natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forligsudvalget [...] mener, at grundene til forlængelse i artikel 5, stk. 2, i sig selv indebærer, at tidspunktet for færdiggørelse i henhold til artikel 3, stk. 2 (31.12.1997) udskydes på samme måde, uanset hvornår disse grunde indtræder, og selv om dette er sket efter den 31. december 1997, dog på betingelse af, at de opstår i løbet af perioden for begrundet forlængelse i henhold til artikel 5, stk. 2.«
We... consider that the grounds of postponement in clause 5.2 for their part entail a postponement of the completion date provided for in clause 3.2 (31 December 1997) to the due extent, whatever their date of occurrence and even if they occur after 31 December 1997, provided that they take place during a period of postponement which is permitted under clause 5.2.'
SERS tilpligtes at betale bøder for forsinkelse fra og med den 9. januar 1998, som var tidspunktet for færdiggørelse af bygningen i henhold til aftalen, til og med den 14. december 1998, som var dagen før den dag, hvor nævnte bygning blev afleveret, subsidiært tilpligtes SERS at betale bøder for forsinkelse fra den dag, Domstolen finder, at bygningen skulle have stået færdig i henhold til aftalen.
- order SERS to pay penalties for delay from 9 January 1998, the contractual date of completion of the buildings, until 14 December 1998 inclusive, the day before the date of confirmation of the completion of the buildings, or else, in the alternative, order SERS to pay penalties for delay as from the contractual completion date fixed by the Court;
Forsinkelserne efter den 9. januar 1998, som var tidspunktet for færdiggørelse af bygningen i henhold til aftalen, er uberettigede, og Europa-Parlamentet skal således ikke betale byggerenter fra denne dato
— declare unjustified the delays after 9 October 1998, the contractual date of completion of the buildings, and consequently declare that the Parliament is not liable to pay interim interest from that date until 14 December 1998 inclusive, the day before the date of confirmation of completion of the
til og med den 14. december 1998, som var dagen før den dag, hvor nævnte bygning skulle have stået færdig, subsidiært skal Europa-Parlamentet ikke betale byggerenter fra den dag, Domstolen finder, at bygningen skulle have stået færdig i henhold til aftalen.
buildings, or else, in the alternative, declare that the Parliament is not liable to pay interim interest as from the contractual completion date fixed by the Court;
Forligsudvalgets udtalelse annulleres.
— annul the Opinion;
Ville og SERS' modpåstand vedrørende Forligsudvalgets udtalelse kan ikke antages til realitetsbehandling.
— declare inadmissible the purported counterclaim brought by those parties against the Opinion;
Disse parters påstand om erstatning for sagsomkostningerne for 300 000 FRF afvises.
— dismiss the claim by those parties for payment of a procedural indemnity of FRF 300 000;
Forligsudvalgets udtalelse
The Opinion
I nærværende sag skal det fastslås, at den fortolkning af rammeaftalens artikel 3, stk. 2, som SERS og Ville har foreslået, ville berøve aftalens artikel 5, stk. 1, dens effektive virkning, eftersom det ville have til virkning, at det tidspunkt, hvor den sanktionsbestemmelse, der er angivet i bestemmelsen, skal finde anvendelse, ikke længere skulle være en bestemt dato. Dette ville indebære, at den automatiske anvendelse uden formaliteter af sanktioner, som forskrives i denne bestemmelse, ville være illusorisk.
In the present case, the interpretation of clause 3.2 of the framework contract advanced by SERS and the City would deprive clause 5.1 of the contract of effectiveness, in that it would have the consequence that the date from which the penalty clause in that provision is to apply would no longer be certain, which would call into question the automatic application without formalities of the penalties provided for in that provision.
Den fortolkning, som Parlamentet har foreslået, er derimod fuldt forenelig med de øvrige bestemmelser i nævnte aftale.
The interpretation put forward by the Parliament, on the other hand, is perfectly consistent with the other provisions of the contract.
Det er således sidstnævnte fortolkning, der bør lægges til grund.
The latter interpretation is therefore the one which must be accepted.
Heraf følger, at den dato, der er angivet i rammeaftalens artikel 3, stk. 2, skal anses for at udgøre en dato, der fastsættes på forhånd, og som alene kan flyttes under visse betingelser.
It follows that the date mentioned in clause 3.2 of the framework contract must be regarded as constituting a predetermined date which can be postponed only under certain conditions.
