natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er uomtvistet, at opregningen i direktivets bilag II ikke tager sigte på oplysninger af en sådan karakter som den, der gives med den advarsel, der er foreskrevet i artikel 4, stk. 2, litra b), i kongelig anordning af 17. december 1992.
Article 31(1) of the directive provides to that end that at least the information listed in point A of Annex II must be communicated to the policy-holder before the conclusion of the assurance contract and Article 31(2) of the same directive provides that the policy-holder must be kept informed throughout the term of the contract of any change concerning the information listed in point Β of that annex.
Da denne oplysning følgelig må anses for en »yderligere oplysning« ud over dem, der er anført i bilaget, må det undersøges, om den kan betragtes som »nødvendig for, at forsikringstageren virkelig kan forstå de væsentligste elementer i den af ham tegnede forsikring«, således som det kræves efter direktivets artikel 31, stk. 3.
Article 31(3) of the same directive provides that the Member State of the commitment may require assurance undertakings to furnish information in addition to that listed in that Annex only if it is necessary for a proper understanding by the policy-holder of the essential elements of the commitment.
Kun sådanne yderligere oplysninger, der opfylder dette krav, er nemlig forenelige med fællesskabsretten, da fællesskabslovgiver med direktivets artikel 31 har villet afgrænse karakteren af de oplysninger, som medlemsstaterne af hensyn til forbrugerne kan kræve af forsikringsselskaberne for ikke at begrænse valget af de forsikringsprodukter, der tilbydes på det indre marked for forsikringsvirksomhed, unødigt.
Given its generality and vagueness, such a warning is therefore inappropriate for the purposes of informing the policy-holder as to the choice to be made and, given its reference only to the disadvantages resulting from cancellation, reduction or surrender, is more likely to dissuade the policy-holder from terminating an existing contract, even though the conclusion of a new contract might, in fact, be to his advantage.
Indledningsvis bemærkes, at et direktiv ganske vist ikke i sig selv kan skabe forpligtelser for private, når det ikke er korrekt gennemført i national ret, men at den nationale domstol er forpligtet til i videst muligt omfang at fortolke nationale retsforskrifter, hvad enten disse er ældre eller yngre end direktivet, på grundlag af dettes ordlyd og formål, således at det med direktivet tilsigtede mål kan opfyldes i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249, stk. 3, EF) (jf. bl.a. dom af 13.7.2000, sag C-456/98, Centrosteel, præmis 15 og 16).
The warning in question thus also risks jeopardising the objective sought by Article 31 of the directive, which, as the preamble states, is to provide the policy-holder with the information necessary to enable him to select the contract best suited to his requirements so that he can
Det fremgår således af selve ordlyden af direktivets artikel 31, stk. 3, samt af direktivets bilag II og 23. betragtning, at de supplerende oplysninger, som medlemsstaterne kan kræve efter denne bestemmelse, dels skal være klare og præcise, dels nødvendige for, at forsikringstageren kan forstå de væsentligste elementer i de forsikringsprodukter, han får tilbudt.
It is not in dispute that the list in Annex II to the directive does not include information such as the warning provided for by Article 4(2)(b) of the Royal Decree of 17 December 1992.
Det fremgår af direktivets 23. betragtning, at direktivet bl.a. har til formål at gennemføre en samordning af de minimumsbestemmelser, der er nødvendige for at sikre, at forbrugeren modtager klare og præcise oplysninger om de væsentligste træk ved de forsikringsprodukter, der tilbydes ham.
Since the issue here is information in addition to that set out in that Annex, it is necessary to determine whether, as Article 31(3) of the directive requires, that additional information may be classified as 'necessary for a proper understanding by the policy-holder of the essential elements of the commitment'.
Der er ikke knyttet en sådan ulempe til de detaljerede oplysninger, som forsikringstageren har krav på ifølge direktivets artikel 31, stk. 1 og 2, jf. bilag II, såvel inden forsikringsaftalens indgåelse som under dennes løbetid.
By contrast, the detailed information which, under Article 31(1) and (2), together with Annex II, of the directive, must be provided to the policy-holder, both before the conclusion of the
Det følger af disse betragtninger, at en så vag og generel oplysning som den, der er indeholdt i advarslen i henhold til artikel 4, stk. 2, litra b), i kongelig anordning af 17. december 1992, ikke kan anses for en yderligere oplysning i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i direktivets artikel 31, stk. 3.
