natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med det første spørgsmål, litra b) og c), og det andet spørgsmål, litra b), ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om en eneforhandlerkontrakt som den i hovedsagen omhandlede, i tilfælde af, at den falder inden for anvendelsesområdet for artikel 81 EF, kan gøres til genstand for en gruppefritagelse som den, der er omhandlet i forordning nr. 1984/83, hvis de i forordningen opstillede betingelser, herunder navnlig om kontraktens maksimale varighed og om tildelingen af økonomiske og finansielle fordele, er opfyldt.
By its Question 1(b) and (c), and by its Question 2(b), the referring court essentially asks whether an exclusive supply agreement, such as that at issue in the main proceedings, is capable, in the event that if falls within the scope of Article 81 EC, of benefiting from a block exemption such as provided for in Regulation No 1984/83, subject to its compliance with the conditions laid down by that regulation and, in particular, the maximum duration of the agreement and the granting of commercial and financial advantages.
Den pågældende ret har bl.a. rejst spørgsmålet, dels om artikel 10 i forordning nr. 1984/83 for at overholde betingelsen om maksimal varighed skal fortolkes således, at den — for at gruppefritagelsen kan finde anvendelse på aftaler om tankstationer — stiller krav om, at de fordele, der tildeles tankstationsindehaveren af leverandøren, skal være væsentlige, eller om det er tilstrækkeligt, at de ikke er ubetydelige, dels om de fordele, der tildeles ved den i hovedsagen omhandlede kontrakt, er tilstrækkelige i denne forbindelse.
That court raises the question, in particular, first, whether, in order to comply with the maximum duration condition, Article 10 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as meaning that it requires, for the application of the exemption to servicestation agreements, that the advantages granted to the servicestation operator by the supplier are substantial or whether it is enough that they are not insignificant and, second, whether the advantages granted by the contract at issue in the main proceedings are sufficient in this respect.
Det skal indledningsvis bemærkes, at forordning nr. 1984/83 fastsætter bestemmelser om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse grupper af eksklusive købsaftaler indgået mellem to virksomheder med henblik på videresalg af varer, som kan falde inden for samme bestemmelses stk. 1.
It should be recalled, as a preliminary point, that Regulation No 1984/83 provided for the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of exclusive purchasing agreements concluded between two undertakings for the resale of products capable of being caught by Article 85(1) of the Treaty.
Således som det er præciseret i denne doms præmis 41, er det i tilfælde af et egentligt agenturforhold alene de klausuler om eksklusivitet og konkurrenceklausuler, der vedrører forholdet mellem agenten og kommittenten som uafhængige økonomiske aktører, der kan falde inden for artikel 81 EF’s anvendelsesområde.
As stated at paragraph 41 of this judgment, in the case of a genuine agency relationship, only the exclusivity and non-competition clauses concerning the relationship between the agent and the principal as independent economic operators are capable of falling within Article 81 EC.
Derimod skal de forpligtelser, der vedrører salg af produkter til tredjemænd for kommittentens regning, ikke tages i betragtning i forbindelse med undersøgelsen af den pågældende forordnings anvendelse, selv om de — i det mindste for visse af forpligtelsernes vedkommende — ville tilsidesætte konkurrencereglerne, hvis de var blevet indgået mellem to uafhængige virksomheder.
By contrast, the obligations concerning the sale of goods to third parties on behalf of the principal, although capable, at least as regards some of them, of infringing the competition rules if they were concluded between two independent undertakings, must not be taken into account when examining the applicability of that regulation.
I tilfælde af at der er indgået en distributionsaftale mellem to uafhængige virksomheder, skal hele kontrakten undersøges for at afgøre, hvorvidt gruppefritagelsen kan finde anvendelse.
In the case of a distribution contract between two independent undertakings, it is necessary to examine the contract in its entirety in order to decide whether the block exemption is applicable.
Hvad angår de særlige betingelser, som finder anvendelse på sådanne aftaler, bestemmes det i samme forordnings artikel 10, at videreforhandleren over for leverandøren forpligter sig til udelukkende at aftage varer fra leverandøren, idet denne eksklusive købsforpligtelse er indgået »mod særlige økonomiske eller finansielle fordele«.
As regards the special conditions applicable to those agreements, Article 10 of that regulation provided that the reseller was to agree with the supplier to purchase only from the supplier, such an exclusive purchasing obligation being concluded ‘in consideration for the according of special commercial or financial advantages’.
