance of the question
Den tyske regering har i sit skriftlige indlæg vedrørende sag C-329/06 anført, at dette spørgsmål som følge af det standpunkt, som Den Tjekkiske Republik har givet udtryk for i skrivelse af 14. marts 2006, nævnt i denne doms præmis 32, hvorefter denne medlemsstat ikke ville inddrage Arthur Wiedemanns kørekort, ikke længere er relevant.
In its written observations concerning Case C-329/06, the German Government maintains that, as a result of the position expressed by the Czech Republic in its letter of 14 March 2006, referred to in paragraph 32 above, that it would not withdraw Mr Wiedemann’s licence, the question is no longer relevant.
Det bemærkes, at det inden for rammerne af en procedure i henhold til artikel 234 EF, som er baseret på en klar adskillelse mellem de nationale retters og Domstolens funktioner, udelukkende tilkommer den nationale retsinstans, for hvilken en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen.
It is to be borne in mind that, in proceedings under Article 234 EC, which is based on a clear separation of functions between the national courts and the Court of Justice, it is for the national court alone, before which the dispute has been brought, and which must assume responsibility for the judicial decision to be made, to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it refers to the Court.
Domstolen har dog også fastslået, at den i særlige tilfælde med henblik på at efterprøve sin egen kompetence er beføjet til at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen (Varec-dommen, præmis 24 og den deri nævnte retspraksis).
Nevertheless, the Court has also held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction (Varec, paragraph 24 and the caselaw cited).
Domstolen kan navnlig afslå at træffe afgørelse vedrørende et præjudicielt spørgsmål fra en national retsinstans, når det klart fremgår, at den ønskede fortolkning af fællesskabsretten savner enhver forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand, eller problemet er af hypotetisk karakter (jf. i denne retning bl.a. PreussenElektra-dommen, præmis 39, og Laval un Partneridommen, præmis 46).
The Court may refuse to rule on a question referred for a preliminary ruling by a national court only where it is quite obvious that the interpretation of Community law that is sought bears no relation to the actual facts of the main action or its purpose or where the problem is hypothetical (see, in particular, PreussenElektra, paragraph 39, and Laval un Partneri, paragraph 46).
I det foreliggende tilfælde anfægter den tyske regering ikke Domstolens kompetence på tidspunktet for indgivelsen af den præjudicielle anmodning.
In this case the German Government does not challenge the Court’s jurisdiction at the moment when the preliminary ruling proceedings were initiated.
Den har således begrænset sig til at anføre, at dette spørgsmål er blevet irrelevant som følge af den tjekkiske transportministers skrivelse af 14. marts 2006, eftersom denne er ensbetydende med de tjekkiske myndigheders endelige afslag på at indlede en procedure med henblik på inddragelse af det i hovedsagen omhandlede tjekkiske kørekort.
It does no more than observe that this question has become irrelevant as a result of the letter of 14 March 2006 of the Czech Minister for Transport, given that that letter expresses the definitive refusal of the Czech authorities to initiate a procedure for the withdrawal of the Czech driving licence at issue in the main proceedings.
Det påhviler imidlertid den nationale ret, og ikke Domstolen, at bedømme rækkevidden af denne skrivelse med henblik på at afgøre, om den indeholder et sådant afslag.
It is, however, for the national court and not for the Court of Justice to determine the significance of that letter in order to establish whether it contains such a refusal.
Under alle omstændigheder tilkommer det udelukkende denne ret at afgøre, om svaret på dette præjudicielle spørgsmål, henset til begivenheder, som den får oplysning om efter tidspunktet for forelæggelseskendelsen, ikke længere er relevant for løsningen af den tvist, som er blevet indbragt for den.
In any case, it is for the national court alone to decide whether, in the light of events of which it was informed after the decision to refer, the reply to that question now serves no purpose in the settlement of the case before it.
Heraf følger, at dette præjudicielle spørgsmål skal besvares.
It follows that an answer must be given to this question.
Det bemærkes for det første, at eftersom en medlemsstat i henhold til direktiv 91/439 er forpligtet til at anerkende et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat, ville den effektive virkning af den gensidige anerkendelse af kørekort lide skade, hvis det var muligt for den førstnævnte medlemsstat at træffe beslutning om at suspendere den førerret, der følger af dette kørekort, mens den sidstnævnte medlemsstat kontrollerer fremgangsmåden ved udstedelsen af kørekortet.
First of all, it is to be noted that when, on the basis of Directive 91/439, a Member State is bound to recognise a driving licence issued by another Member State, the effectiveness of mutual recognition of driving licences would be jeopardised if it were possible for that Member State to decide to suspend the right to drive stemming from that licence while the second Member State investigates the procedure followed for its issue.