I denne forbindelse bemærkes, at alene de grunde, der er opregnet i aftalens artikel 5, stk. 2, og artikel 5, stk. 3, kan have en indvirkning på den dato, der er fastsat i rammeaftalens artikel 3, stk. 2.
In this respect, the only grounds capable of affecting the date provided for in clause 3.2 of the framework contract are those listed in clauses 5.2 and 5.3 of that contract.
Det følger heraf, at tidspunktet for færdiggørelse af bygningen i henhold til aftalen er den 31. december 1997, og at denne frist kan forlænges med henvisning til de grunde, der er angivet i rammeaftalens artikel 5, stk. 2, og artikel 5, stk. 3.
It follows that the contractual date of completion of the buildings is 31 December 1997 and that it may be postponed on the grounds set out in clauses 5.2 and 5.3 of the framework contract.
Parlamentets søgsmål
The Parliament's application
For så vidt angår fortolkningen af rammeaftalens artikel 6, stk. 3, og betingelserne for, at Parlamentet kan fritages for pligten til at betale byggerenter, skal det fastslås, at nævnte bestemmelse ikke indeholder nogen angivelse af de grunde, der kan påberåbes til støtte for, at tidspunktet for den faktiske færdiggørelse af bygningen udskydes.
As regards the interpretation of clause 6.3 of the framework contract and the conditions under which the Parliament is released from its obligation to pay interim interest, it must be observed that that provision does not contain any indication as to the grounds which may be relied on to justify postponing the actual completion date of the buildings.
Disse grunde er imidlertid ikke - i modsætning til det af Parlamentet anførte — begrænset til de tilfælde, der er nævnt i rammeaftalens artikel 5, stk. 2.
Contrary to the Parliament's submissions, those grounds are not limited to the cases set out in clause 5.2 of the framework contract.
For så vidt angår den konkrete anvendelse af rammeaftalen og bedømmelsen af de forskellige grunde, som SERS har henvist til på grundlag af rammeaftalens artikel 5, stk. 2, med henblik på at begrunde den forsinkelse, der er opstået med færdiggørelsen af bygningen, skal begrundelsen vedrørende den virkning, som ugunstigt vejrlig har haft for projektets gennemførelse, først undersøges.
As regards the actual application of the framework contract and the assessment of the various grounds put forward by SERS, under clause 5.2 of that contract, to justify the delay in completion of the buildings, the justification based on the impact of bad weather on the progress of the project should be examined first.
Parlamentets påstand om, at afdeling VILI, kapitel A, sektion 2, litra a), i Forligsudvalgets udtalelse skal annulleres, bør derfor tages til følge.
The Parliament's application must therefore be granted in so far as it relates to the annulment of Title VILI, Chapter A, Section 2(a) of the Opinion.
Domstolen — som ikke anser det for nødvendigt at afgøre, om påstanden om, at det fastslås, at DRE's kontraktbrud udgør et tilfælde af force majeure, er fremsat inden for den frist, der er angivet i rammeaftalen — finder, at den manglende opfyldelse af aftaler fra underleverandørernes side, som SERS har påberåbt sig, ikke udgør tilfælde af force majeure, og således heller ikke kan begrunde, at det tidspunkt, der er fastsat i rammeaftalens artikel 3, stk. 2, udskydes.
Without it being necessary to determine whether the request for the default of DRE to be accepted as a case of force majeure was submitted within the period prescribed by the framework contract, it must be concluded that the defaults of undertakings relied on by SERS do not constitute cases oíforce majeure, and do not thus justify a postponement of the date laid down in clause 3.2 of the framework contract.
Hvad for det tredje angår den forsinkelse på 20 arbejdsdage, som hævdes at skyldes administrative forsinkelser, finder Domstolen, at det er tilstrækkeligt at konstatere, at SERS ikke har fremlagt nogen oplysninger, der viser, at disse administrative forsinkelser overhovedet eksisterer.
With respect, in the third place, to the delay of 20 working days allegedly caused by administrative orders, it suffices to state that SERS has not produced any evidence to prove even that such orders existed.
På denne baggrund skal tidspunktet for færdiggørelse af bygningen i henhold til aftalen fastsættes til den 6. februar 1998
- the contractual date of completion of the buildings must be fixed at 6 February 1998;
SERS tilpligtes at betale bøder for forsinkelse som bestemt i rammeaftalens artikel 5, stk. 1, fra og med nævnte tidspunkt og i overensstemmelse med de betingelser, der er fastsat i denne bestemmelse.