Det bemærkes, at den spanske udgave af denne artikel 10 ikke præciserer arten af disse økonomiske eller finansielle fordele, i modsætning til alle andre sprogudgaver, som anvender udtrykkene »særlige« eller »specielle« til at beskrive fordelene.
It should be noted that the Spanish version of that article 10 did not specify the nature of those commercial or financial advantages, unlike all the other language versions, which used the term ‘specific’ or ‘special’ to describe those advantages.
Det følger imidlertid af fast retspraksis, at de forskellige sprogudgaver af en fællesskabsretsakt skal fortolkes ensartet, og at en bestemmelse, når der er uoverensstemmelse mellem udgaverne, skal fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den indgår i (jf. dom af 1.4.2004, sag C-1/02, Borgmann, Sml. I, s. 3219, præmis 25, af 16.9.2004, sag C-227/01, Kommissionen mod
However, according to settled caselaw, the different language versions of a provision of Community law must be uniformly interpreted and, in the case of divergence between those versions, the relevant provision must be interpreted by reference to the purpose and general scheme of the rules of which it forms part (see Case C-1/02 Borgmann [2004] ECR I-3219, paragraph 25; Case C-227/01 Commission v Spain
Hvad angår den pågældende fællesskabsforordnings opbygning og formål fremgår det af 13. betragtning til forordning nr. 1984/83, at aftaler om tankstationer i almindelighed kendetegnes ved, at leverandøren på den ene side giver videreforhandleren særlige økonomiske eller finansielle fordele, idet han godtgør ham mistede tilskud, yder eller formidler et lån på gunstige betingelser, overlader ham en grund eller lokaler til tankstationen, stiller tekniske anlæg eller andet udstyr til rådighed eller foretager andre investeringer, der kommer videreforhandleren til gode.
As regards the scheme and purpose of the Community rules at issue, it was apparent from recital 13 in the preamble to Regulation No 1984/83 that servicestation agreements are generally distinguished by the fact that the supplier confers on the reseller special commercial or financial advantages by contributing to his financing, granting him or obtaining for him a loan on favourable terms, equipping him with a site or premises for conducting his business, providing him with equipment or fittings, or undertaking other investments for his benefit.
15. betragtning til forordningen præciserede i øvrigt, at gennem de økonomiske og finansielle fordele, som leverandøren giver videreforhandleren, lettes indretningen, moderniseringen og driften af tankstationer i væsentlig grad.
Moreover, recital 15 in the preamble to that regulation stated that the commercial and financial advantages conferred by the supplier on the reseller make it significantly easier to establish, modernise, maintain and operate premises used for service stations.
Det nævnes eksempelvis i 17. betragtning, at en eksklusiv købsforpligtelse for smøremidler og andre lignende olieprodukter kun kan tillades under forudsætning af, at leverandøren stiller særlige tekniske anlæg til smøring til rådighed for videreforhandleren eller finansierer sådanne anlæg.
Recital 17 in the preamble stated, by way of example, that an exclusive purchasing obligation for lubricants and related petroleumbased products can be accepted only on condition that the supplier provides for the reseller or finances the procurement of specific equipment for the carrying out of lubrication work.
Formålet med fritagelsen fra forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF fremgår af artikel 81, stk. 3, tredje led, EF, hvorefter bestemmelserne i stk. 1 er uanvendelige på aftaler, »som bidrager til at forbedre produktionen eller fordelingen af varerne eller til at fremme den tekniske eller økonomiske udvikling, samtidig med at de sikrer forbrugerne en rimelig andel af fordelen herved«.
The purpose of the exemption from the prohibition laid down in Article 81(1) EC is also apparent from the third indent of Article 81(3) EC, according to which the provisions of that paragraph 1 are inapplicable to any agreement ‘which contributes to improving the production or distribution of goods or to promoting technical or economic progress, while allowing consumers a fair share of the resulting benefit’.
Femte og sjette betragtning til forordning nr. 1984/83 præciserer i øvrigt, at for så vidt angår eksklusive købsaftaler nedbringer sådanne aftaler salgsomkostningerne, begrænser risikoen for markedssvingninger, letter markedsføringen af en vare, forbedrer salgsnettets struktur og kvaliteten af ydelser i forbindelse med salget og er det mest effektive middel, tit endog det eneste, til at trænge ind på et marked.
