natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forstået således bør de præjudicielle spørgsmål antages til realitetsbehandling, eftersom de kræver en fortolkning af fællesskabsretten, der kan være nyttig for løsningen af tvisten i hovedsagen 5.
Understood thus, the admissibility of the questions referred must be accepted, since they call for an interpretation of Community law which could prove useful in resolving the dispute in the main proceedings. 5
II — De præjudicielle spørgsmåls formulering og realitetsbehandling
II — Reformulation and admissibility of the questions referred for a preliminary ruling questions
III — Gennemgang af de præjudicielle spørgsmål om de
III — Examination of the referred for a preliminary ruling
A — Indledende bemærkninger gældende bestemmelser
A — Initial observations on the applicable provisions
Den forelæggende ret har formuleret de præjudicielle spørgsmål på en måde, der kan virke forvirrende, og det skal derfor først præciseres, at de nationale regler, der er tale om i hovedsagen, ikke bevirker, at koncessionernes udløb udskydes, men at de bringes til ophør tidligere end planlagt i løbet af en overgangsperiode.
Since the way in which the questions referred by the national court are formulated might lead to confusion, it is necessary to state at the outset that the national legislation to which the case in the main proceedings relates does not effect the postponement of the concessions’ expiry but provides for their early expiry, structured in the context of a transitional period.
Formålet med de nationale regler, der er genstand for hovedsagen, er faktisk ikke at forlænge koncessionernes varighed, men at forlænge varigheden af den overgangsperiode, der er fastsat for at bringe disse koncessioner til ophør før tiden.
The postponement laid down by the national law giving rise to the case in the main proceedings does not actually concern the length of the concession but that of the transitional period laid down in order to bring the concession to an end early.
Den forelæggende ret har i sine to første spørgsmål henvist til fortolkningen af visse bestemmelser i den primære ret, herunder navnlig artikel 43 EF, 49 EF og 86 EF, og i sit tredje spørgsmål nævnt visse bestemmelser i direktiv 2003/55 om fælles regler for det indre marked for naturgas.
In its first two questions the national court refers to the interpretation of the provisions of primary law, in particular Art -icles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC, and cites, in its third question, the provisions of Directive 2003/55 concerning common rules for the internal market in natural gas.
Jeg finder det dog hensigtsmæssigt først at undersøge, om bestemmelserne i den afledte ret finder anvendelse på tvisten. Selv om det
It is, however, desirable, in my opinion, to begin this analysis with an examination of the applicability of the provisions of secondary
5 — Jf. i denne retning dom af 7.12.2000, sag C-324/98, Telaustria og Telefonadress, Sml. I, s. 10745.
5 — See, to that effect, Case C-324/98 Telaustria and Telefonadress [2000] ECR I-10745.
Med dette forbehold, som parterne er enige om, anmodes Domstolen i virkeligheden om at afgøre, dels om fællesskabsretten er til hinder for, at der fastsættes en overgangsperiode, hvor de pågældende virksomheder kan bringe koncessionsaftaler, der er indgået uden afholdelse af en udbuds-
Subject to that reservation, shared by the parties, the Court is actually asked to determine, first, whether Community law precludes the grant of a transitional period to the undertakings concerned in order to bring to an end early concession contracts concluded without any competitive
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-347/06 fastslås, at de her omhandlede faktiske og retlige omstændigheder ikke falder ind under anvendelsesområdet for direktiv 2003/55, vil de forpligtelser, som er forbundet med de grundlæggende friheder, der fremgår af artikel 43 EF, 49 EF og 86, stk. 1, EF, således stadig have betydning for afgørelsen af den foreliggende sag.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-347/06 legislation to the dispute. While the factual and legal circumstances concerned are to be excluded from the scope of Direct- ive 2003/55, the obligations linked to the fundamental freedoms resulting from Art -icles 43 EC, 49 EC and 86(1) EC will be decisive for the resolution of this case.
Hvis den pågældende aftale opfylder denne definition, kan Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/18/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter 8ikke påberåbes.
Although the contract in question falls within that definition, Directive 2004/18/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 on the coordination of procedures for the award of public works contracts, public supply contracts and public service contracts 8 cannot be invoked.
Det fremgår udtrykkeligt af dette direktiv, at tjenesteydelseskoncessioner ikke er omfattet af dets anvendelsesområde.