SERS must be ordered to pay the penalties provided for in clause 5.1 of the framework contract from that date, in accordance with the conditions laid down by that provision.
SERS' påstand skal delvis tages til følge, og SERS skal have ret til i henhold til rammeaftalens artikel 6, stk. 3, at gøre en forsinkelse på 64 arbejdsdage gældende på grund af den mislykkede udbudsrunde vedrørende opførelsen af fundamentet.
The application by SERS must be granted in part, and it must be allowed to rely, in the context of the application of clause 6.3 of the framework contract, on a delay of 64 working days on the basis of the failure of the call for tenders for the structural work.
Det skal således fastslås, at Parlamentet er fritaget for pligten til at betale byggerente i henhold til rammeaftalens artikel 6, stk. 3, for tiden mellem den 10. maj og den 14. december 1998.
Consequently, it must be held that the Parliament is exonerated from the payment of the interim interest provided for in clause 6.3 of the framework contract for the period from 10 May to 14 December 1998.
Afdeling VILI, kapitel A, sektion 2, litra a) og d), i Forligsudvalgets udtalelse af 22. marts 1999 annulleres.
Annuls Title VILI, Chapter A, Section 2(a) and (d) of the opinion of the committee of conciliators of 22 March 1999;
Tidspunktet for færdiggørelse af bygningen i henhold til aftalen af 31. marts 1994 mellem Europa-Parlamentet og Ville de Strasbourg og Société d'aménagement et d'équipement de la Région de Strasbourg (SERS) fastsættes til den 6. februar 1998.
Fixes the contractual date of completion of the buildings referred to in the contract of 31 March 1994 between the European Parliament, Ville de Strasbourg and Société d'équipement et d'aménagement de la Région de Strasbourg (SERS) at 6 February 1998;
Europa-Parlamentet fritages for pligten til at betale byggerenter i henhold til aftalens artikel 6, stk 3, i perioden fra den 10. maj til den 14. december 1998.
Exonerates the European Parliament from payment of the interim interest provided for in clause 6.3 of that contract for the period from 10 May to 14 December 1998;
I øvrigt frifindes de sagsøgte.
Dismisses the remainder of the application;
Hver part bærer sine egne omkostoinger.*
Orders the parties to bear their own costs.'
Generaladvokat L. A. Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 26. september 2002.
Advocate General L. A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 26 September 2002.
10. april 2003 direktiv 75/439/EØF bortskaffelse af olieaffald ufuldstændig
(Failure of a Member State to fulfil its obligations — Directive 75/439/EEC — Disposal of waste oils — Incomplete transposition) (Sixth Chamber)
»Traktatbrud gennemførelse* (Sjette Afdeling)
By application lodged at the Court Registry on 13 October 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that:
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. oktober 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 6, stk. 2, artikel 8, stk. 2, litra a), artikel 13 og 17 i Rådets direktiv 75/439/EØF af 16. juni 1975, og i henhold til EF-traktatens artikel 5, stk. 1, og artikel 189, stk. 3 (nu artikel 10, stk. 1, EF og artikel 249, stk. 3, EF), idet den ikke har vedtaget bestemmelser, hvorefter den kompetente myndighed, inden den giver tilladelse til virksomheder, der regenererer olieaffald eller som anvender det som brændsel, kan sikre sig en passende beskyttelse af sundheden i forbindelse med anvendelse af olieaffald som brændsel, og at der anvendes den bedste til rådighed stående teknologi, forudsat at dette ikke medfører alt for store omkostninger, i forbindelse med regenerering af olieaffald og anvendelse af det som brændsel
toxic and dangerous waste and, from 27 June 1995, in accordance with the obligations arising under Article 9 of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991, which were already owed by the Member States under Article 9 of Directive 78/319; by not providing, within the prescribed period, for periodical inspection of undertakings which regenerate waste oils or use them as fuel, or for examination of trends in the state of technical development and/or of the environment with a view to revising, where necessary, permits granted to those undertakings; by failing to convey to the Commission information concerning technical expertise and the experience gained and results obtained through the application of measures taken pursuant to Council Directive 75/439/EEC of 16 June 1975 on the disposal of waste oils, as amended by Council Directive 87/101/EEC of 22 December 1986, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6(2), 8(2)(a), 13 and 17 of Directive 75/439, as amended by Directive 87/101;
ikke har udstedt bestemmelser om, at restprodukterne fra forbrænding af olieaffald skal bortskaffes i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 9 i Rådets direktiv 78/319/EØF af 20. marts 1978 og fra den 27. juni 1995 i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 9 i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975, der i medfør af Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 har erstattet artikel 9 i direktiv 78/319 hverken har udstedt bestemmelser om en regelmæssig kontrol af de virksomheder, der regenererer olieaffald, eller som anvender det som brændsel, eller om, at udviklingen i teknologien og/eller miljøsituationen skal undersøges med henblik på om nødvendigt at revidere de tilladelser, der er meddelt disse virksomheder ikke har meddelt Kommissionen oplysninger om sin tekniske viden og sine erfaringer og resultater fra anvendelsen af de bestemmelser, der er truffet i medfør af direktiv 75/439, som ændret ved direktiv 87/101.
