natgillin/translations-raw huggingface dataset:
CIFs eksistens og dens virksomhed, der reguleres ved kongeligt dekret nr. 560/1923 og den hertil knyttede overenskomst, senest ændret ved dekret af 5. august 1992, strider mod artikel 3, stk. 1, litra g), EF samt artikel 10 EF og artikel 81, stk. 1, EF i det omfang, hvori bestemmelserne indtil 1994 uvægerligt har medført, samt fra nævnte tidspunkt har tilladt og begunstiget, at CIF og de deltagende virksomheder har udvist konkurrencebegrænsende adfærd under tilsidesættelse af artikel 81, stk. 1, EF.
— the existence and business activities of the CIF, as governed by Royal Decree No 560/1923 and by the agreement appended thereto, as last amended by the Decree of 5 August 1992, were contrary to Articles 3(l)(g) EC, 10 EC and 81(1) EC in so far as, until 1994, the relevant provisions required the CIF and its member undertakings to engage in anticompetitive conduct in breach of Article 81(1) EC, and thereafter permitted and facilitated such conduct;
I hvert fald har CIF og de deltagende virksomheder truffet beslutninger indbyrdes og indgået aftaler, der — idet deres formål var at fastlægge de nærmere bestemmelser for og mekanismerne ved fordelingen mellem de samarbejdende virksomheder af produktionen af tændstikker bestemt til afsætning af nævnte CIF, hvorved konkurrencen begrænses mere end det som allerede bevirkes af den relevante lovgivning — udgør indgreb i konkurrencen i strid med artikel 81, stk. 1, EF.
— in any event, the CIF and its member undertakings adopted decisions as a consortium and concluded agreements which — in so far as their object was to define procedures and mechanisms for allocating, between those undertakings, the production of matches to be marketed by the CIF in such a way as to place restrictions on competition additional to those permitted by the applicable legislation — adversely affected competition in breach of Article 81(1) EC;
CIF og Swedish Match har indgået en aftale med det formål at fordele produktionen af tændstikker og at afsætte disse i fællesskab via CIF, hvilket udgør et konkurrencestridigt forhold i strid med artikel 81, stk. 1, EF.
— the CIF and Swedish Match entered into an agreement concerning the allocation of match production and distribution of both undertakings' products through the CIF, which constituted anticompetitive conduct in breach of Article 81(1) EC;
CIF, de deltagende virksomheder og Swedish Match skal indstille de fastslåede overtrædelser og afholde sig fra enhver aftale, hvis genstand eller virkning kan sidestilles med det således fastslåede kartel.
— the CIF, the member undertakings and Swedish Match were to terminate the infringements found and to refrain in future from any agreement likely to have a similar object or effect.
Conaedi og Magazzini de Generi di Monopolio skal for fremtiden afholde sig fra at indgå aftaler, hvis genstand eller virkning kan sidestilles med de fastslåede aftaler.
the Conaedi and the Magazzini di Generi di Monopolio were to refrain in future from drawing up agreements similar in object or effect.
Den 14. november 2000 anlagde CIF sag til prøvelse af konkurrencemyndighedens afgørelse ved Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (herefter »den forelæggende ret«).
On 14 November 2000, the CIF brought an action before the Tribunale amministrativo per il Lazio contesting the Authority's decision.
»1) Skal eller kan en national konkurrencemyndighed, som stilles over for omstændigheder, hvor en aftale mellem virksomheder fremkalder skadevirkninger for fællesskabshandelen, og når nævnte aftale enten er krævet eller begunstiget af et nationalt lovgivningstiltag, som legitimerer eller forstærker virkningerne, navnlig ved prisfastsættelse og markedsfordeling — undlade at anvende de pågældende regler og pålægge sanktioner eller — i det mindste — nedlægge forbud for fremtiden mod virksomhedernes konkurrencestridige adfærd — og hvad er retsvirkningerne heraf?
Where an agreement between undertakings adversely affects Community trade, and where that agreement is required or facilitated by national legislation which legitimises or reinforces those effects, specifically with regard to the determination of prices or market-sharing arrangements, does Article 81 EC require or permit the national competition Authority to disapply that measure and to penalise the anticompetitive conduct of the undertakings or, in any event, to prohibit it for the future, and if so, with what legal consequences?