It follows from those considerations that information as vague and general as that given by the warning provided for by Article 4(2)(b) of the Royal Decree of 17 December 1992 cannot be regarded as additional information for the purposes of Article 31(3) of the directive.
»Artikel 31, stk 3, i Rådets direktiv 92/96/EØF af 10. november 1992 om samordning af love og administrative bestemmelser vedrørende diretøe livsforsikrmgsvirksomhed og om ændring af direktiv 79/267/EØF og 90/619IEØF (tredje livsforsikringsdirektiv) er til hinder for en national ordning hvorefter der i et tilbud om livsforsikring eller i forsikringspolicen — såfremt der ikke fremsættes tilbud skal gives forsikringstageren oplysning om, at opsigelse, omskrivning til fripolice eller tilbagekøb af en løbende livsforsikring med henblik på tegning af en anden livsforsikring i almindelighed er til skade for ham.*
'Article 31(3) of Council Directive 92/96/EEC of 10 November 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct life assurance and amending Directives 79/267/EEC and 90/619/EEC (third life assurance Directive) precludes national legislation which provides that a lifeassurance proposal, or in the absence of a proposal, a lifeassurance policy must inform the policy-holder that cancellation, reduction or surrender of an existing lifeassurance contract for the purpose of subscribing to another lifeassurance policy is generally detrimental to the policy-holder.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Sjette Afdeling) den 15. november 2001.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 15 November 2001.
Sag C-107/00 Caterina Insalaca / Office national des pensions (ONP) Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende
Case C-107/00 Caterina Insalaca ν Office national des pensions (ONP) Social Security for Migrant Workers
Præjudiciel »Social sikring — artikel 46-46c i forordning antikumulationsregler — ydelser af samme art* (Anden Afdeling) antikumulationsreglerne i henholdsvis artikel 52, stk. 1, i den kongelige anordning af 21. december 1967 og artikel 46c i forordning nr. 1408/71.
Preliminary ruling (Social security — Articles 46 to 46c of Regulation against overlapping — Benefits of the same kind) (Second Chamber)
ONP inddrog i den forbindelse Caterina Insalaca's italienske efterladtepension i beregningen.
In calculating the amount of the Belgian survival pension, the ONP applied the rules against overlapping contained in Article 52(1) of the Royal Decree of 21 December 1967 and Article 46c of Regulation No 1408/71.
Denne beregningsmetode medførte en nedsættelse af Caterina Insalaca's belgiske efterladtepension.
It took into account in that regard the Italian survivor's pension which Mrs Insalaca was receiving.
Ved dom af 13. marts 2000, indgået til Domstolen den 22. marts 2000, har Tribunal du travail de Mons i medfør af artikel 234 EF forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 46-46c i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1248/92 af 30. april 1992.
By judgment of 13 March 2000, received at the Court of Justice on 22 March 2000, the Tribunal du Travail (Labour Court), Mons, referred to the Court for a preliminary ruling under Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) two questions on the interpretation of Articles 46a and 46b of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983, as amended by Council Regulation (EEC) No 1248/92 of 30 April 1992.
Caterina Insalaca anlagde sag til prøvelse af ONP's afgørelse af 2. juli 1998 ved Tribunal du travail de Mons, idet hun bl.a. gjorde gældende, at artikel 52, stk. 1, i den kongelige anordning af 21. december 1967, således som bestemmelsen var blevet anvendt, var i strid med artikel 46a og 46b i forordning nr. 1408/71.
Mrs Insalaca challenged the decision of 2 July 1998 of the ONP before the Tribunal du travail de Mons claiming, inter alia, that Article 52(1) of the Royal Decree of 21 December 1967, as it had been applied, was contrary to Articles 46a and 46b of Regulation No 1408/71.
Disse spørgsmål er blevet rejst under en sag mellem Caterina Insalaca og Office national des pensions (herefter »ONP«) vedrørende problemet, om en italiensk efterladtepension skal medregnes ved fastsættelsen af loftet for den belgiske arbejdsophørspension og den belgiske efterladtepension, hun har krav på.
