natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den bekræfter ligeledes sagsøgerens påstande vedrørende Kommissionens retlige fejl i forbindelse med vurderingen af betingelserne for anvendelse af artikel 86, stk. 2, EF, særligt angående kontrolmekanismernes ineffektivitet.
It also confirms the applicant’s allegations that the Commission erred in law concerning the assessment of the conditions for the application of Article 86(2) EC, particularly with regard to the ineffectiveness of the monitoring mechanisms.
Den bekræfter endelig, at RTP ikke har leveret den forventede ydelse.
It confirms, also, that RTP did not supply the service which was expected.
Når der således henses til kriterierne i meddelelsen om radio- og tv-virksomhed, »har Kommissionen ikke [haft] mulighed for at udføre sin opgave efter artikel 86, stk. 2, [EF] og [har] derfor ikke [kunnet] indrømme en undtagelse efter denne titel« (meddelelsens punkt 43).
Thus, having regard to the criteria in the Communication on broadcasting, ‘the Commission would not [have been] able to carry out its tasks under Article 86(2) [EC] and, therefore, [would not have been able to] grant any exemption under that provision’ (point 43 of the Communication).
Ifølge sagsøgeren kunne Kommissionen ikke være uden kendskab til Tribunal de Contas’ rapport, af hvilken det tydeligt fremgår, at betingelserne for anvendelse af artikel 86, stk. 2, EF ikke var opfyldt.
According to the applicant, it was not possible for the Commission not to have known of the report of the Tribunal de Contas, from which it was clearly apparent that the conditions for the application of Article 86(2) EC had not been fulfilled.
Kommissionen kunne ikke kontrollere den måde, hvorpå RTP varetog public serviceopgaven på grundlag af de årlige rapporter udarbejdet af en revisor fra virksomheden eller på grundlag af virksomhedens regnskaber.
The Commission cannot monitor the way in which RTP ensures the public service on the basis of the annual reports drawn up by an auditor of the undertaking or the undertaking’s accounting records.
I øvrigt er en revisors opgave ikke at undersøge, om en bestemt virksomhed yder eller ikke yder public service-virksomhed, og end mindre at undersøge, hvilke beløb der svarer eller ikke svarer til disse ydelser.
Moreover, the role of an auditor is not to verify whether a specific undertaking provides or does not provide public services and still less to verify whether certain sums correspond or not to those services.
Den anfægtede beslutning er således klart ulovlig og bør annulleres.
The contested decision is thus manifestly unlawful and must be annulled.
Kommissionen har svaret, at i modsætning til sagsøgerens påstande pålægger meddelelsen om radio- og tv-virksomhed ingen pligt til uafhængig kontrol i relation til den effektive levering af public serviceradio og tv-virksomhed.
The Commission contends that, contrary to the applicant’s assertions, the Communication on broadcasting imposes no obligation of independent verification that the public service of broadcasting is actually provided.
I meddelelsens punkt 29 fastsættes tre kriterier for, at en foranstaltning kan omfattes af undtagelsen i artikel 86, stk. 2, EF.
In point 29, that communication lays down three criteria to be fulfilled for a measure to benefit from the derogation provided for in Article 86(2) EC.
Disse kriterier, om definitionen på SIEG, om public service-mandatet og om proportionalitet, er dem, der er blevet anvendt i den anfægtede beslutning.
Those criteria, which consist of the definition of an SGEI, the public service remit and proportionality, are those which were applied in the contested decision.
Det er ukorrekt, at en »bred« definition af public service-begrebet ikke ville gøre det muligt at sondre mellem den konkurrenceprægede aktivitet og public serviceaktiviteten eller ville umuliggøre en effektiv kontrol af public serviceopgaven og en fordeling af omkostningerne, dels på de konkurrenceprægede aktiviteter, dels på public service-aktiviteterne.
It is incorrect that a ‘wide’ definition of public service does not allow a clear distinction to be drawn between competitive activity and public service activity, nor does such a definition render it impossible either to verify that public services are actually provided or to apportion the costs incurred by the undertaking between its commercial activities and its public service activities.
Kommissionens rolle i sektoren for radio- og tv-virksomhed begrænser sig til en kontrol af eventuelle klare fejl i forbindelse med definitionen af public servicebegrebet, hvilket begreb må være i overensstemmelse med målet om at opfylde et givent samfunds demokratiske, sociale og kulturelle behov.
The role of the Commission in the broadcasting sector is limited to verifying any manifest errors in the definition of public service, which must be in harmony with the objective of responding to the democratic, social and cultural needs of a given society.