Kan en national lovgivning, som giver et ministerium beføjelse til at fastsætte salgspriser for et produkt og desuden tildeler en obligatorisk sammenslutning af producenter beføjelse til at fordele produktionen mellem virksomhederne, med henblik på anvendelsen af artikel 81, stk. 1, EF, anses for
For the purposes of applying Article 81(1) [EC], is it possible to regard national legislation under which competence to fix the retail prices of a product is delegated to a ministry and power to allocate production between undertakings is entrusted to a consortium to which the relevant producers are obliged to belong, as precluding undertakings from engaging in autonomous conduct which prevents, restricts or distorts competition?'
Når en national konkurrencemyndighed som den italienske myndighed har fået til opgave bl.a. at kontrollere, at artikel 81 EF overholdes, og når denne bestemmelse sammenholdt med artikel 10 EF pålægger medlemsstaterne en undladelsesforpligtelse, ville EU-konkurrencerettens effektive virkning mindskes, såfremt konkurrencemyndigheden inden for rammerne af en undersøgelse af virksomheders adfærd i forhold til artikel 81 EF ikke måtte fastslå, at en national bestemmelse tilsidesætter artikel 10 EF sammenholdt med artikel 81 EF, og såfremt den som følge heraf ikke undlod at anvende bestemmelsen.
Since a national competition authority such as the Authority is responsible for ensuring, inter alia, that Article 81 EC is observed and that provision, in conjunction with Article 10 EC, imposes a duty on Member States to refrain from introducing measures contrary to the Community competition rules, those rules would be rendered less effective if, in the course of an investigation under Article 81 EC into the conduct of undertakings, the authority were not able to declare a national measure contrary to the combined provisions of Articles 10 EC and 81 EC and if, consequently, it failed to disapply it.
I den sammenhæng er det uden betydning, at en tilsidesættelse af artikel 81 EF og 82 EF i det tilfælde, hvor den nationale lovgivning pålægger virksomhederne en konkurrencebegrænsende adfærd, ikke også kan gøres gældende over for disse virksomheder.
In that regard, it is of little significance that, where undertakings are required by national legislation to engage in anticompetitive conduct, they cannot also be held accountable for infringement of Articles 81 EC and 82 EC.
De pligter, som påhviler medlemsstaterne i medfør af artikel 3, stk. 1, litra g), EF, artikel 10 EF, 81 EF og 82 EF, og som er uafhængige af virksomhedernes forpligtelser i medfør af artikel 81 EF og 82 EF, gælder uformindsket, hvorfor den nationale konkurrencemyndighed fortsat er forpligtet til at undlade at anvende den omhandlede nationale bestemmelse.
Member States' obligations under Articles 3(l)(g) EC, 10 EC, 81 EC and 82 EC, which are distinct from those to which undertakings are subject under Articles 81 EC and 82 EC, none the less continue to exist and therefore the national competition authority remains duty-bound to disapply the national measure at issue.
For så vidt angår sanktionerne, som kan pålægges virksomhederne, skal der derimod foretages en dobbelt sondring alt efter, hvorvidt denne nationale lovgivning udelukker, henholdsvis giver mulighed for en konkurrence, som stadig kan hindres, begrænses eller fordrejes ved en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side, og — i den førstnævnte situation — hvorvidt de omhandlede faktiske forhold fandt sted før eller efter konkurrencemyndighedens erklæring om, at den nationale lovgivning ikke må finde anvendelse.
As regards, by contrast, the penalties which may be imposed on the undertakings concerned, it is appropriate to draw a twofold distinction by reference to whether or not the national legislation precludes undertakings from engaging in autonomous conduct which might prevent, restrict or distort competition and, if it does, by reference to whether the facts at issue pre-dated or post-dated the national competition authority's decision to disapply the relevant national legislation.
I den første situation, hvor en national lov udelukker muligheden for en konkurrence, som kan hindres, begrænses eller fordrejes ved en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side, skal det fastslås, at det følger af det almindelige fællesskabsretlige princip om retssikkerhed, at den omstændighed, at de nationale konkurrencemyndigheder ikke må anvende en konkurrencebegrænsende lov, ikke må udsætte de omhandlede virksomheder for sanktioner, hverken af strafferetlig eller administrativ karakter for en tidligere adfærd, når denne adfærd var pålagt ved loven.
First, if a national law precludes undertakings from engaging in autonomous conduct which prevents, restricts or distorts competition, it must be found that, if the general Community-law principle of legal certainty is not to be violated, the duty of national competition authorities to disapply such an anti competitive law cannot expose the undertakings concerned to any penalties, either criminal or administrative, in respect of past conduct where the conduct was required by the law concerned.