Those questions were raised in proceedings between Caterina Insalaca and the Office national des pensions (the National Pensions Office, hereinafter 'the ONP') concerning the taking into account of an Italian survivor's pension in the determination of the ceiling for the Belgian retirement and survivor's pensions which she can claim.
Hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
The dispute in the main proceedings and the questions referred
ONP gjorde under retssagen gældende, at den belgiske efterladtepension i hovedsagen ikke var blevet nedsat som følge af, at sagsøgeren oppebar italiensk efterladtepension, men som følge af sammenlægningen af den belgiske efterladtepension og den belgiske arbejdsophørspension.
Before the referring court the ONP maintained that, in the case in the main proceedings, the reduction in the Belgian survivor's pension had not come about because of the existence of the Italian survivor's pension, but because of the overlapping of the Belgian survivor's and retirement pensions.
Under disse omstændigheder besluttede Tribunal du travail de Mons at udsætte sagen og forelægge følgende præjudicielle spørgsmål for Domstolen:
It was in those circumstances that the Tribunal du travail de Mons decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Caterina Insalaca, der siden 1981 har oppebåret efterladtepension fra den kompetente italienske institution, indgav den 28. oktober 1997 en ansøgning om arbejdsophørs- og efterladtepension til ONP. ONP tilkendte hende med virkning fra den 1. december 1998 arbejdsophørspension efter den belgiske pensionsordning for arbejdstagere.
On 28 October 1997, Mrs Insalaca, who has received a survivor's pension from the competent Italian institution since 1981, claimed a retirement and survivor's pension from the ONP, which awarded her, from 1 December 1998, a retirement pension from the Belgian pension scheme for employed workers.
Andet spørgsmål udtrykket er anvendt i artikel 46a og 46b i forordning nr. 1408/71 af 14. juni 1971?
Does the national rule governing the calculation of a survivor's pension and establishing a restriction of the ceiling in respect of overlapping of old-age and survivor's pensions where the surviving spouse can claim a survivor's pension payable by another Member State constitute a provision on reduction within the meaning of Articles 46a and 46b of Regulation No 1408/71 of 14 June 1971?
Det bemærkes indledningsvis, at det fremgår af artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71, at bestemmelser om nedsættelse i en medlemsstats lovgivning — medmindre der er fastsat andre bestemmelser herom i forordningen kan gøres gældende over for personer, der modtager en ydelse fra den pågældende medlemsstat, når de samtidig kan få udbetalt andre sociale sikringsydelser, selv om det drejer sig om ydelser, som den pågældende har erhvervet ret til i medfør af en anden medlemsstats lovgivning.
It must be borne in mind at the outset that it follows from Article 12(2) of Regulation No 1408/71 that provisions on reduction laid down in the legislation of a Member State may, unless that regulation provides otherwise, be invoked against persons who receive a benefit from that Member State if they can claim other social security benefits, even when those benefits are acquired under the legislation of another Member State.
I bekræftende fald, skal artikel 46a og 46b da fortolkes således, at de bemyndiger den nationale institution, som anvender antikumulationsreglen, til under hensyn til den efterladtepension, der udbetales i henhold til ordningen i en anden medlemsstat, at nedsætte det loft for sammenlægning af alderspension/efterladtepension, der er foreskrevet i den nationale lovgivning?«
If so, must Articles 46a and 46b be interpreted as authorising the national institution which applies the provision against overlapping to take account of the survivor's pension granted under the scheme of another Member State in order to reduce the ceiling in respect of overlapping of old-age and survivor's pensions provided for by national legislation?'
En undtagelse fra princippet i artikel 12, stk. 2, i forordning nr. 1408/71 findes i forordningens artikel 46b, stk. 1, der bestemmer, at i tilfælde af sammenfald af ydelser af samme art, finder bestemmelser om nedsættelse i en medlemsstats lovgivning ikke anvendelse på en ydelse, der beregnes i henhold til samme forordnings artikel 46, stk. 2.
An exception to the principle laid down in Article 12(2) of Regulation No 1408/71 is contained in Article 46b(l) of that regulation, which provides that, in the case of overlapping of benefits of the same kind, provisions on reduction laid down by the legislation of a Member State do not apply to benefits calculated in accordance with Article 46(2) of that regulation.