That directive expressly excludes service concessions from its scope.
Derimod fastsætter direktiv 2003/55 netop fælles regler for det indre marked for naturgas, og den forelæggende rets spørgsmål om, hvorvidt bestemmelserne heri kan påberåbes i hovedsagen, og hvordan de skal fortolkes, er derfor berettiget.
By contrast, since Directive 2003/55 specifically concerns common rules for the internal market in natural gas, the national court may legitimately raise a question as to the interpretation of its provisions and whether they may be relied on in the main proceedings.
B — Det tredje spørgsmål om direktiv 2003/55’s anvendelse i hovedsagen
B — The third question: the applicability of Directive 2003/55 to the main proceedings
Selv om den forelæggende ret henviser til en »koncession« på distribution af naturgas, skal det i øvrigt påpeges, at der findes en særlig definition af dette begreb i fællesskabsretten.
In addition, although the national court refers to a ‘concession’ for the distribution of the natural gas service, it should be borne in mind that that term has an independent definition in Community law.
Det tilkommer derfor den forelæggende ret at efterprøve, om den aftale, der er indgået mellem den pågældende kommune og selskabet ASM Brescia, er omfattet af den definition af en »tjenesteydelseskoncession«, der er fastlagt i Domstolens praksis 6, og som svarer til definitionen i Kommissionens fortolkningsmeddelelse, hvorefter »der [er] tale om en koncession, når operatøren påtager sig risikoen ved tjenesteydelsen (etablering og udnyttelse), og en betydelig del af vederlaget herfor betales af brugeren, især ved opkrævning af en eller anden form for gebyr.
It is, thus, for the national court to verify whether the contract concluded between the municipality and ASM Brescia comes within the definition of ‘service concession’, resulting from the Court’s caselaw, 6 which adopts the definition set out in the interpretative communication of the Commission of the European Communities according to which ‘there is a concession when the operator bears the risk involved in operating the service in question (establishing and exploiting the system), obtaining a significant part of revenue from the user, particularly by charging fees in any form.
Den måde, hvorpå operatøren aflønnes, er ligesom for koncessioner på bygge- og anlægsarbejder et element, der gør det muligt at fastslå, hvem der påtager sig risikoen ved udnyttelsen« 7.
As is the case for works concessions, the way in which the operator is remunerated is a factor which helps to determine who bears the exploitation risk.’ 7
Formålet med de første direktiver om elektricitet i 1996 og gas i 1998 var at virkeliggøre det indre marked, hvilket krævede, at offentlige monopoler, der ikke vedrørte infrastrukturer, blev afviklet, og at der blev indført fri og lige konkurrence på disse områder.
The adoption of the first directives on electricity in 1996 and on gas in 1998 was intended to achieve the completion of the internal market, which presupposed that public monopolies other than those concerning infrastructure would be abandoned in favour of free and undistorted competition in those fields.
Disse direktiver giver dog medlemsstaterne en række valg med hensyn til markedsåbning, tilrettelæggelse af netadgang og regulering af markedet.
However, those directives allowed the Member States a certain discretion in terms of market opening, organisation of access to the network and market regulation.
Kommissionen har påpeget, at det »i praksis [har vist sig], at dette fører til konkurrenceforvridninger, da nogle medlemsstaters markeder er mere åbne for
The Commission stated that ‘[p]ractice demonstrates that this situation leads to distortion of competition, as some Member States’ markets are more
7 — Kommissionens fortolkningsmeddelelse om koncessioner i EU-lovgivningen (EFT 2000 C 121, s. 2, punkt 2.2).
7 — Commission interpretative communication on concessions under Community law (OJ 2000 C 121, p. 2, point 2.2).
Direktivet træder i stedet for Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler (EFT L 209, s. 1).
It replaces Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts (OJ 1992 L 209, p. 1).
ASM BRESCIA medlemsstaterne pålægges ved dette direktiv.
ASM BRESCIA open to effective competition than others’.
Må det nærmere bestemt antages, at medlemsstaterne i henhold til dette direktiv skal bringe sådanne koncessioner til ophør før tiden, og fra hvilket tidspunkt og på hvilke vilkår gælder denne forpligtelse i bekræftende fald?