For så vidt angår sanktioneringen af den fremtidige adfærd, der udvises af virksomheder, som hidtil i henhold til en national lov har været tvunget til at udvise en konkurrencebegrænsende adfærd, skal det bemærkes, at fra det tidspunkt, hvor konkurrencemyndighedens afgørelse om, at der foreligger en tilsidesættelse af artikel 81 EF, og at den nationale lovgivning ikke skal finde anvendelse, gælder endeligt i forhold til virksomhederne, er de bundet af denne afgørelse.
As regards penalising the future conduct of undertakings which, prior to that time, were required by a national law to engage in anticompetitive conduct, it should be pointed out that, once the national competition authority's decision finding an infringement of Article 81 EC and disapplying such an anti competitive national law becomes definitive in their regard, the decision becomes binding on the undertakings concerned.
Fra dette tidspunkt kan virksomhederne ikke længere påstå, at loven tvinger dem til at tilsidesætte Fællesskabets konkurrenceregler.
From that time onwards the undertakings can no longer claim that they are obliged by that law to act in breach of the Community competition rules.
Deres fremtidige adfærd kan således rammes af sanktioner.
Their future conduct is therefore liable to be penalised.
I den anden situation, hvor loven blot tilskynder til eller fremmer virksomhedernes selvstændige udøvelse af konkurrencebegrænsende adfærd, er virksomhederne uændret omfattet af artikel 81 EF og 82 EF og kan pålægges sanktioner, herunder også for adfærd forud for beslutningen om, at loven ikke kan finde anvendelse.
Second, if a national law merely encourages, or makes it easier for undertakings to engage in autonomous anticompetitive conduct, those undertakings remain subject to Articles 81 EC and 82 EC and may incur penalties, including in respect of conduct prior to the decision to disapply that national law.
Det skal for det første bemærkes, at muligheden for at udelukke en bestemt konkurrencestridig adfærd fra anvendelsesområdet for artikel 81, stk. 1, EF, fordi den er blevet pålagt de pågældende virksomheder i den gældende nationale lovgivning, eller fordi denne har fjernet enhver mulighed for konkurrencemæssig adfærd fra deres side, kun er blevet anerkendt i begrænset omfang af Domstolen.
First, it should be observed that the possibility of excluding particular anticompetitive conduct from the scope of Article 81(1) EC on the ground that it has been required of the undertakings in question by existing national legislation or that the legislation has precluded all scope for any competitive conduct on their part has been only partially accepted by the Court of Justice.
Under disse omstændigheder bliver den resterende konkurrence mellem de deltagende virksomheder begrænset ud over det, som følger af den lovbestemte forpligtelse.
In those circumstances, the remaining competition between the member undertakings is liable to distortion going beyond that already brought about by the legal obligation itself.
For det fjerde fremgår det ikke af sagsakterne, at CIFs beslutninger ikke er omfattet af artikel 81, stk. 1, EF på grund af en foranstaltning i form af udøvelse af offentlig myndighed.
Fourth and finally, the documents before the Court do not show that decisions of the CIF fall outside the scope of Article 81(1) EC as a result of a measure taken by a public authority.
— kan pålægge de berørte virksomheder sanktioner for deres tidligere adfærd, når denne adfærd blot blev gjort lettere eller fremmet af den nationale lovgivning, hvorved der dog skal tages hensyn til det særuge indhold af den lovgivning, på grundlag af hvilken virksomhederne handlede.
Where undertakings engage in conduct contrary to Article 81(1) EC and where that conduct is required or facilitated by national legislation which legitimises or reinforces the effects of the conduct, specifically with regard to price-fixing or market-sharing arrangements, a national competition authority, one of whose responsibilities is to ensure that Article 81 EC is observedhas a duty to disapply the national legislation; may not impose penalties in respect of past conduct on the undertakings concerned when the conduct was required by the national legislation; may impose penalties on the undertakings concerned in respect of conduct subsequent to the decision to disapply the national legislation, once the decision has become definitive in their regard; may impose penalties on the undertakings concerned in respect of past conduct where the conduct was merely facilitated orpromoted by the national legislation, whilst taking due account of the specific features of the legislative framework in which the undertakings acted;
Det tilkommer den forelæggende ret at bedømme, hvorvidt en national lovgivning, som giver et ministerium beføjelse til at fastsætte salgspriser f or et produkt og desuden tildeler en obligatorisk sammenslutning af producenter beføjelse til at fordele produktionen mellem virksomhederne — med henblik på anvendelsen af artikel 81, stk 1, EF — kan anses for en lovgivning, som bevarer muligheden for konkurrence, som kan hindres, begrænses eller f ordrejes ved en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side,·
It is for the referring court to assess whether national legislation such as that at issue in the main proceedings, under which competence to fix the retail selling prices of a product is delegated to a ministry and power to allocate production between undertakings is entrusted to a consortium to which the relevant producers are obliged to belong, may be regarded, for the purposes of Article 81(1) EC, as precluding those undertakings from engaging in autonomous conduct which remains capable of preventing, restricting or distorting competition.'
