natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter at Kommissionen havde rejst en formalitetsindsigelse, blev sagen afvist ved den anfægtede kendelse med den begrundelse, at afgørelsen af 7. februar 1996 ikke var en ny faktisk omstændighed, der kunne begrunde, at klage- og søgsmålsfristerne i vedtægtens artikel 90 og 91 løb på ny med henblik på anfægtelse af afgørelsen af 18. januar 1995 om Gevaert's indplacering.
Following a plea of inadmissibility raised by the Commission, the contested order declared the action inadmissible on the ground that the decision of 7 February 19% did not constitute a new fact which would permit the re-opening of the timelimits laid down in Articles 90 and 91 of the Staff Regulations for initiating proceedings against the decision of 18 January 1995 classifying Mr Gevaert in grade.
Et stort antal tjenestemænd søgte herefter om at blive indplaceret i en højere lønklasse i stillingsgruppen i medfør af vedtægtens artikel 31, stk. 2.
A large number of officials applied to be reclassified in the higher grade of the career bracket pursuant to Article 31(2) of the Staff Regulations.
Der er for Retten blevet indbragt over 80 søgsmål, hvorunder sagsøgerne påstår annullation af en afgørelse om udnævnelse eller annullation af en afgørelse om afslag på en anmodning om ændring af en afgørelse om indplacering i lønklasse.
More than 80 actions were initiated before the Court of First Instance for annulment of appointment decisions or annulment of decisions rejecting applications for review of a classification decision.
Kronologien over Gevaert's tjenestemandskarriere samt over de afgørelser og beslutninger, der har betydning under hans tvist med Kommissionen, kan gengives således:
It pointed out in that regard, in paragraph 34, that an official could not call in question the conditions of his initial recruitment after it had become final.
Retten fastslog, at Gevaert ikke inden for den frist på tre måneder, der er fastsat i vedtægtens artikel 90, stk. 2, havde påklaget ansættelsesmyndighedens afgørelse af 18. januar 1995 om hans indplacering ved ansættelsen.
18 January 1995: appointment as a probationary official at the Commission, as an administrative assistant in Grade Β 5, Step 3, with effect from 1 September 1994, at the Commission;
Den bemærkede herved, at en tjenestemand ikke kan anfægte betingelserne for ansættelsen, når det oprindeligt fastlagte ansættelsesforhold er blevet endeligt.
5 October 1995: date of the judgment in Alexopoulou ν Commission and taking effect of the decision of 7 February 1996;
18. januar 1995: udnævnelse til tjenestemand på prøve ved Kommissionen som assisterende kontorfuldmægtig med indplacering i lønklasse B5, løntrin 3, med virkning fra den 1. september 1994
In examining the request for a review of his classification in grade, as formulated by Mr Gevaert, the Court of First Instance considered that even if it was appropriate to interpret the request as meaning that it sought only to obtain a review of his current classification and not of his classification at the date of recruitment, the fact none the less remained that that request, necessarily sought to call in question the conditions of his initial recruitment.
6. juni 1995: fastansættelse med virkning fra den 1. juni 1995
7 February 1996: general decision of the Commission amending the decision of 1 September 1983;
5. oktober 1995: datoen for afsigelsen af dommen i sagen Alexopoulou mod Kommissionen og ikrafttrædelsestidspunkt for beslutningen af 7. februar 1996
27 March 19%: decision of 7 February 1996 published in Administrative Notices;
Ved behandlingen af ansøgningen om ændring af indplaceringen i lønklasse, således som denne var formuleret af Gevaert, bemærkede Retten, at selv om ansøgningen måtte fortolkes således, at tjenestemanden hermed alene tilsigtede at opnå en ændring af hans nuværende indplacering og ikke en ændring af hans indplacering på ansættelsestidspunktet, stod det dog fast, at denne ansøgning nødvendigvis anfægtede betingelserne for hans oprindelige ansættelse.
After reiterating, the principle that only the existence of a material new fact can justify the submission of an application for reconsideration of a decision which was not challenged within the prescribed period, the Court of First Instance held in paragraph 39 that the nature and legal impact of the decision of 7 February 19% were
Efter at Retten havde mindet om princippet om, at kun en væsentlig ny omstændighed kan begrunde, at der forelægges en ansøgning, hvis formål er at få ændret en afgørelse, der ikke er blevet anfægtet rettidigt, fastslog den i præmis 39, at beslutningen af 7. februar 1996 efter selve sin art og retlige rækkevidde ikke kunne udgøre en ny omstændighed, da den hverken havde til formål eller til følge at anfægte administrative afgørelser, der var blevet endelige, før den trådte i kraft.
not such that it constituted a new fact, since it had neither the purpose nor the effect of calling in question administrative decisions which had become final before it entered into force.