9 Directive 2003/55 was adopted in that on Member States by that directive. More specifically, should that text be regarded as imposing on Member States an obligation to bring such concessions to an end early and, only if so, from what moment is that obligation imposed and according to what detailed rules?
Formålet med det nye direktiv er at træffe »konkrete foranstaltninger til sikring af lige konkurrencevilkår og mindskelse af risikoen for markedsdominans og aggressiv adfærd, sikring af ikkediskriminerende transmis-sions- og distributionstariffer via netadgang på grundlag af tariffer, der offentliggøres, inden de træder i kraft, og sikring af, at små og sårbare kunders rettigheder beskyttes« 11.
10 The objective of that new directive is to adopt ‘concrete provisions … to ensure a level playing field and to reduce the risks of market dominance and predatory behaviour, ensuring non-discriminatory transmission and distribution tariffs, through access to the network on the basis of tariffs published prior to their entry into force, and ensuring that the rights of small and vulnerable customers are protected’.
Direktiv 2003/55 afskaffer derfor medlemsstaternes mulighed for at vælge forhandlet adgang til gasnet og forpligter dem til at påbyde, at transmissions- og distributionsnetoperatører skal drives som retlige enheder, der er adskilt fra andre dele af deres erhvervsmæssige aktiviteter.
11 To that end, Directive 2003/55 abolished the option for Member States to negotiate access to the gas networks and obliges them to separate legally the operation of the transmission and distribution systems from other parts of the business.
Hvad dette angår er alle parter enige om, at det ikke kan udledes af direktiv 2003/55, at medlemsstaterne skulle være forpligtet til at bringe de omtvistede koncessioner til ophør før tiden.
With regard to the first point, all the parties agree that there is nothing in Dir -ective 2003/55 which indicates that there is an obligation to bring the disputed concessions to an end early.
Den nationale ret er dog navnlig i tvivl om, hvorvidt artikel 23, stk. 1, litra c), i direktiv 2003/55 er relevant, idet denne bestemmelse efter rettens opfattelse kan pålægge medlemsstaterne en sådan forpligtelse fra den 1. juli 2007.
However, the national court raises the question of the relevance, particularly, of Article 23(1)(c) of Directive 2003/55 which might, in its view, impose such an obligation on Member States from 1 July 2007.
Denne artikel bestemmer følgende: »Medlemsstaterne sikrer, at de privilegerede kunder […] fra den 1. juli 2007 omfatter alle kunder.« Fra dette tidspunkt antages det således efter fællesskabsretten, at alle kunder frit kan købe naturgas fra en leverandør efter eget valg.
That article stipulates: ‘Member States shall ensure that the eligible customers are … from 1 July 2007, all customers.’ It follows from this that, by that deadline, all customers are to be presumed, in accordance with Community law, to have access to the supplier of their choice for the purchase of natural gas.
Før det undersøges, om det nævnte direktiv er til hinder for, at der indføres en overgangsperiode, hvor de omtvistede tjenesteydelseskoncessioner kan ophæves før tiden, er det dog nødvendigt at undersøge rækkevidden af de forpligtelser,
None the less, even before examining whether the directive precludes the introduction of a transitional period during which the service concessions in dispute must be ter -minated early, it is necessary to examine, first of all, the extent of the obligations imposed
9 — Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet i henhold til EF-traktatens artikel 251, stk. 2, andet afsnit, vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF og vedrørende Rådets fælles holdning med henblik på vedtagelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv om fælles regler for det indre marked for naturgas og ophævelse af direktiv 98/30/EF (SEK/2003/161 endelig).
9 — Communication from the Commission to the European Parliament pursuant to the second subparagraph of Article 251(2) of the EC Treaty concerning the common pos -ition of the Council on the adoption of a directive of the European Parliament and of the Council concerning common rules for the internal market in electricity and repealing Directive 96/92/EC and concerning the common position of the Council on the adoption of a directive of the European Parliament and of the Council concerning common rules for the internal market in natural gas and repealing Dir -ective 98/30/EC (SEC(2003) 161 final).
10 — Fjerde betragtning til direktiv 2003/55.
10 — Recital 4 in the preamble to Directive 2003/55.
Jf. også Rettens dom af 21.9.2005, sag T-87/05, EDP mod Kommissionen, Sml. II, s. 3745, præmis 110.