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 30. januar 2003.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 30 January 2003.
»1) Fællesskabsretten udelukker, at en national konkurrencemyndighed kan undlade at anvende nationale bestemmelser, der er uforenelige med artikel 10 EF sammenholdt med artikel 81, stk. 1, EF, i det omfang en sådan undladelse enten medfører, at virksomheder bliver pålagt sanktioner for tidligere udvist adfærd, eller medfører et forbud med virkning for fremtiden med mulighed for at pålægge sanktioner. Denne konklusion er imidlertid ikke til hinder for, at en national konkurrencemyndighed fastslår, at de nationale bestemmelser er uforenelige med fællesskabsretten.
(2) Where under national legislation the retail prices of a product are fixed by the national authorities and the allocation of production among undertakings is assigned to a consortium to which the relevant producers are required to belong, those undertakings remain subject to Article 81(1) EC in respect of any autonomous conduct allowed by the legislation.
På baggrund af alle de faktiske omstændigheder er det op til den nationale ret at afgøre, om der inden for rammerne af den nationale lovgivning fortsat er mulighed for en konkurrence, der kan hindres, begrænses eller fordrejes ved selvstændig adfærd fra virksomhedernes side.«
It is for the national court to determine, on the basis of all the facts, whether, within the national regulatory framework, there remains room for competition which is capable of being hindered, restricted or distorted by the autonomous conduct of those undertakings.'
Præjudiciel »Forordning (EF) nr. 258/97 — nye levnedsmidler — markedsføring — sikkerhedsvurdering — forenklet procedure — betydelig ækvivalens med eksisterende levnedsmidler — levnedsmidler fremstillet af genetisk modificerede majslinjer — forekomst af transgene proteinrester — en medlemsstats foranstaltning, der midlertidigt begrænser eller suspenderer handelen eller anvendelsen af et nyt levnedsmiddel på dets område· (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Regulation (EC) No 258/97 — Novel foods — Placing on the market — Safety assessment — Simplified procedure — Substantial equivalence to existing foods — Foods produced from genetically modified maize — Presence of residues of transgenic protein — Measure by a Member State temporarily restricting or suspending the trade in or use of a novel food in its territory) (Full Court)
Ved kendelse af 18. april 2001 har Tribunale amministrativo regionale del Lazio forelagt fire præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen og gyldigheden af artikel 3, stk. 4, første afsnit, og artikel 5, første afsnit, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 258/97 af 27. januar 1997 og vedrørende fortolkningen af samme forordnings artikel 12.
By order of 18 April 2001 the Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Regional Administrative Court, Lazio) referred to the Court for a preliminary ruling four questions on the interpretation and validity of the first subparagraph of Article 3(4) and the first paragraph of Article 5 of Regulation (EC) No 258/97 of the European Parliament and of the Council of 27 January 1997, and on the interpretation of Article 12 thereof.
Ved dekret af 4. august 2000 fra det italienske ministerråds formand om forebyggende suspension af handelen med og anvendelsen af visse transgene produkter på det nationale område, jf. artikel 12 i forordning nr. 258/97 (herefter »dekretet af 4. august 2000«), bestemtes:
The Decree of the President of the Council of Ministers of 4 August 2000 on the precautionary suspension of the trade in and use of certain transgenic products within national territory under Article 12 of Regulation No 258/97 (hereinafter 'the Decree of 4 August 2000') states:
Som følge af Kommissionens beslutning 98/292/EF af 22. april 1998 om markedsføring af genetisk modificeret majs (Zea mays L. linje Bt-11) i henhold til direktiv 90/220 og Kommissionens beslutning 98/294/EF af 22. april 1998 om markedsføring af genetisk modificeret majs (Zea mays L· linje MON 810) i henhold til direktiv 90/220, der er truffet i medfør af dette direktiv, har de franske og britiske myndigheder givet deres samtykke til, at visse af de i hovedsagen sagsøgende selskaber markedsfører genetisk modificeret majs, henholdsvis linje Bt-11 — genetisk modificering, som gør majsen mere resistent over for insekter - og MON 810 — genetisk modificering, som gør majsen mere tolerant over for ukrudtsbekæmpningsmiddel.
on the market by some of the companies which are applicants in the main proceedings or by connected companies of genetically modified maize grain of the line Bt-11 — a genetic modification rendering the maize resistant to insects, and MON 810 — a genetic modification providing the maize with increased tolerance to a herbicide, respectively.