of the environment with a view to revising, where necessary, permits granted to those undertakings; by failing to convey to the Commission information concerning its technical expertise and the experience gained and results obtained through the application of measures taken pursuant to Directive 75/439/EEC, as amended by Directive 87/101/EEC, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 6(2), 8(2)(a), 13 and 17 of Directive 75/439/EEC, as amended by Council Directive 87/101/EEC, Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC;
Det skal derfor fastslås, at denne bekendtgørelse, uanset om den udgør en korrekt gennemførelse af artikel 6, stk. 2, i direktiv 75/439, ikke er relevant for den foreliggende sag.
Case C-142/00 Ρ Commission of the European Communities ν Nederlandse Antillen Commercial policy
Artikel 8 og 9 i lovdekret nr. 239/97 kan heller ikke anses for passende foranstaltninger til gennemførelsen artikel 8, stk. 2, litra a), i direktiv 75/439, idet de blot gør det til en betingelse for bortskaffelse af restprodukterne fra forbrænding af olieaffald, at miljøministeren har givet forudgående tilladelse, uden dog at fastsætte nærmere bestemmelser om denne tilladelsesprocedure og dermed uden at opfylde forskrifterne i de bestemmelser, hvortil der henvises i artikel 8, stk. 2, litra a), i direktiv 75/439.
(Appeal — Arrangements for association of the overseas countries and territories — Imports of rice originating in the overseas countries and territories — Safeguard measures — Regulations (EC) No 2352/97 and No 2494/97 - Action for annulment - Inadmissibility of the action) (Sixth Chamber)
Med hensyn til formålet med artikel 17 i direktiv 75/439 må den portugisiske regerings argument om, at den ikke mener at have erhvervet nogen teknisk viden ved anvendelsen af den nationale lovgivning, der gennemførte direktiv 75/439 i national ret, forkastes.
The Commission, supported by the French Republic and the Council, advances four grounds of appeal and claims that the Court of Justice should:
Det hedder i domskonklusionen:
- set aside the contested judgment;
1 øvrigt frifindes Den Portugisiske Republik
Sets aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 10 February 2000 in Joined Cases T-32/98 and T-41/98 Nederlandse Antillen ν Commission;
Hun foreslog Domstolen at træffe følgende afgørelse:
Orders the Nederlandse Antillen to pay the costs both at first instance and on appeal;
I øvrigt frifindes Den Portugisiske Republik.
He proposed that the Court should:
Sag C-142/00 Ρ Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Nederlandse Antillen Handelspolitik
Case C-65/01 Commission of the European Communities ν Italian Republic Social policy
Selv om De Nederlandske Antiller er nævnt i syvende betragtning til forordning nr. 2352/97, fremgår det klart af forordningens artikel 1, at den finder anvendelse på indførsel til Fællesskabet af ris med oprindelse i samtlige OLT.
Article 77 of DPR No 547/55 provides that the starting controls of the machines must be arranged in such a way as to avoid accidental starting or engagement or be equipped with appropriate devices to fulfil the same function.
Følgelig har forordning nr. 2352/97 og nr. 2494/97 efter deres art generel rækkevidde og er ikke beslutninger som omhandlet i EF-traktatens artikel 189 (nu artikel 249 EF).
That general provision does not transpose, in a sufficiently precise and clear manner, the specific requirements laid down in the second sentence of paragraph 2.2 of Annex I to Directive 89/655.
De Nederlandske Antiller har således ikke bevist, at de på grund af særlige egenskaber er individuelt berørt af forordning nr. 2352/97 og nr. 2494/97.
When the work equipment or the dangerous parts of it have stopped, the energy supply of the actuators concerned must be switched off.