Indledningsvis bemærkes, at det fremgår af fast retspraksis, at en national regel må kvalificeres som en bestemmelse om nedsættelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 1408/71, når den beregning, den fastlægger, har til virkning, at det pensionsbeløb, den pågældende har krav på som følge af, at han har krav på en ydelse i en anden medlemsstat, nedsættes (jf. bl.a. domme af 18.11.1999, sag C442/97, Van Coile, præmis 25, og sag C-161/98, Platbrood, præmis 25).
The Court has consistently held that a national rule must be regarded as a provision on reduction of benefit, within the meaning of Regulation No 1408/71, if the calculation which it requires to be made has the effect of reducing the amount of the pension which the person concerned may claim, because he receives a benefit from another Member State (see, in particular, Case C-442/97 Van Coile [1999], paragraph 25, and Case C-161/98 Platbrood [1999], paragraph 25).
I denne forbindelse bemærkes, at efter fast retspraksis skal sociale sikringsydelser betragtes som værende af samme art, når deres genstand og formål samt deres beregningsgrundlag og tildelingsbetingelser er identiske (jf. bl.a. dom af 12.2.1998, sag C-366/96, Cordelle, præmis 19).
In that regard, first, the Court has consistently held that social security benefits must be regarded as being of the same kind when their purpose and object, as well as the basis on which they are calculated and the conditions for granting them, are identical (see, in particular, Case C-366/96 Cordelle [1998], paragraph 19).
Den belgiske efterladtepension og den italienske efterladtepension, der er omhandlet i hovedsagen, udgør dermed ydelser af samme art i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 1408/71.
Consequently, the Belgian and Italian pensions for survivors which are at issue in the main proceedings constitute benefits of the same kind within the meaning of Regulation No 1408/71.
ONP har i hovedsagen beregnet ydelserne i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordning nr. 1408/71.
Second, in the case in the main proceedings the ONP has determined the amount of the benefits in accordance with Article 46(2) of Regulation No 1408/71.
Hvad angår den foreliggende hovedsag må det konstateres, at det fremgår af forelæggelsesdommen, at Tribunal du travail de Mons er af den opfattelse, at ONP udelukkende har anvendt artikel 52, stk. 1, andet afsnit, i den kongelige anordning af 21. december 1967 som følge af, at der udredes en ydelse fra en anden medlemsstat, og at ONP i forhold til national ret har anvendt denne bestemmelse korrekt.
In the case in the main proceedings, it should first be observed, it is clear from the referring judgment that the Tribunal du Travail de Mons considers that the ONP applied the second subparagraph of Article 52(1) of the Royal Decree of 21 December 1967 only because of the existence of a benefit for which another Member State is responsible and, with regard to national law, correctly applied that provision.
Det følger heraf, at den nationale bestemmelse, der er omtvistet i hovedsagen, skal anses for — i det mindste implicit — at omfatte ydelser, som den pågældende oppebærer fra en anden medlemsstat.
It follows that the national rule in issue in the main proceedings must be regarded as covering, at least implicitly, benefits which the person concerned receives in another Member State.
Det følger heraf, at den belgiske og den italienske efterladtepension i hovedsagen er omfattet af undtagelsen i artikel 46b, stk. 1, i forordning nr. 1408/71, og at en bestemmelse om nedsættelse som den, der er omhandlet i hovedsagen, således ikke kan anvendes ved beregningen af ydelserne i henhold til denne forordnings artikel 46, stk. 2.
Second, it is not in dispute that the application of the rule of calculation set out in the second
Det fremgår imidlertid af Domstolens praksis, at bestemmelserne i artikel 46 i forordning nr. 1408/71 skal anvendes i deres helhed, såfremt anvendelsen af den nationale lovgivning viser sig at være mindre fordelagtig for den pågældende end anvendelsen af de fællesskabsretlige
It follows that the Belgian and Italian pensions for survivors which are at issue in the main proceedings fall within the exception laid down in Article 46b(l) of Regulation No 1408/71, and that, accordingly, a provision on reduction, such as that in issue in the main proceedings, may not be applied in the calculation of benefits under Article 46(2) of that regulation.
bestemmelser i denne artikel (jf. bl.a. dom af 11.6.1992, forenede sager C-90/91 og C-91/91, Di Crescenzo og Casagrande, Sml. I. s. 3851, præmis 16).