See, also, Case T-87/05 EDP v Commission [2005] ECR II-3745. paragraph 110.
Jeg mener imidlertid ikke, at den fortolkning af denne bestemmelse, som den forelæggende ret har foreslået, er korrekt, når der er tale om aftaler om distribution af naturgas.
However, the interpretation of that provision suggested by the national court appears to me to be wrong as regards contracts for the distribution of natural gas.
Den omhandlede artikel vedrører således kun forsyning og ikke distribution af naturgas.
That article relates, in fact, only to the supply and not to the distribution of natural gas.
Det kan derfor ikke udledes af denne bestemmelse, at medlemsstaterne har pligt til at bringe distributionsaftaler, der er tildelt uden afholdelse af en udbudsprocedure, til ophør.
Therefore, no obligation can be inferred from that provision for the Member States to put an end to distribution contracts granted without any competitive tendering proced- ure.
Som Kommissionen ganske rigtigt har anført, kan man ikke overføre tidsfristen den 1. juli 2007, der gælder for forsyningsaf-
As the Commission has rightly pointed out, the deadline of 1 July 2007 applied to supply contracts cannot be transposed to
11 — Anden betragtning til direktiv 2003/55.
11 — Recital 2 in the preamble to Directive 2003/55.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-347/06 taler, på distributionsaftaler uden at lovgive i fællesskabslovgivers sted.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-347/06 distribution contracts, short of legislating instead of the Community legislature.
Det tredje præjudicielle spørgsmål bør derfor besvares med, at direktiv 2003/55 ikke foreskriver, at aftaler om distribution af gas, som oprindeligt blev indgået uden afholdelse af en udbudsprocedure, skal ophæves før tiden, men det er heller ikke udtrykkeligt til hinder for en sådan mulighed.
Therefore, the answer to the third question referred must be that Directive 2003/55 does not require the early termination of gas distribution contracts originally granted without any competitive tendering proced- ure, but it cannot be held that it expressly precludes such a possibility.
Der findes i øvrigt ingen andre bestemmelser i direktiv 2003/55, der udtrykkeligt fastsætter en forpligtelse til at ophæve eksisterende koncessioner før tiden.
In addition, no other provision of Dir -ective 2003/55 expressly supports an obligation to terminate existing concessions early.
De artikler i direktiv 2003/55, der omhandler distribution af naturgas, hvilket navnlig vil sige artikel 4, stk. 2, og artikel 11 og 18, foreskriver i det væsentlige blot, at distributionssystemoperatører skal udpeges under hensyntagen til effektivitet og økonomisk balance (artikel 11) ifølge objektive og ikkediskriminerende kriterier (artikel 4, stk. 2).
The articles of Directive 2003/55 which refer to the distribution of natural gas, in particu- lar Article 4(2) and Articles 11 and 18, are restricted principally to providing for the designation of distribution system operators having regard to considerations of efficiency and economic balance (Article 11) according to objective and non-discriminatory criteria (Article 4(2)).
Operatørerne skal desuden give tredjeparter adgang til systemet uden forskelsbehandling og på gennemsigtig vis, navnlig med hensyn til de tariffer og beregningsmetoder, der anvendes (artikel 18).
Moreover, the operators are to ensure third-party access to the system without discrimination and with complete transparency with regard to the tariffs and the calculation methods applied (Article 18).
Det fremgår imidlertid af Domstolens faste praksis, at selv om bestemmelserne i den afledte ret ikke finder anvendelse, skal »traktatens grundlæggende regler i almindelighed og princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet i særdeleshed« overholdes 12.
However, according to the Court’s settled caselaw, non-application of the provisions of secondary legislation does not preclude the application of ‘the fundamental rules of the EC Treaty, in general, and the principle of nondiscrimination on the grounds of nationality, in particular’.
Domstolen har tilføjet, at »de traktatbestemmelser, som finder anvendelse på offentlige tjenesteydelseskoncessioner, bl.a. artikel 43 EF og 49 EF, samt forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet er et særligt udtryk for ligebehandlingsprincippet« 13.
12Further, ‘the provisions of the Treaty applying to public service concessions, in particular Art -icles 43 EC and 49 EC, and the prohibition of discrimination on grounds of nationality are specific expressions of the principle of equal treatment’.