Med det tredje anbringende kritiserer Gevaert Retten for at have modsagt sig selv med udtalelsen om, at beslutningen af 7. februar 1996 hverken har til formål eller til følge at anfægte endelige afgørelser om indplacering, dvs. indplaceringsafgørelser, der var truffet mere end tre måneder før, mens den på den anden side anerkender, at beslutningen finder anvendelse på alle de tjenestemænd, der er ansat efter den 5. oktober 1995, dvs. også på dem, for hvem afgørelsen om indplacering er blevet truffet mere end tre måneder før og således er blevet endelig.
7 February 19% had neither the purpose nor the effect of calling in question classification decisions that had become final, in other words classification decisions adopted more than three months previously, while recognising that the decision applied to all officials recruited after 5 October 1995, in other words even to those in respect of whom the classification decision had been adopted more than three months previously and had therefore become final.
Vedrørende det forhold, at ikrafttrædelsestidspunktet for beslutningen af 7. februar 1996 var blevet fastsat til den 5. oktober 1995, nemlig datoen for afsigelsen af dommen i sagen Alexopoulou mod Kommissionen, bemærkede Retten i den anfægtede kendelses præmis 40, at dette indebar, at beslutningen kun fandt anvendelse på tjenestemænd, der var blevet ansat efter den 5. oktober 1995.
The Court of First Instance examined the date on which the decision of 7 February 19% took effect, namely 5 October 1995, the date of the judgment in Alexopoulou ν Commission, cited above, and considered in paragraph 40 of the contested order that that meant that the decision applied only to officials recruited after 5 October 1995.
Selv om den ændrede indplacering, som Gevaert havde ansøgt om, først fik virkning fra den 5. oktober 1995, måtte den hvile på en hensyntagen til hans særlige kvalifikationer og faglige erfaring på tidspunktet for hans oprindelige ansættelse.
Given though the review of classification requested by Mr Gevaert did not take effect until 5 October 1995, it should be based on a consideration of his special qualifications and professional experience on the date on which he was initially recruited.
Det er følgelig med rette, at Retten fastslog, at Gevaert's ansøgning, der støttedes på vedtægtens artikel 31, stk. 2, nødvendigvis anfægtede vilkårene for hans oprindelige indplacering.
In particular, the fact that Article 31(2) of the Staff Regulations was in the nature of a derogation, the Court of First Instance held in paragraph 45 of the contested order that the Commission's rejection of an application for reclassification in grade submitted after the expiry of the time-limit for lodging a complaint could not constitute a breach of the principle of equal treatment.
Navnlig henset til, at vedtægtens artikel 31, stk. 2, har karakter af en undtagelsesbestemmelse, fastslog Retten i den anfægtede kendelses præmis 45, at Kommissionens afslag på en ansøgning om ændret indplacering i lønklasse, der var indgivet efter udløbet af klagefristen, ikke kunne udgøre en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet.
The Court of First Instance was therefore correct in considering, that Mr Gevaert's request, based on Article 31(2) of the Staff Regulations, necessarily sought to call in question the conditions of his initial classification.
Med det første anbringende har Gevaert anført, at Retten foretog en urigtig retlig kvalificering af de faktiske omstændigheder, da den fandt, at hans ansøgning om ændret indplacering indebar risiko for, at hans oprindelige indplacering blev anfægtet, når det, han havde ansøgt om, var en ændring af hans indplacering med virkning fra den 5. oktober 1995.
The second ground of appeal, is put forward only in the event of the Court's holding that Mr Gevaert's request for reclassification was liable to call in question the decision on his initial classification.
Beslutningen af 7. februar 1996 om ændring af kriterierne for indplacering var en generelt anvendelig beslutning, der anfægtede en række administrative afgørelser, der var blevet endelige.
The decision of 7 February 19% altering the criteria for classification was a decision of general application which called in question a number of administrative decisions which had become final.
I modsætning til hvad Retten anfører i den anfægtede kendelses præmis 39, udgjorde den dermed en ny omstændighed, der i den konkrete sag udgjorde et klagepunkt for tjenestemænd ansat før den 5. oktober 1995.