Recitals 5 and 6 in the preamble to Regulation No 1984/83 stated, furthermore, as regards in particular exclusive purchasing agreements, that such agreements lower distribution costs, limit the risk of variations in market conditions, facilitate the promotion of the sales of a product, improve the structure of the distribution network and the quality of the sales service and are the most effective way, and sometimes the only way, to penetrate a market.
Det fremgår heraf, at begrebet »særlige økonomiske eller finansielle fordele« i artikel 10 i forordning nr. 1984/83 skal fortolkes således, at disse fordele ganske vist er særlige i aftaleforholdet, men at de ligeledes skal være væsentlige for at berettige en eneforhandling af en varighed på ti år. Fordelene skal kunne medføre en forbedring af distributionen, lette installationen eller moderniseringen af tankstationen og nedsætte distributionsomkostningerne.
It follows that the concept of ‘special commercial or financial advantages’, referred to in Article 10 of Regulation No 1984/83, must be interpreted as meaning that those advantages are indeed specific to the contractual relationship, but that they must also be substantial in order to justify an exclusivity of supply of 10 years.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt de økonomiske eller finansielle fordele som dem, der er indrømmet Tobar i hovedsagen, kan berettige eneforhandlingens varighed på ti år, skal der henvises til den retspraksis, der er nævnt i denne doms præmis 30, hvorefter enhver vurdering af de faktiske omstændigheder falder inden for den nationale rets kompetence.
As regards the question whether the commercial or financial advantages, such as those granted to Tobar in the case in the main proceedings, are capable of justifying the duration of the exclusivity of supply of 10 years, it is necessary to recall the caselaw referred to in paragraph 30 of this judgment, according to which any assessment of the facts is within the province of the national court.
Det tilkommer således den forelæggende ret at vurdere betydningen af de investeringer, som CEPSA har foretaget, idet der skal tages hensyn til de bemærkninger, der fremgår af denne doms præmis 51-54.
It is therefore for the referring court to appraise the significance of the investments made by CEPSA, taking account of the guidance set out in paragraphs 51 to 54 of this judgment.
Det skal imidlertid præciseres, at det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at det tidsmæssige anvendelsesområde for forordning nr. 1984/83 ikke fuldstændigt omfatter gyldighedsperioden for den i hovedsagen omhandlede kontrakt, idet denne blev indgået den 7. februar 1996 for en periode på ti år, og at det først var i løbet af 2003, at Tobar ophørte med at opfylde sine kontraktmæssige forpligtelser.
It must, however, be pointed out that it is apparent from the order for reference that the scope ratione temporis of Regulation No 1984/83 does not entirely cover the period of performance of the contract at issue in the main proceedings, since that contract was concluded on 7 February 1996 for a duration of 10 years and it was only in the course of 2003 that Tobar ceased to perform its contractual obligations.
Forordningen udløb den 31. december 1999, men den i forordningen omhandlede fritagelse fandt fortsat anvendelse frem til 31. maj 2000 i henhold til forordning nr. 2790/1999, som bl.a. fastsatte en overgangsperiode frem til den 31. december 2001, hvor forbuddet i artikel 81, stk. 1, EF ikke skulle finde anvendelse på aftaler, som var i kraft den 31. maj 2000, og som ikke opfyldte betingelserne for fritagelse i sidstnævnte forordning, men som opfyldte betingelserne i forordning nr. 1984/83.
Regulation No 1984/83 expired on 31 December 1999, but the exemption provided for in that regulation continued to apply until 31 May 2000 pursuant to Regulation No 2790/1999, which provided, furthermore, for a transitional period until 31 December 2001, during which the prohibition laid down in Article 81(1) EC did not apply in respect of agreements in force on 31 May 2000 which did not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which did satisfy those provided for in Regulation No 1984/83.
For at kunne give den forelæggende ret et nyttigt svar, skal betingelserne for fritagelse i henhold til forordning nr. 2790/1999 ligeledes undersøges.
Accordingly, in order to give a useful answer to the referring court, it is necessary also to examine the applicable conditions for exemption pursuant to Regulation No 2790/1999.
Sidstnævnte forordning, som finder anvendelse på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis, indeholder ikke særlige bestemmelser vedrørende aftaler om tankstationer.
Regulation No 2790/1999, which is applicable to categories of vertical agreements and concerted practices, does not contain any special provisions relating to servicestation agreements.