Kommissionen har ikke konstateret sådanne fejl.
The Commission did not find such errors.
Under disse omstændigheder er spørgsmålet, der skal besvares, om finansieringen af public serviceopgaven var proportional med nettoomkostningerne ved public serviceopgaven eller ej.
Accordingly, it is a question of whether the funding of the public service remit is proportional or not to the net cost of the public service.
Kommissionens konklusion er imidlertid, at den samlede støtte, som RTP har modtaget, i den pågældende periode ikke har oversteget nettoomkostningerne forbundet med public service-virksomheden.
The Commission’s finding is that the total financing received by RTP in the course of the period under consideration did not exceed the net costs of the public service.
Det fremgår, at RTP har anvendt et regnskabsform, der har adskilt public serviceaktiviteten og de kommercielle aktiviteter, hvilke sidstnævnte blev udøvet af juridisk selvstændige virksomheder. RTP’s regnskab har således tydeliggjort public serviceopgavens omkostninger og indtægter samt RTP’s kapitalindskud i kommercielle virksomheder, bogført som finansielle investeringer.
It appears that RTP drew up separate accounts for public service activities and commercial activities, and the latter were carried on by legally separate undertakings.
RTP’s regnskaber var stadig genstand for en revisors årlige revision.
RTP’s financial accounts were always subject to annual audit by an auditor.
Desuden modtog RTP inden for rammerne af det interne portugisiske finansieringssystem alene delvis tilbagebetaling af public
In addition, under the Portuguese internal system of funding, RTP obtained only partial reimbursement of its public service costs.
DOM AF 26.6.2008 — SAG T-442/03 service-omkostningerne.
JUDGMENT OF 26. 6.
I denne forbindelse anvendte RTP et andet niveau for analytisk regnskabsføring inden for public service-aktiviteterne — hvad der også afspejledes i public service-rapporterne — der på gennemskuelig vis viste, hvilke omkostninger der blev tilbagebetalt for hver public service-aktivitet.
2008 — CASE T-442/03 service activities properly so called — something which was always reflected in the reports on the public service — which showed in a transparent way which costs were reimbursable by public service activity.
Det er korrekt, at de portugisiske myndigheder gennem public servicekontrakten først havde valgt at gennemføre en kompensationsmekanisme, der ikke fuldt ud dækkede public service-udgifterne.
Admittedly, the Portuguese authorities chose initially to apply, through the public service contract, a compensation mechanism which did not cover all public service costs.
Det forholder sig ikke desto mindre således, at fællesskabsretten tillader en fuldstændig kompensation for de pågældende udgifter.
The fact remains that Community law permits full compensation of those costs.
Sagsøgeren kan således ikke rejse indsigelse mod andre af de af de portugisiske myndigheder senere trufne foranstaltninger for at få dækket den del af omkostningerne, der endnu ikke har været genstand for tilbagebetaling.
Thus, the applicant cannot object to other measures taken subsequently by the Portuguese authorities in order to cover that portion of costs which had not yet been the subject of compensation.
Tanken om, at det skulle være legitimt at acceptere en »bred« definition af public serviceopgaven i RTP’s tilfælde, eftersom RTP havde ført bevis for, at finansieringen af opgaven havde været proportional med nettoomkostningerne, bekræftes desuden af den omstændighed, at der ikke skete en fordrejning på markedet i relation til de kommercielle aktiviteter, der fulgte af public service-aktiviteterne.
In addition, the idea that it was legitimate to accept a ‘wide’ definition of the public service remit in RTP’s case, since RTP had established that the funding of that remit was proportional to its net costs, is also confirmed by the fact that there was no distortion of the market in respect of commercial activities resulting from public service activities.
Hvad angår argumentet om kontrolmekanismernes påståede ineffektivitet er dette ikke gyldigt.
The argument alleging that monitoring mechanisms were ineffective is not valid.
Kommissionens rolle er nemlig ikke at vurdere, om RTP eller Den Portugisiske Republik har anvendt de interne portugisiske regler korrekt, men alene at undersøge, om den statslige finansiering af RTP var forenelig med traktaten.
The Commission’s role is not to assess whether RTP or the Portuguese Republic correctly applied all the internal Portuguese rules, but only to verify whether RTP’s State funding was compatible with the Treaty.
Med henblik herpå var Kommissionen forpligtet til at analysere og vurdere objektive og troværdige oplysninger om omkostningerne ved public service-aktiviteterne og om RTP’s kommercielle aktiviteter.