Contrary to what the Court of First Instance states in paragraph 39 of the contested order, it thereby constituted a new fact liable to have an adverse effect on officials recruited before 5 October 1995.
Disse skulle følgelig under overholdelse af fristerne i vedtægtens artikel 90 og 91 have adgang til at indgive en ansøgning til Kommissionen med henblik på at opnå en ændring af deres indplacering.
Consequently, those officials had to be in a position to submit a request to the Commission, within the periods prescribed in Articles 90 and 91 of the Staff Regulations, for a review of their classification.
Det andet anbringende har Gevaert alene fremført, såfremt Domstolen måtte finde, at hans ansøgning om ændret indplacering anfægtede afgørelsen om hans oprindelige indplacering.
It follows that the request for reclassification formulated by Mr Gevaert on 24 June 19% was submitted validly and that his action before the Court of First Instance against the decision rejecting that request was admissible.
Han finder, at Retten har tilsidesat ligebehandlingsprincippet og vedtægtens artikel 5, stk. 3, da den fastslog, at ansættelsesmyndigheden med hjemmel i sin skønsbeføjelse kunne afslå at foretage en objektiv undersøgelse af hans kvalifikationer, med den begrundelse, at artikel 31, stk. 2, ikke skulle bringes i anvendelse på alle tjenestemænd.
He therefore maintains that the Court of First Instance infringed the principle of equal treatment and Article 5(3) of the Staff Regulations in holding that the appointing authority was authorised, by virtue of its discretion, to refuse to carry out an objective examination of his qualifications on the ground that Article 31(2) was not intended to apply to all officials.
Det følger af det anførte, at ansøgningen om ændret indplacering, som Gevaert indgav den 24. juni 1996, var behørigt indgivet, og at det søgsmål, der var anlagt ved Retten til anfægtelse af afgørelsen om afslag på denne ansøgning, kunne antages til realitetsbehandling.
By the third ground of appeal, Mr Gevaert criticises the Court of First Instance for having contradicted itself by stating that the decision of
Da det andet anbringende er begrundet, skal den anfægtede kendelse ophæves, uden at det er nødvendigt at undersøge det tredje anbringende.
Substance of the action before that date, since those who had been appointed after 5 October 1995 were able to request that their classification be reconsidered, whereas those who had been appointed before that date were no longer able to do so.
I overensstemmelse med artikel 54 i EF-statutten for Domstolen og de tilsvarende bestemmelser i EKSF- og Euratom-statutterne for Domstolen, og idet sagen er moden til påkendelse, skal der tages stilling til realiteten vedrørende påstanden om annullation af Kommissionens afgørelse af 26. august 1996, hvorved den afslog Gevaert's ansøgning om en ændring af hans indplacering i lønklasse.
In accordance with Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice and the corresponding provisions of the ECSC and EAEC Statutes of the Court of Justice, as the state of the proceedings so permits, the Court of Justice will itself give final judgment on the substance of the application for annulment of the decision of the Commission of 26 August 19% rejecting Mr Gevaert's request for a review of his classification in grade.
Gevaert har anført, at beslutningen af 7. februar 1996 er i strid med ligebehandlingsprincippet, fordi den ikke finder anvendelse på tjenestemænd udnævnt før den 5. oktober 1995.
Mr Gevaert maintains the decision of 7 February 19% infringes the principle of equal treatment, since it does not apply to officials appointed before 5 October 1995.
Denne forskel i behandlingen er ikke objektivt berettiget som følge af, at datoen den 5. oktober 1995 er datoen for afsigelsen af dommen i sagen Alexopoulou mod Kommissionen.
That difference in treatment is not objectively justified by the fact that 5 October 1995 is the date on which the judgment in Alexopoulou ν Commission was delivered.
Med henblik på fuldbyrdelsen af dommen var det ikke i forhold til de tjenestemænd, der ikke var parter i sagen, nødvendigt at anvende denne dato for ikrafttrædelsen af beslutningen af 7. februar 1996.
For the purpose of complying with that judgment, it was not necessary, as regards officials who were not parties to the proceedings, to take 5 October 1995 as the date on which the decision of 7 February 19% was to take effect.