46(l)(a)(ii) of that regulation, the amount of the 'proportional' benefit, in accordance with the provisions of paragraph 2 of that article.
sammenligner den kompetente institution i henhold til forordningens artikel 46, stk. 3, det selvstændige ydelsesbeløb med det proratariske ydelsesbeløb og vælger det af de to beløb, der er højest.
However, it follows from the caselaw of the Court that the provisions of Article 46 of Regulation No 1408/71 must be applied in their entirety if the application of the legislation of the Member State in question alone proves less favourable to the person concerned than that of the Community scheme set out in that article (see, in particular, Joined Cases C-90/91 and C91/91 Di Crescenzo and Casagrande [1992], paragraph 16).
Beregningen af ydelsesbeløbet i medfør af artikel 46 i forordning nr. 1408/71 skal ske i tre tempi.
The calculation of the amount of benefits under Article 46 of Regulation No 1408/71 must be carried out in three stages.
Den kompetente institution beregner først det såkaldte »selvstændige« ydelsesbeløb i henhold til forordningens artikel 46, stk. 1, litra a), nr. i).
First, the competent institution calculates the 'autonomous' benefit in accordance with Article 46(l)(a)(i) of that regulation.
Derefter beregner den i medfør af forordningens artikel 46, stk. 1, litra a), nr. ii), det såkaldte »proratariske« ydelsesbeløb i henhold til bestemmelserne i artikel 46, stk. 2. Endelig
Secondly, it calculates, under Article
Den kompetente institution skal følgelig foretage en sammenligning mellem de ydelser, der vil kunne udbetales alene i medfør af den nationale lovgivning, herunder dennes antikumulationsregler, og de ydelser, der vil kunne udbetales i medfør af fællesskabsretten, og tildele den pågældende den højeste af de to ydelser.
The competent institution must therefore compare the benefits which would be payable in application of the national legislation alone, including its rules against overlapping, with those which would be payable in application of Community law, and award to the person concerned the benefits which yield the higher amount.
Artikel 46a og 46c i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, som ændret ved forordning nr. 1248/92, er til hinder for anvendelsen af en medlemsstats bestemmelser, der indeholder en antikumulationsregel, hvorefter en efterladtepension, der består ret tili den pågældende medlemsstat, skal nedsættes som følge af, at der samtidig er erhvervet ret til efterladtepension i henhold til en anden medlemsstats lovgivning, såfremt de ydelser, der skal udbetales i medfør af de nationale bestemmelser, viser sig at være mindre fordelagtige end dem, der fastsættes under anvendelse af forordningens artikel 46.*
Articles 46a and 46b of Regulation No 1408/71 of 14 June 1971, as amended and updated by Regulation No 2001/83, as amended by Regulation No 1248/92, preclude the application of the legislation of a Member State containing a provision against overlapping under which a survivor's pension received in that Member State must be reduced because of a survivor's pension acquired in another Member State, where the benefits payable in application the legislation of the first Member State are less favourable than those determined in application of Article 46 ofthat regulation.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 25. oktober 2001.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 25 October 2001.
Sag C-29/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-29/01 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Environment and consumers
»Traktatbntd - manglende gennemførelse af direktiv 96/61/EF* (Anden Afdeling)
(Failure by a Member State to fulfil its obligations (Second Chamber) obligations under that directive.
Kongeriget Spanien har ikke bestridt, at det ikke har gennemført direktiv 96/61 inden for den fastsatte frist, og har fremhævet, at gennemførelsen er i gang.
The Kingdom of Spain does not deny its failure to transpose Directive 96/61 within the prescribed period and states that its transposition is under way.
Det har imidlertid gjort gældende, at det har opfyldt sin forpligtelse i henhold til artikel 10 EF, idet det har indledt den nødvendige nationale procedure for at sikre gennemførelsen af direktiv 96/61.
It argues, however, that by initiating the requisite national procedure for the transposition of Directive 96/61, it has complied with its obligation under Article 10 EC.
Kongeriget Spanien gør derfor gældende, at det bør frifindes, og at Kommissionen bør tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Accordingly, the action should be dismissed and the Commission ordered to pay the costs.