I henhold til forordningens artikel 3, stk. 1, gælder fritagelsen efter forordningen på betingelse af, at leverandørens markedsandel ikke overstiger 30% af det relevante marked, hvorpå denne sælger aftalevarerne eller -tjenesterne. Til
In accordance with Article 3(1), the exemption provided for in that regulation is to apply on condition that the market share held by the supplier does not exceed 30% of the relevant market on which it sells the contract goods
CEPSA forskel fra forordning nr. 1984/83 bestemmer forordning nr. 2790/1999 i artikel 5, litra a), at fritagelsen efter forordningens artikel 2 ikke gælder for nogen direkte eller indirekte konkurrenceklausuler »med ubegrænset varighed eller en varighed på over fem år«, og at »en konkurrenceklausul, som stiltiende fornys ud over en periode på fem år, betragtes som indgået på ubestemt tid«.
CEPSA or services. Unlike Regulation No 1984/83, Regulation No 2790/1999 provides, in Article 5(a), that the exemption provided for in Article 2 is not to apply to any of the direct or indirect noncompete obligations, ‘the duration of which is indefinite or exceeds five years’ and that ‘a noncompete obligation which is tacitly renewable beyond a period of five years is to be deemed to have been concluded for an indefinite duration’.
I tilfælde af at den forelæggende ret kommer til den konklusion, at eneforhandleraftalens varighed opfylder betingelsen vedrørende maksimal varighed i artikel 12, stk. 1, litra c), i forordning nr. 1984/83, tilkommer det retten at undersøge, hvorvidt aftalen ligeledes opfylder den maksimale varighed efter forordning nr. 2790/1999, dvs. fem år.
If the referring court were to arrive at the conclusion that the duration of the exclusive supply agreement satisfies the condition on maximum duration laid down in Article 12(1)(c) of Regulation No 1984/83, it would still remain for that court to ascertain whether that agreement also satisfied the maximum duration allowed under Regulation No 2790/1999, namely five years.
Det er i denne forbindelse væsentligt at vide, hvorvidt eneforhandleraftalen opfylder de betingelser for fritagelse, som er fastsat i forordning nr. 2790/1999 fra den 1. juni 2000, som er den dato, fra hvilken forordningen fandt anvendelse.
In this respect, it is important to determine whether the exclusivity agreement satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 2790/1999 from 1 June 2000 onwards, the date on which that regulation became applicable.
I tilfælde af en negativ besvarelse finder en overgangsperiode frem til den 31. december 2001 alene anvendelse på aftalen, hvis betingelserne for fritagelse efter forordning nr. 1984/83 er opfyldt.
If it were necessary to reply in the negative, a transitional period until 31 December 2001 would be applicable to that agreement only if it satisfied the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
Det fremgår af bestemmelserne i forordning nr. 2790/1999, at den i forordningen omhandlede fritagelse finder anvendelse fra den 1. juni 2000 på aftaler, hvis varighed ikke overstiger fem år.
It follows from the provisions of Regulation No 2790/1999 that the exemption provided for in that regulation is applicable from 1 June 2000 to agreements the duration of which does not exceed five years.
Samme forordnings artikel 12, stk. 2, fastsætter imidlertid en overgangsperiode frem til den 31. december 2001 for aftaler, der er i kraft den 31. maj 2000, og som ikke opfylder denne forordnings betingelser for fritagelse, men som opfylder betingelserne for fritagelse i forordning nr. 1984/83.
However, Article 12(2) of Regulation No 2790/1999 provides for a transitional period until 31 December 2001 in respect of agreements in force on 31 May 2000 which do not satisfy the conditions for exemption provided for in that regulation but which do satisfy the conditions for exemption provided for in Regulation No 1984/83.
Det tilkommer den forelæggende ret i det foreliggende tilfælde at undersøge, alt efter om den i hovedsagen omhandlede kontrakt opfylder betingelserne for fritagelse i forordning nr. 1984/83 eller ej, fra hvilket tidspunkt eneforhandlingsklausulen skal undersøges i henhold til forordning nr. 2790/1999.
It is for the referring court to ascertain, in the present case, according to whether the contract at issue in the main proceedings did or did not satisfy the conditions for exemption of Regulation No 1984/83, from which date the exclusivity clause must be examined under Regulation No 2790/1999.