Den omstændighed, at De Nederlandske Antiller eksporterede langt den største mængde ris med oprindelse i OLT til Fællesskabet, adskilte dem ikke fra alle andre OLT. For selv om påstanden om, at beskyttelsesforanstaltningerne i henhold til forordning nr. 2352/97 og nr. 2494/97 kunne få betydelige socioøkonomiske konsekvenser for De Nederlandske Antiller, skulle vise sig begrundet, står det dog fast, at forordningerne havde lignende konsekvenser for de andre OLT.
In this case, none of the national provisions relied upon by the Italian Republic set out those specific technical requirements.
Når henses til det ovenfor anførte, kan De Nederlandske Antiller ikke anses for at være ramt på grund af visse egenskaber, som er særlige for dem, eller på grund af en faktisk situation, der adskiller dem fra alle andre og derfor individualiserer dem.
The minimum requirements set out in the second to fifth indents of the second sentence of paragraph 2.8 of Annex I to Directive 89/655 concern the guards and protection devices for the moving parts of work equipment which present risks of mechanical contact which could lead to accidents.
Det var derfor med urette, at Retten fandt, at de var individuelt berørt af forordning nr. 2352/97 og nr. 2494/97.
In this case, the specific provisions relied upon by the Italian Republic, namely Articles 43, 44, 48 and 49 of DPR No 547/55, do not require observance of the requirements mentioned in the preceding paragraph.
Kongeriget Spanien, Den Franske Republik og Rådet for Den Europæiske Union bærer deres egne omkostninger.*
He proposed that the Court should:
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Order the Italian Republic to pay the costs.'
I det foreliggende tilfælde fremgår det ikke af de specifikke bestemmelser, som Den Italienske Republik har påberåbt sig, nemlig artikel 43, 44, 48 og 49 i DPR nr. 547/55, at de krav, som er anført i foregående præmis, skal iagttages.
Case T-155/01 Robert Walton ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 26. september 2002.
Case T-134/02 Miguel Tejada Fernandez ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Retten
Page 45
Sag T-155/01 Robert Walton / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-224/01 Dufferrit GmbH ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
»Midlertidigt ansatte — afskedigelse på grund af utilstrækkelig faglig indsats — søgsmål om annullation og om betaling af en afskedigelsesgodtgørelse* (Anden Afdeling)
On 1 April 1996, Kolene Corporation ('the intervener') filed an application for a Community trade mark pursuant to Regulation No 40/94 at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) ('OHIM').
Sag T-134/02 Miguel Tejada Fernandez / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
By a decision of 15 October 1999 the Opposition Division rejected the opposition on the grounds that the marks were not identical and that there was no likelihood of confusion between them in the relevant territory of the Community, namely Germany.
»Tjenestemænd - forfremmelse — sammenligning af fortjenester — annullationssøgsmål* (Tredje Afdeling)
By a decision of 6 July 2001 ('the contested decision'), which was served on the applicant on 23 July 2001, the First Board of Appeal of OHIM dismissed the appeal.
Sag T-224/01 Dufferrit GmbH / Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) Intellektuel ejendomsret
By an application drafted in English and lodged at the Registry of the Court on 24 September 2001, the applicant brought this action.
»EF-varemærker - indsigelsessag — ældre ordmærke TUFFRIDE — ansøgning om NU-TRIDE som EF-ordmærke — risiko for forveksling — risiko for, at der antages at være en forbindelse - varemærke, som strider mod den offentlige eller sædelighed — artikel 7, stk. 1, litra f), og artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94* (Fjerde Afdeling)
According to the Court, the degree of similarity between the marks in question is not sufficiently high for a finding that there is a likelihood of confusion between them. That conclusion is corroborated by the fact that the relevant public is highly specialised in the sector of the goods and services in question and, accordingly, is likely to take great care in the selection of those good and services.
Sag T-217/01 Forum des migrants de l'Union européenne / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Retlige og indre anliggender
Case T-217/01 Forum des migrants de l'Union européenne ν Commission of the European Communities Justice and Home Affairs
•Finansiel fællesskabsstøtte — driftsudgifter — beslutning om at bringe en finansiel støtte til ophør —princippet om god økonomisk forvaltning —fortolkning af betingelserne for støtte -retten til kontradiktion — berettiget forventning* (Fjerde Afdeling)
(Community financial support — Operating costs — Decision to terminate financial support — Principle of sound financial management — Interpretation of the conditions of support — Right to a fair hearing — Protection of legitimate expectations) (Fourth Chamber)