In order to do this, the Commission was required to analyse and assess the objective and credible data relating to the cost of RTP’s public service and commercial activities.
Det, der må understreges, er, at som det er beskrevet i den anfægtede beslutnings betragtning 177 ff., har alle disse af Kommissionen analyserede og bekræftede oplysninger været genstand for hensigtsmæssige kontrolmekanismer i Portugal.
What should be noted is that, as detailed in recital 177 et seq. of the contested decision, all the data analysed and confirmed by the Commission were subject to appropriate monitoring mechanisms in Portugal.
Kommissionen har nemlig vedtaget beslutningen på grundlag af de oplysninger, den rådede over på datoen for dens vedtagelse, og som den ikke havde grund til at betvivle.
The Commission adopted that decision on the basis of the evidence at its disposal at the date of its adoption which it had no reason to doubt.
Hvad endelig angår argumentet om, at den anfægtede beslutning ikke er baseret på noget bevis for at RTP’s public service-opgave er blevet behørigt opfyldt, er argumentet ukorrekt.
Concerning, lastly, the contention that the contested decision was not substantiated by any documentary evidence to show that RTP had actually fulfilled its public service remit, that argument is incorrect.
Det tilkommer ikke Kommissionen konkret at vurdere, om public service-kontakterne er blevet gennemført i alle enkeltheder, eller om definerede kvalitetsstandarder er blevet overholdt.
It is not for the Commission to assess specifically whether the public service contracts were precisely performed or whether the quality standards which are defined therein were complied with.
Dens rolle begrænser sig til at undersøge, om de udførte aktiviteter vedrørende RTP’s public service-opgave kan eller ikke kan anses for en SIEG som omhandlet i traktaten.
Its role is confined to verifying whether the activities carried out by RTP as a public service may or may not be considered to be an SGEI within the meaning of the Treaty.
Alle de aktiviteter, som RTP har udøvet på grundlag af SIEG, er imidlertid lovlige og ikke behæftet med åbenbare fejl.
All the activities carried out by RTP as an SGEI are legitimate and are not vitiated by any manifest error.
Desuden har undersøgelsen vist, at de midler, der er tildelt RTP, rent faktisk blev anvendt til gennemførelse af public service-opgaven.
In addition, the investigation permitted the finding that the funding awarded to RTP was actually allocated to the fulfilment of RTP’s public service remit.
Kommissionen bemærker, at fremlæggelsen i replikken af Tribunal de Contas’ rapport er sket for sent og uden en overbevisende begrundelse herfor.
The Commission contends that the production of the report of the Tribunal de Contas in the reply occurred late and without a convincing justification for that lateness.
Den bestrider formelt at have haft kendskab til eksistensen af denne rapport forud for den anfægtede beslutning.
That institution expressly denies that it was aware of the existence of that report prior to the contested decision.
Under alle omstændigheder rejser rapporten ikke tvivl om vurderingen i den anfægtede beslutning.
In any event, that report does not call into question the assessment contained in the contested decision.
Det skal først afgøres, om Tribunal de Contas’ rapport fremlagt i bilaget til replikken kan indgå i og er relevant i denne sag ved bedømmelsen af den anfægtede beslutnings lovlighed.
It is necessary, at the outset, to resolve the question whether the report of the Tribunal de Contas, produced as an annex to the reply, is admissible and relevant to the present action, in order to assess the lawfulness of the contested decision.
Der skal først tages stilling til rapportens relevans.
It is necessary to consider, first, the relevance of that report.
Det fremgår af fast retspraksis, at under et annullationssøgsmål i medfør af artikel 230 EF skal lovligheden af en fællesskabsretsakt bedømmes ud fra de faktiske omstændigheder, der forelå på det tidspunkt, da retsakten blev udstedt.
According to settled case-law, in an action for annulment brought under Article 230 EC, the legality of a Community measure must be assessed on the basis of the information existing at the time when the measure was adopted.
Sagsøgeren er af den opfattelse, at når der henses til den tidsmæssige længde af den undersøgelse, som Kommissionen har foretaget af RTP, samt til forpligtelsen for medlemsstaterne til loyalt samarbejde med fællesskabsinstitutionerne, kunne denne institution ikke have været uvidende om, at Tribunal de Contas ledte en udførlig undersøgelse af RTP og kunne ikke være uvidende om eksistensen af denne rapport.
The applicant claims that, in view of the length of the Commission’s investigation of RTP and the duty of the Member States to cooperate in good faith with the Community institutions, the Commission must have known that the Tribunal de Contas was conducting a detailed investigation of RTP and could not have been unaware of the existence of that report.