Det tilkommer endvidere den pågældende ret at tage stilling til, hvorvidt den klausul i den i hovedsagen omhandlede kontrakt, som fastsætter bestemmelser om
Further, it is for that court to assess whether the clause of the contract at issue in the main proceedings providing for the extension of the contact for successive fiveyear
Henset til disse betragtninger skal første spørgsmål, litra b) og c), samt andet spørgsmål, litra b), besvares med, at en eneforhandlerkontrakt som den i hovedsagen omhandlede kan drage fordel af en gruppefritagelse efter forordning nr. 1984/83, hvis den overholder kravet om en maksimal varighed på ti år efter denne forordnings artikel 12, stk. 1, litra c), og hvis leverandøren til gengæld for eksklusiviteten giver tankstationsindehaveren væsentlige økonomiske fordele, som medvirker til en forbedring af distributionen, letter installeringen eller moderniseringen af tankstationen og nedsætter salgsomkostningerne.
On the basis of the foregoing considerations, the answer to Questions 1(b) and (c) and 2(b) must be that an exclusive supply contract, such as that at issue in the main proceedings, is capable of benefiting from a block exemption provided for in Regulation No 1984/83 if it complies with the maximum duration of 10 years referred to in Article 12(1)(c) of that regulation and if the supplier grants the servicestation operator, in return for exclusivity, substantial commercial advantages which contribute to an improvement in distribution, facilitate the establishment or modernisation of the service station and lower the distribution costs.
Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, hvorvidt disse betingelser er opfyldt i hovedsagen.
It is for the referring court to assess whether those conditions are satisfied in the case in the main proceedings.
Om fastsættelsen af detailsalgspriserne
The fixing of the retail price
Med andet spørgsmål, litra c), ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 10-13 i forordning nr. 1984/83 skal fortolkes således, at de er til hinder for anvendelsen af gruppefritagelsen på en eneforhandlerkontrakt, fordi det følger af kontrakten, at leverandøren fastsætter detailsalgsprisen.
By its Question 2(c), the referring court essentially asks whether Articles 10 to 13 of Regulation No 1984/83 must be interpreted as precluding the application of the block exemption to an exclusive supply contract by reason of the fact that that contract provides for the fixing of the retail price by the supplier.
I bekræftende fald ønsker retten oplyst, hvorvidt tilladelsen til at nedsætte denne salgspris, uden at dette berører leverandørens indtægter, på ny gør fritagelsen anvendelig.
If so, it wishes to know whether the authorisation to lower that sale price without affecting the supplier’s receipts renders the exemption applicable again.
Det skal indledningsvis — som det fremgår af denne doms præmis 42 — bemærkes, at i tilfælde af et kontraktforhold mellem to virksomheder er anvendelsen af gruppefritagelsen udelukket, hvis den kontrakt, der er indgået mellem dem, ud over
It must be recalled at the outset, as has been stated at paragraph 42 of this judgment, that, in the case of a contractual relationship between two undertakings, the application of the block exemption is precluded if, in addition to an exclusive supply clause,
CEPSA en eneforhandlingsklausul indeholder en klausul om, at leverandøren fastsætter detailsalgsprisen.
CEPSA the contract concluded between those undertakings contains a clause providing for the fixing of the retail price by the supplier.
Artikel 11 i forordning nr. 1984/83 opregner således udtømmende de forpligtelser, der, ud over eksklusivitet, kan pålægges videreforhandleren, hvoriblandt ikke forefindes fastsættelse af detailsalgspriser.
Article 11 of Regulation No 1984/83 listed exhaustively the obligations which, apart from an exclusivity clause, could be imposed on a reseller, but which did not include the fixing of the retail price.
Det følger af ottende betragtning til forordningen, at »yderligere konkurrencebegrænsende forpligtelser, især sådanne, som begrænser videreforhandlerens frihed til selv at fastsætte sine priser […] [ikke kan] fritages i medfør af denne forordning«.
Under recital 8 in the preamble to that regulation, ‘further restrictive obligations and in particular those which limit the reseller’s … freedom to determine his prices … cannot be exempted under this regulation’.
Følgelig er CEPSA’s fastsættelse af olieprodukternes detailsalgspriser en konkurrencebegrænsning, der ikke er dækket af fritagelsen i nævnte forordnings artikel 10 (jf. CEEES-dommen, præmis 64).
Consequently, the fixing by CEPSA of the retail price of the petroleum products would constitute a restriction on competition not covered by the exemption provided for in Article 10 of that regulation (see CEEES, paragraph 64).