I øvrigt bemærkes, at selv om Kommissionen, da den vedtog denne beslutning, udviste hensyntagen til de tjenestemænd, der var blevet ansat efter den 5. oktober 1995 og ikke inden for den fastsatte frist havde anfægtet afgørelsen om deres indplacering, er der intet, der kan berettige og heller ikke forklare, at den ikke udstrakte denne hensyntagen til de tjenestemænd, der var blevet ansat mellem 1983 og den 5. oktober 1995 og befandt sig i den samme situation.
Furthermore, although, in adopting that decision, the Commission displayed a regard for the welfare of officials who had been appointed after 5 October 1995 and had not challenged the classification decision within the prescribed period, there is nothing to justify, or even explain, why it did not extend that concern to officials who had been appointed between 1983 and 5 October 1995 and were in the same situation.
Der skal herved bemærkes, at princippet om ligebehandling, der er fastslået i vedtægtens artikel 5, stk. 3, er en generel regel, der finder anvendelse på bestemmelserne om ansættelse i Fællesskabets institutioner.
In that regard, it should be pointed out that the principle of equality of treatment laid down in Article 5(3) of the Staff Regulations is a general rule forming part of the law applicable to the Community civil service.
Der foreligger en forskelsbehandling i strid med denne regel, såfremt der foretages en forskellig behandling af identiske eller sammenlignelige situationer, og denne forskel i behandlingen ikke er objektivt begrundet.
Discrimination contrary to that rule occurs where identical or comparable situations are treated in an unequal way and the discrimination is not objectively justified.
Det må i denne sag fastslås, at beslutningen af 7. februar 1996 behandlede de tjenestemænd, der er
In the present case, the decision of 7 February 19% treated officials appointed after 5 October 1995 more favourably than those appointed
Det må følgelig fastslås, at beslutningen af 7. februar 1996 tilsidesatte det almindelige princip om ligebehandling, der indeholdes i vedtægtens artikel 5, stk. 3, idet den behandlede sammenlignelige situationer forskelligt, endog uden at angive grunde, som kunne gøre denne forskellige behandling objektivt berettiget.
It must therefore be held that, in so far as it treated comparable situations in an unequal way without even stating any reasons that might objectively justify that differentiation, the decision of 7 February 19% infringed the general principle of equal treatment laid down in Article 5(3) of the Staff Regulations.
Afgørelsen af 26. august 1996 fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, hvorved Hans Gevaert's ansøgning om ændring af hans indplacering i lønklasse blev afslået, annulleres.
Annuls the decision of the Commission of the European Communities of 26 August 1996 rejecting Mr Gevaert's request for a review of his classification in grade;
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber sagens behandling for Retten og Domstolen.*
Orders the Commission of the European Communities to bear all the costs of the proceedings before the Court of First Instance and the Court ofJustice* Justice*
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling*) den 28. marts 2000.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 28 March 2000.
Sag C-459/98 Ρ Isabel Martínez del Peral Cagigal / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
(Appeal — Officials — Application for review of classification in grade timelimits — New material fact — Equal treatment) (Fifth Chamber)
»Appel — tjenestemænd — anmodning om ændret indplacering i lønklasse — søgsmål — udløb af fristerne — ny omstændighed — ligebehandling« (Femte Afdeling)
27 March 19%: decision of 7 February 19% published in Administrative Notices;
26. november 1993: afgørelse om indplacering i lønklasse A7, løntrin 3, med virkning fra den 16. oktober 1993
21 June 19%: application for revision of classification in grade on taking up her post with the Commission;
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. december 1998 har Isabel Martínez del Peral Cagigal iværksat appel af kendelse afsagt den 14. oktober 1998 af Retten i Første Instans i sag T­224/97, Martínez del Peral Cagigal mod Kommissionen, for så vidt som Retten herved afviste hendes søgsmål med påstand om annullation dels af afgørelsen af 24. oktober 1996 om afslag på hendes ansøgning om ændret indplacering, dels af Kommissionens afgørelse af 29. april 1997 om afvisning af klagen over den nævnte afgørelse af 24. oktober 1996.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 16 December 1998, Mrs Martinez del Peral Cagigal brought an appeal against the order of the Court of First Instance of 14 October 1998 in Case T-224/97 Martinez del Peral Cagigal ν Commission, in that the Court of First Instance dismissed as inadmissible her action for annulment, first, of the decision of the Commission of the European Communities of 24 October 19% rejecting her request for reclassification and, second, of the Commission's decision of 29 April 1997 rejecting her complaint against the decision of 24 October 1996.