Det skal imidlertid fastslås, at sagsøgeren, der bærer bevisbyrden, ud over de generelle påstande nævnt ovenfor ikke har fremlagt konkret bevis for, at Kommissionen havde kendskab til den pågældende rapport på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning.
Clearly, however, apart from the general assertions referred to above, the applicant, on whom the burden of proof rests, has not adduced any specific evidence that the Commission had actual knowledge even of the existence of the report, when it adopted the contested decision.
Sagsøgeren gør i øvrigt gældende, at den så bort fra eksistensen af rapporten på tidspunktet for vedtagelsen af beslutningen.
The applicant maintains, however, that it was unaware of the existence of that report when that decision was adopted.
Hvad angår Kommissionen gør denne formelt gældende, at den ikke havde kendskab til eksistensen af rapporten på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning, og at det derfor var umuligt for den at anmode om en fremsendelse af rapporten.
The Commission formally denies that it had any knowledge of the existence of that report at the time of the contested decision and contends that it was, accordingly, impossible for it even to request that it be disclosed to it.
I denne forbindelse er Retten af den opfattelse, at det ikke er godtgjort, at Kommissionen havde kendskab til eksistensen af Tribunal de Contas’ rapport på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning.
In that regard, the Court of First Instance finds that it has not been established that the Commission had knowledge of the existence of the report of the Tribunal de Contas at the time of the contested decision.
Det følger heraf — helt uafhængigt af spørgsmålet, om rapporten kan tages i betragtning i medfør af procesreglementets artikel 48, stk. 2, på trods af, at den først blev fremlagt i replikken — at rapporten må erklæres for irrelevant og ikke kan tages i betragtning ved bedømmelsen af lovligheden af den anfægtede beslutning.
Consequently, regardless even of whether that report, despite being produced only at the reply stage, must be considered to be admissible pursuant to Article 48(2) of the Rules of Procedure, it must be held to be lacking in any relevance and cannot be taken into consideration for the purpose of assessing the lawfulness of the contested decision.
Efter at have afgjort dette indledende spørgsmål, må sagsøgerens kritik om, at en medlemsstat ikke kan vælge en »bred« definition af public servicebegrebet, når den som i det foreliggende tilfælde vælger at tildeler en SIEG vedrørende radio- og tv-virksomhed til en operatør, der sideløbende udøver kommercielle aktiviteter, behandles.
Having disposed of that preliminary question, it is necessary to deal with the applicant’s argument that, where, as in this case, it chooses to award the broadcasting SGEI to an operator which at the same time pursues commercial activities, a Member State cannot opt for a ‘wide’ definition of public service.
Det skal først bemærkes, at medlemsstaterne, som udtrykt i retspraksis (jf. i denne retning dommen i sagen FFSA m.fl. mod Kommissionen, nævnt i præmis 144 ovenfor, præmis 99), og som Kommissionen har fremført i punkt 22 i meddelelse KOM(2000) 580 endelig udg. af 20. september 2000 om forsyningspligtydelser i Europa, har en stor skønsbeføjelse med hensyn til definitionen af det, de anser for at være SIEG.
It is necessary, first, to note that, as stated in the caselaw (see, to that effect, FFSA and Others v Commission, paragraph 144 above, paragraph 99) and as set out by the Commission in point 22 of its communication COM(2000) 580 final of 20 September 2000 on services of general interest in Europe, Member States have a wide discretion to define what they regard as SGEIs.
Kommissionen kan således kun stille spørgsmålstegn ved en medlemsstats definition af disse tjenesteydelser i tilfælde af en åbenbar fejl (generaladvokat Légers forslag til afgørelse forud for Domstolens dom af 19.2.2002, sag C-309/99, Wouters m.fl., Sml. I, s. 1577, på s. 1583, punkt 162, og dommen i sagen Olsen mod Kommissionen, nævnt i præmis 145 ovenfor, præmis 216).
Hence, the definition of such services by a Member State can be questioned by the Commission only in the event of manifest error (Opinion of Advocate General Léger in Case C-309/99 Wouters and Others [2002] ECR I-1577, I-1583, point 162, and the judgment in Olsen v Commission, paragraph 145 above, paragraph 216).
I, s. 6295, på s. 6297, fodnote 35, punkt 26; se ligeledes kendelse afsagt af Rettens præsident den 28.5.2001, sag T-53/01 R, Poste Italiane mod Kommissionen, Sml. II, s. 1479, præmis 132).