I beslutning 98/292 og 98/294 er det udtrykkeligt nævnt, at de to medlemsstater giver deres samtykke med forbehold af andre fællesskabsretlige bestemmelser, herunder navnlig bestemmelserne i forordning nr. 258/97.
Decisions 98/292 and 98/294 specifically mention that those two Member States gave their consent without prejudice to other Community legislation, in particular Regulation No 258/97.
Den 10. december 1997, den 30. januar 1998 og den 14. oktober 1998 blev der indgivet anmeldelser til Kommissionen i medfør af den forenklede procedure for markedsføring af nye levnedsmiddelingredienser, som er fastsat i artikel 5 i forordning nr. 258/97 (herefter »den forenklede procedure«), af eller på vegne af visse af de i hovedsagen sagsøgende selskaber.
On 10 December 1997,30 January 1998 and 14 October 1998, notifications under the simplified procedure for placing novel foods or novel food ingredients on the market, laid down in Article 5 of Regulation No 258/97 (hereinafter 'the simplified procedure'), were made to the Commission by or on behalf of certain of the companies which are applicants in the main proceedings.
Anmeldelserne vedrørte markedsføring af nye levnedsmidler eller nye levnedsmiddelingredienser hidrørende fra linje Bt-11-majs, MON 810 og MON 809 (herefter »nye levnedsmidler«), såsom majsmel.
Those notifications related to the placing on the market of novel foods or novel food ingredients derived from the maize lines Bt-11, MON 810 and MON 809 (hereinafter 'the novel foods'), such as cornflour.
Anmeldelserne var vedlagt en udtalelse fra september 1996 fra Advisory Committee on Novel Foods and Processes (rådgivende komité for nye levnedsmidler og produktionsmetoder, herefter »ACNFP«), som er et kompetent organ i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 3, stk. 4, og artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 258/97, med sæde i Det Forenede Kongerige.
Those notifications were accompanied by opinions delivered in September 1996 by the Advisory Committee on Novel Foods and Processes (hereinafter 'the ACNFP'), a competent body within the meaning of Articles 3(4) and 4(3) of Regulation No 258/97 established in the United Kingdom, and sent to the undertakings concerned by the United Kingdom authorities by letter of 14 February 1997.
De britiske myndigheder havde fremsendt udtalelsen til de berørte virksomheder med skrivelse af 14. februar 1997.1 den pågældende udtalelse nåede ACNPF i det væsentlige frem til den konklusion, at de pågældende forarbejdningsprodukter hovedsagelig svarede til produkter fremstillet af almindelig majs, og at de uden fare kunne anvendes i levnedsmidler (»safe for use in food«).
In the opinions, the ACNFP essentially concluded that the derived foods in question were substantially equivalent to products derived from conventional maize and were 'safe for use in food'.
Kommissionen og medlemsstaterne var i komiteen blevet enige om, at den forenklede procedure fra og med januar 1998 ikke længere skulle anvendes på nye levnedsmidler fremstillet af GMO, som indeholder transgene proteiner.
The Commission and the Member States had agreed within the framework of the Standing Committee for Foodstuffs no longer to apply the simplified procedure to novel foods derived from GMOs which contain transgenic protein, with effect from January 1998.
I skrivelser af 23. november 1998,4. februar 1999 og 2. april 1999 til Kommissionen gjorde den italienske sundhedsminister (herefter »ministeren«) gældende, at det var ukorrekt at anvende den forenklede procedure på markedsføring af nye levnedsmidler eller levnedsmiddelingredienser fremstillet af majslinjerne Bt-11, MON 809 og MON 810.
By letters of 23 November 1998, 4 February 1999 and 2 April 1999 to the Commission, the Italian health ministry alleged that the use of the simplified procedure for the purpose of placing on the market novel foods or novel food ingredients derived from maize lines Bt-11, MON 809 and MON 810 was improper.