(Se ligeledes den foregående sag med hensyn til retsforskrifterne og de faktiske omstændigheder).
(For the legal and factual background, see also the preceding case)
27. marts 1996: offentliggørelse af beslutningen af 7. februar 1996 i Meddelelser fra administrationen
29 April 1997: decision rejecting the complaint;
21. juni 1996: ansøgning om ændring af indplaceringen i lønklasse ved tiltrædelsen af tjenesten i Kommissionen
29 July 1997: action initiated before the Court of First Instance.
Kronologien over Martínez del Peral Cagigal's tjenestemandskarriere samt over de afgørelser og beslutninger, der har betydning under hendes tvist med Kommissionen, kan gengives således:
The chronology of Mrs Martinez del Per Cagigal's career as an official and of the decisions material to her dispute with the Commission may be summarised as follows:
23. januar 1997: indgivelse af en klage
26 November 1993: decision classifying her in Grade A 7, Step 3, with effect from 16 October 1993;
9. november 1993: udnævnelse til tjenestemand på prøve ved Kommissionen som fuldmægtig med indplacering i lønklasse A7, løntrin 1, med virkning fra den 16. oktober 1993
Following a plea of inadmissibility raised by the Commission, the contested order declared the action inadmissible on the ground that the decision of 7 February 19% did not constitute a new fact which would permit the re-opening of the timelimits laid down in Articles 90 and 91 of the Staff Regulations against the decision of 26 November 19% classifying Mrs Martinez del Peral Cagigal in grade.
29. april 1997: afgørelse om afvisning af klagen
5 October 1995: date of the judgment in Alexopoulou ν Commission and taking effect of the decision of 7 February 19%;
29. juli 1997: anlæggelse af sag ved Retten.
Regulations, for a review of their classification.
Appellen hviler på fem anbringender.
The appeal is based on five grounds.
Da anbringendet er begrundet, skal den anfægtede kendelse ophæves, uden at det er nødvendigt at undersøge de andre anbringender.
It follows that the request for reclassification submitted by Mrs Martinez del Peral Cagigal on 21 June 19% was submitted validly and that her action before the Court of First Instance against the decision rejecting that request was admissible.
Det første anbringende, hvorefter fællesskabsretten er tilsidesat som følge af, at den anfægtede kendelse er uforenelig med Rettens og Domstolens praksis om forlængelse af søgsmålsfristen, såfremt der indtræder en ny omstændighed
Since this ground of appeal is well founded, the contested order must be set aside without its being necessary to examine the other grounds of appeal.
I modsætning til hvad Retten anfører i den anfægtede kendelses præmis 30, udgjorde den
Contrary to what the Court of First Instance states in paragraph 30 of the contested order, it thereby constituted a new fact of such a kind as to have an adverse effect on officials recruited before 5 October 1995.
For så vidt som Kommissionens afgørelse af 24. oktober 1996 om afslag på Martínez del Peral Cagigal's ansøgning om en ændret indplacering i lønklasse, som bekræftet ved Kommissionens afgørelse af 29. april 1997 om afvisning af klagen indgivet den 23. januar 1997, hvilede på nævnte generelle beslutning, der tilsidesætter ligebehandlingsprincippet, må den annulleres.
Substance of the action Since it was based on that general decision infringing the principle of equal treatment, the decision of the Commission of 24 October 19% rejecting Mrs Martinez del Peral Cagigal's request for a review of her classification in grade, upheld by the decision of the Commission of 29 April 1997 rejecting the complaint lodged on 23 January 1997, must be annulled.
Afgørelsen af 24. oktober 1996 fra Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om afslag på Martínez del Peral Cagigal's ansøgning om ændring af hendes indplacering i lønklasse, som bekræftet ved Kommissionens afgørelse af 29. april 1997 om afvisning af Magen indgivet den 23. januar 1997, annulleres.
Annuls the decision of the Commission of the European Communities of 24 October 1996 rejecting Mrs Martinez del Peral Cagigal's request for a review of her classification in grade, upheld by the decision of the Commission of 29 April 1997 rejecting the complaint lodged on 23 January 1997;
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler samtlige omkostninger sagens behandling for Retten og Domstolen.*
Orders the Commission of the European Communities to bear all the costs of the proceedings before the Court of First Instance and the Court ofJustice* Justice*
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fFemte Afdeling) den 28. marts 2000.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 28 March 2000.