Maduro in Case C-205/03 P FENIN v Commission [2006] ECR I-6295, I-6297, footnote 35, point 26; see also the order of the President of the Court in Case T-53/01 R Poste Italiane v Commission [2001] ECR II-1479, paragraph 132).
Hvad nærmere bestemt angår SIEG med hensyn til radio- og tv-virksomhed anerkendte Domstolen i dommen af 30. april 1974, Sacchi (sag 155/73, Sml. s. 409), der bl.a. vedrørte spørgsmålet, om den eneret, der tildeles en virksomhed af en medlemsstat, til at sende enhver form for tv-programmer, selv med reklameformål, udgjorde en tilsidesættelse af konkurrencereglerne, at medlemsstaterne legitimt kunne definere en SIEG-opgave vedrørende radio- og tv-virksomhed, der dækkede en generel programflade.
More specifically concerning broadcasting SGEIs, the Court in Case 155/73 Sacchi [1974] ECR 409 — concerning, inter alia, whether the exclusive right granted by a Member State to an undertaking to make all kinds of television transmissions, even for advertising purposes, constitutes a breach of the rules of competition — recognised, essentially, that Member States could legitimately define a broadcasting SGEI to include the broadcast of full-spectrum programming.
Da medlemsstaterne i Amsterdamprotokollen tilkendegav, at »offentlig radio- og tv-virksomhed i medlemsstaterne hænger direkte sammen med de demokratiske, sociale og kulturelle behov i de enkelte samfund og med nødvendigheden af at bevare mediepluralisme«, foretog de en direkte henvisning til de af dem oprettede public serviceradio og tv-virksomhed-systemer, som har fået overdraget sending af bredtspektrede tv-programmer til fordel for disse staters befolkning.
In addition, when Member States stated in the Amsterdam Protocol that ‘the system of public broadcasting in the Member States is directly related to the democratic, social and cultural needs of each society and to the need to preserve media pluralism’, they were making a direct reference to public service broadcasting systems introduced by them and entrusted with broadcasting full-spectrum television programmes for the benefit of the entire population of those States.
Endelig skal der gøres opmærksom på teksten i Rådets og medlemsstaternes resolution af 25. januar 1999 om public serviceradio og tv-virksomhed (nævnt i præmis 153), der atter betoner vigtigheden af SIEG vedrørende radio- og tv-virksomhed.
Lastly, it is necessary to bear in mind the terms in which the Council and the Member States, in their resolution of 25 January 1999 concerning public service broadcasting (paragraph 153 above), reaffirmed the importance of broadcasting SGEIs.
I denne resolution har medlemsstaterne — som »tager i betragtning, at public serviceradio og tv-virksomhed på grund af dens kulturelle, sociale og demokratiske
In that resolution, Member States, ‘considering the fact that public service broadcasting, in view of its cultural, social and democratic functions which it discharges
SIC MOD KOMMISSIONEN funktioner, som udføres til gavn for almenvellet, har afgørende betydning for at sikre demokrati, pluralisme, social samhørighed, kulturel og sproglig mangfoldighed, […] som understreger, at de meget forskelligartede programmer, der tilbydes i det nye mediemiljø, styrker betydningen af den almene opgave, der påhviler public serviceradio og tv-virksomhed-foretagender [og] som minder om, at medlemsstaternes beføjelser med hensyn til opgaver og finansiering er blevet bekræftet i [Amsterdamprotokollen]« — noteret og bekræftet, at den omhandlede protokol bekræfter en enighed om at »understrege den rolle, som public serviceradio og tv-virksomhed spiller« og at »public serviceradio og tv-foretagender skal fortsat i overensstemmelse med de opgaver, som medlemsstaterne har pålagt dem, kunne tilbyde et stort udvalg af programmer, som henvender sig til hele samfundet«, og at »set i dette perspektiv er det legitimt, at public serviceradio og tv-foretagender forsøger at nå ud til et bredt publikum«.
SIC v COMMISSION for the common good, has a vital significance for ensuring democracy, pluralism, social cohesion, cultural and linguistic diversity; … stressing that the increased diversification of the programmes on offer in the new media environment reinforces the importance of the comprehensive mission of public service broadcasters; recalling the affirmation of competence of the Member States concerning remit and funding set out in the [Amsterdam Protocol]’ noted and reaffirmed that that protocol confirms ‘[their] will… to stress the role of public service broadcasting’ and that ‘public service broadcasting must be able to continue to provide a wide range of programming in accordance with its remit as defined by the Member States in order to address society as a whole’ and that ‘in this context it is legitimate for public service broadcasting to seek to reach wide audiences’.