Koncessionshaveren skal med andre ord udvælges i overensstemmelse med principperne i traktaten.
13In other words, the selection of the concession-holder must comply with the principles of the Treaty.
Den forelæggende rets spørgsmål bør som følge heraf besvares på grundlag af disse principper, der først og fremmest skal sikre, at målet om fri bevægelighed nås.
Consequently, the reply to the questions referred by the national court must be sought on the basis of those principles intended to guarantee, in the main proceedings, the objective of free movement.
Henset til det ovenfor anførte kan det derfor ikke alene af direktivets ordlyd udledes, at medlemsstaterne har pligt til at ophæve de omtvistede distributionskoncessioner, der blev tildelt inden direktivets vedtagelse, før tiden.
Consequently, in the light of the foregoing considerations, it is impossible to infer from the wording of that text alone any obligation on Member States to terminate early the disputed distribution concessions which were granted before its adoption.
Jeg vil dog indskyde, at direktiv 2003/55 ikke er til hinder for, at de ophæves.
Notwithstanding that statement, it is necessary to add that Directive 2003/55 none the less does not preclude such termination.
Det er imidlertid ikke muligt at afgøre ud fra de nævnte bestemmelser i direktiv 2003/55, om fællesskabsretten er til hinder for nationale regler som de i hovedsagen omhandlede.
The fact remains that the abovementioned provisions of Directive 2003/55 do not enable it to be determined whether Community law precludes national legislation such as that at issue in the main proceedings.
C — De to første spørgsmål
C — The first two questions
På denne baggrund skal det for at besvare de præjudicielle spørgsmål først klarlægges, om nationale regler, hvorefter eksisterende koncessioner opretholdes indtil udløbet af en overgangsperiode, der er fastsat for at bringe disse koncessioner til ophør før tiden, udgør en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser og for etableringsfriheden, og dernæst i bekræftende fald undersøges, om en sådan restriktion alligevel kan tillades, fordi den er omfattet af de undtagelser, der udtrykkeligt er nævnt i artikel 45 EF og 46 EF, eller om den i overensstemmelse med Domstolens praksis kan begrundes i tvingende almene hensyn.
From that point of view, answering the questions referred involves determining, initially, whether national legislation — which provides for the maintenance in force of existing concessions until the expiry of a transitional period introduced for the purpose of bringing those concessions to an end early — constitutes an obstacle to the freedom to provide services and the freedom of establishment and, if so, to examine, subsequently, whether such a restriction may nevertheless be accepted as an exceptional measure expressly provided for in Articles 45 EC and 46 EC, or justified, in accordance with the Court’s caselaw, by overriding requirements relating to the public interest.
Selv om Domstolen i en præjudiciel sag kun skal fortolke fællesskabsretten i abstrakt forstand, skal den dog give den forelæggende ret de oplysninger, den behøver for at kunne afgøre den pågældende tvist.
Although in the context of a reference for a preliminary ruling the Court should restrict itself to an abstract interpretation of Community law, it must nevertheless provide the national court with the information needed to adjudicate in the dispute.
I denne retning har Domstolen gentagne gange bemærket, at den over for den forelæggende ret kan angive de kriterier, der er af betydning for fortolkningen af fællesskabsretten, således at retten kan tage stilling til, om de nationale regler er forenelige med fællesskabsbestemmelserne 15.
In that regard, the Court has repeatedly held that it is competent to give the national court full guidance on the interpretation of Community law in order to enable it to determine the compatibility of its national legislation with Community law.
I det foreliggende tilfælde er det efter min opfattelse nødvendigt at angive de forskellige trin i den retlige vurdering, som den nationale ret bør anlægge for at afgøre tvisten i hovedsagen.
15In my opinion, it is necessary in the present case to set out the different stages in the legal reasoning which the national court will have to follow in order to decide the case in the main proceedings.
Det skal herudover påpeges, at de nationale regler, der er tale om i denne sag, har betydning for samhandelen mellem medlemsstaterne, eftersom operatører, der er etableret i andre medlemsstater, kunne være interesseret i at deltage i distributionen af gas i Italien.
For the sake of completeness, it should also be pointed out that there is a link between the national legislation at issue in this case and intra-Community trade inasmuch as operators established in other Member States might be interested in par -ticipating in the distribution of gas in Italy.