I et sådant tilfælde ville den midlertidige suspension af den førerret, der følger af dette kørekort, også selv om nævnte kontrol kan resultere i, at det omhandlede kørekort bliver inddraget, være baseret på en formodning om, at kørekortet er ulovligt, som ikke er forenelig med den retspraksis fra Domstolen, som der er henvist til i denne doms præmis 53, hvorefter selve det at være i besiddelse af et kørekort, der er udstedt af en medlemsstat, af enhver anden medlemsstat må anses for bevis for, at indehaveren af dette kørekort på udstedelsestidspunktet opfyldte betingelserne for dets udstedelse i henhold til direktiv 91/439.
In such a situation, even if that investigation may lead to withdrawal of the licence in question, temporary suspension of the right to drive stemming from that licence would be based on a presumption of unlawfulness irreconcilable with the Court’s caselaw referred to in paragraph 53 above, according to which possession of a driving licence issued by a Member State must be considered by every other Member State as constituting proof that the holder of that licence, on the day it was issued to him, had fulfilled the conditions for issue laid down by Directive 91/439.
En medlemsstat, som efter at have truffet en foranstaltning over for en person, hvorved dennes kørekort inddrages, i henhold til dette direktivs bestemmelser er forpligtet til at anerkende et kørekort, som på et senere tidspunkt udstedes til denne person af en anden medlemsstat, kan altså ikke suspendere den førerret, der følger af dette nye kørekort.
A Member State which, after adopting a measure withdrawing a person’s driving licence, is bound by virtue of the provisions of that directive to recognise a licence subsequently issued to that person by another Member State, may not, therefore, suspend the right to drive stemming from that new licence.
Eftersom en medlemsstat, som det fremgår af den sidste del af det svar, som er indeholdt i denne doms præmis 73, undtagelsesvis har ret til at nægte at anerkende
When, however, in accordance with the second part of the reply set out in paragraph 73 above, a Member State is, exceptionally, entitled to refuse to recognise the
Det skal i øvrigt bemærkes, at en medlemsstat, således som det er anført i denne doms præmis 66, i medfør af artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/439 kan anvende sine nationale bestemmelser vedrørende begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten på indehaveren af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, på grund af en adfærd, som indehaveren har udvist efter udstedelsen af dette kørekort.
Furthermore, as has been stated in paragraph 66 above, it is important to bear in mind that a Member State may, by virtue of Article 8(2) of Directive 91/439, apply its national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of the right to drive to the holder of a driving licence issued by another Member State on account of that person’s conduct after that licence was issued.
På ovenstående baggrund skal det tredje spørgsmål, som er stillet i sag C-329/06, besvares med, at artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 er til hinder for, at en medlemsstat, som i henhold til dette direktiv er forpligtet til at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat, midlertidigt suspenderer denne førerret, mens den sidstnævnte medlemsstat kontrollerer fremgangsmåden ved udstedelsen af kørekortet.
In light of the foregoing considerations, the reply to be given to the third question referred in Case C-329/06 must be that it is contrary to Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Directive 91/439 for a Member State bound, in accordance with that directive, to recognise the right to drive stemming from a driving licence issued by another Member State, to suspend that right temporarily while the latter Member State investigates the procedure followed in the issuing of that licence.
I den samme situation er nævnte bestemmelser derimod ikke til hinder for, at en medlemsstat træffer beslutning om at suspendere nævnte førerret, hvis det fremgår af angivelserne på kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, at bopælskravet i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i nævnte direktiv ikke var opfyldt på det tidspunkt, hvor kørekortet blev udstedt.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Article 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
Da sagernes behandling i forhold til hovedsagernes parter udgør et led i de sager, der verserer for de forelæggende retter, tilkommer det disse at træffe afgørelse om
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that
WIEDEMANN OG FUNK sagsomkostningerne.
WIEDEMANN AND FUNK court.
Under de samme omstændigheder er nævnte bestemmelser ikke til hinder for, at en medlemsstat på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, hvis det på grundlag af angivelser på selve kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, står fast, at indehaveren, som på den førstnævnte medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, hvorved et tidligere udstedt kørekort er blevet inddraget, ikke havde sædvanlig bopæl på udstedelsesmedlemsstatens område på det tidspunkt, hvor kørekortet blev udstedt.
In the same circumstances, it is not contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.
I den samme situation er nævnte bestemmelser derimod ikke til hinder for, at en medlemsstat træffer beslutning om at suspendere nævnte førerret, hvis det fremgår af angivelserne på kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, at bopælskravet i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i nævnte direktiv ikke var opfyldt på det tidspunkt, hvor kørekortet blev udstedt.
In contrast, in that same context, it is not contrary to those provisions for a Member State to decide to suspend that right if it is clear from entries in that licence or from other incontestable information supplied by that other Member State that the condition of residence imposed in Article 7(1)(b) of that directive was not satisfied at the moment when that licence was issued.
Forenede sager C-334/06 — C-336/06
Joined Cases C-334/06 to C-336/06
(Rådets direktiv 91/439, som ændret ved forordning nr. 1882/2003, art. 1, stk. 2, art. 7, stk. 1, og art. 8, stk. 2 og 4)
(Council Directive 91/439, as amended by Regulation No 1882/2003, Arts 1(2), 7(1), and 8(2) and (4))
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER C-334/06 — C-336/06
SUMMARY — JOINED CASES C-334/06 TO C-336/06
(jf. præmis 70 og domskonkl.)
(see para. 70, operative part)
(se forenede sager C-329/06 og C-343/06, Sml. 2008 I, s. 4635, på s. 4637)
(See Joined Cases C-329/06 and C-343/06 [2008] ECR I-4635, at I-4637)
I de forenede sager C-334/06 — C-336/06, angående anmodninger om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF indgivet af Verwaltungsgericht Chemnitz (Tyskland) ved afgørelser af 20., 17. og 31. juli 2006, indgået til Domstolen den 3. august 2006, i sagerne
REFERENCES under Article 234 EC for a preliminary ruling from the Verwaltungsgericht Chemnitz (Germany) (C-343/06), made by decisions of 20 July, 17 July and 31 July 2006, respectively, received at the Court on 3 August 2006, in the proceedings
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Braun og N. Yerrell, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 14. februar 2008, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and N. Yerrell, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 14 February 2008, gives the following
Anmodningerne om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 2 og 4, i Rådets direktiv 91/439/EØF af 29. juli 1991 om kørekort
The references for a preliminary ruling concern the interpretation of Articles 1(2) and 8(2) and (4) of Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences (OJ 1991 L 237, p.
(EFT L 237, s. 1), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1882/2003 af 29. september 2003 (EUT L 284, s. 1, herefter »direktiv 91/439«).
ZERCHE AND OTHERS pean Parliament and of the Council of 29 September 2003 (OJ 2003 L 284, p. 1, ‘Directive 91/439’).
Anmodningerne er indgivet under tre retssager mellem Matthias Zerche (sag C-334/06), henholdsvis Manfred Seuke (sag C-336/06) og Landkreis Mittweida samt Steffen Schubert og Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis vedrørende Forbundsrepublikken Tysklands nægtelse af at anerkende de kørekort, som Matthias Zerche, Manfred Seuke og Steffen Schubert har erhvervet i Den Tjekkiske Republik efter administrativ inddragelse af deres tyske kørekort på grund af indtagelse af alkohol.
The references have been made in three sets of proceedings, between Mr Zerche (Case C-334/06) and Mr Seuke (Case C-336/06) and the Landkreis Mittweida (rural district authority of Mittweida) and between Mr Schubert (Case C-335/06) and the Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis (rural district authority of Mittlerer Erz-gebirgskreis) concerning the Federal Republic of Germany’s refusal to recognise the driving licences obtained by Mr Zerche, Mr Seuke and Mr Schubert in the Czech Republic after the administrative withdrawal of their German driving licences for consumption of alcohol.
»[M]edlemsstaterne bør desuden ud fra hensynet til vejtrafikken og færdselssikkerheden kunne anvende de nationale forskrifter for inddragelse, suspension og annullation af kørekortet på indehaveren af et kørekort, som har erhvervet sin sædvanlige bopæl på deres område.«
‘… [F]or reasons connected with road safety and traffic, Member States should be able to apply their national provisions on the withdrawal, suspension and cancellation of driving licences to all licence holders having acquired normal residence in their territory.’
Når indehaveren af et gyldigt kørekort erhverver sædvanlig bopæl i en anden medlemsstat end den, der har udstedt kørekortet, kan værtsmedlemsstaten lade
Where the holder of a valid national driving licence takes up normal residence in a Member State other than that which issued the licence, the host Member State
sine nationale bestemmelser med hensyn til gyldighedsperiode, lægekontrol og fiskale forhold finde anvendelse på den pågældende person og kan påføre kørekortet sådanne påtegninger, som er nødvendige af administrative hensyn.«
ZERCHE AND OTHERS may apply to the holder of the licence its national rules on the period of validity of the licences, medical checks and tax arrangements and may enter on the licence any information indispensable for administration.’
»a) at ansøgeren består en prøve til kontrol af færdigheder og adfærd samt en kundskabsprøve og opfylder de lægelige minimumskrav, jf. bilag II og III b) at den pågældende har sædvanlig bopæl eller forelægger bevis for i mindst seks måneder at have været studerende i den medlemsstat, der udsteder kørekortet«.
(b) who have their normal residence in the territory of the Member State issuing the licence, or can produce evidence that they have been studying there for at least six months.’
Af punkt 14.1, andet afsnit, fremgår det, at »[k]ørekort kan udstedes eller fornyes for aspiranter og førere, der har været kroniske alkoholikere, efter en periode, hvori de beviseligt har været afholdende, såfremt der foreligger lægeerklæring og gennemføres regelmæssig lægekontrol«.
The second subparagraph of point 14.1 provides that ‘[a]fter a proven period of abstinence and subject to authorised medical opinion and regular medical check-ups, driving licences may be issued to, or renewed for, applicants or drivers who have in the past been dependent on alcohol’.
Af samme bilags punkt 5 fremgår det, at medlemsstaterne kan opstille strengere standarder for lægeundersøgelser end foreskrevet i dette bilag i forbindelse med udstedelse og fornyelse af kørekort.
It is clear from point 5 of that annex that the standards set by Member States for a
§ 28, stk. 1, 4 og 5, i bekendtgørelse om personers adgang til færdsel i trafikken (kørekortbekendtgørelse) (Verordnung über die Zulassung von Personen zum Straßenver-
Paragraph 28(1), (4) and (5) of the regulation on access to driving on the highways (the regulation on driving licences) (Verordnung über die Zulassung von Personen
3. som i Tyskland har fået sit kørekort inddraget midlertidigt eller endeligt af en retsinstans eller umiddelbart eksigibelt eller uanfægteligt af en forvaltningsmyndighed, som det uanfægteligt er blevet nægtet at erhverve kørekort, eller hvis kørekort ikke er blevet inddraget alene af den grund, at den pågældende i mellemtiden selv har givet afkald herpå,
3. whose driving licence has, in Germany, been provisionally or definitively withdrawn by act of a court or tribunal or been withdrawn by an immediately enforceable or final decision of an administrative authority, or who have been refused a driving licence by immediately enforceable decision or whose driving licence has been withdrawn not solely because surrendered in the meantime,
(5) Ret til at gøre brug af et EU- eller EØS-kørekort i Tyskland, efter at der er truffet en afgørelse som nævnt i stk. 4, nr. 3 og 4, meddeles efter ansøgning, såfremt der ikke længere er grundlag for inddragelse eller frakendelse. […]«
(5) The right to use an EU or EEA driving licence in Germany after one of the decisions mentioned in subparagraphs 4(3) and (4) shall be granted on application when the grounds justifying the withdrawal or prohibition of applying for a new licence no longer obtain.’
Disse krav er navnlig ikke opfyldt, såfremt der foreligger en sygdom eller et handicap i henhold til bilag 4 eller 5, der udelukker, at den pågældende er egnet eller betinget egnet til at føre motorkøretøj. […]
In particular, those requirements are not satisfied in the case of sickness or disability referred to in Annex 4 or in Annex 5 which excludes fitness [to drive motor vehicles] or entails only limited fitness. …
4. i tilfælde af grove eller gentagne overtrædelser af færdselslovgivningen eller i tilfælde af straffelovovertrædelser, der er forbundet med færdsel i trafikken eller med egnetheden til at føre motorkøretøj […]
4. in the case of serious or repeated contraventions of the highway code or of road traffic offences or offences related to fitness to drive …
[…] b. inddragelsen af kørekortet beroede på en af de i nr. 4 anførte grunde.
(b) when the withdrawal of the licence was based on one of the grounds set out in subparagraph 4.
Sag C-334/06
Case C-334/06
Matthias Zerche var indehaver af et kørekort til flere køretøjskategorier, som var udstedt i Den Tyske Demokratiske Republik.
Mr Zerche was the holder of a German Democratic Republic driving licence valid for several categories of vehicle.
Dette kørekort fik han fornyet den 31. august 1999 i form af et kodesikret kørekort i bankkortformat.
He had that licence renewed on 31 August 1999 in the form of a secure bank card-type licence.
Ved en endelig dom af 10. januar 2003 blev Matthias Zerche ved Amtsgericht Hainichen idømt en bøde for at have ført et køretøj i spirituspåvirket tilstand den 28. november 2002.
By judgment of 10 January 2003, now final, the Amtsgericht Hainichen (local court of Hainichen) ordered Mr Zerche to pay a fine for drunk driving, the material facts dating back to 28 November 2002.
Matthias Zerche fik inddraget førerretten og sit kørekort, med forbud mod at få udstedt et nyt kørekort i en periode på 12 måneder, som udløb den 9. april 2004.
Mr Zerche had his authorisation to drive withdrawn together with his licence, and was prohibited from applying for a new licence for a period of 12 months ending 9 April 2004.