natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»De erfaringer, der er gjort i forbindelse med tidligere optagelser i bilag I til direktiv 91/414 af aktive stoffer, som er vurderet inden for rammerne af forordning (EØF) nr. 3600/92, har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data.
‘The experience gained from previous inclusions in Annex I to Directive 91/414 of active substances assessed in the framework of Regulation No 3600/92 has shown that difficulties can arise in interpreting the duties of holders of existing authorisations in relation to access to data.
For at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes pligter, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet […]«
In order to avoid further difficulties it therefore appears necessary to clarify the duties of the Member States, especially the duty to verify that the holder of an authorisation demonstrates access to a dossier satisfying the requirements of Annex II to that Directive…’.
Agrichem har foreslået, at spørgsmålet skal besvares bekræftende.
Agrichem, for its part, contends that the question referred should be answered in the affirmative.
Det følger nemlig af de klare bestemmelser i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37, at godkendelserne af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ethofumesat, kun på tidspunktet for den fornyede vurdering skal opfylde betingelserne for dette aktive stof i bilag I til direktiv 91/414.
The clear provisions of Article 4(1) of Directive 2002/37 show that, at the review stage, authorisations of plant protection products containing ethofumesate only have to fulfil the conditions for that active substance laid down in Annex I to Directive 91/414.
Den længste frist, der er fastsat i artikel 4, stk. 2, i direktiv 2002/37, er begrundet i den tid, der er nødvendig for at udarbejde et bilag III-dossier.
The longer period allowed under Article 4(2) of Direct - ive 2002/37 is justified by the time required for the compilation of an Annex III dossier.
Den frist, der er fastsat i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37, kan således ikke anses for
The period allowed under Article 4(1) of Directive 2002/37 cannot therefore
Agrichem har endvidere med hensyn til bilag I til direktiv 91/414 gjort gældende, at såfremt det er nødvendigt at fremlægge et sådant fuldstændigt dossier allerede på tidspunktet for den fornyede vurdering af markedsføringstilladelser for plantebeskyttelsesmidler, der indeholder det aktive stof »ethofumesat«, vil der ikke være nogen forskel på de to typer vurderinger, der er fastsat i henholdsvis artikel 4, stk. 1 og stk. 2, i direktiv 2002/37.
Agrichem also contends that, if it were necessary to submit such a complete dossier already at the stage of the review, in the light of Annex I to Directive 91/414, of authorisations to place on the market plant protection products containing ethofumesate as an active substance, there would be no difference between the two types of examination provided for, respectively, in paragraphs 1 and 2 of Article 4 of Directive 2002/37.
Hertil kommer, at denne fortolkning af artikel 4, stk. 1, ikke kan anfægtes af bestemmelserne i direktiv 91/414, da direktiv 2002/37 udgør en lex specialis.
In addition, that interpretation of Article 4(1) cannot be called into question by the provisions of Directive 91/414, given that, in relation to Directive 91/414, Directive 2002/37 is a lex specialis.
Det skal indledningsvis bemærkes, at det i henhold til artikel 6 i direktiv 91/414 er Kommissionen, bistået af Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, som har beføjelse til at optage et aktivt stof i bilag I til direktivet.
It should be recalled, first, that, under Article 6 of Directive 91/414, it is the Commission, assisted by the Standing Committee on the Food Chain and Animal Health, that has the power to include an active substance in Annex I to that directive.
Denne afgørelse træffes i form af et optagelsesdirektiv som direktiv 2002/37, hvis artikel 1 optager aktivstoffet »ethofumesat« i bilag I.
The Commission’s decision takes the form of a directive, like Directive 2002/37, Article 1 of which includes the active substance ethofumesate in Annex I to Directive 91/414.
Hvad angår denne optagelse pålægger artikel 4, stk. 1, medlemsstaterne dels at tage de godkendelser, der tidligere er blevet udstedt for hvert plantebeskyttelsesmiddel, som indeholder ethofumesat, op til fornyet vurdering for at sikre, at de opfylder betingelserne i bilag I til direktiv 91/414 vedrørende dette aktivstof, dels om nødvendigt at ændre eller i givet fald tilbagekalde godkendelserne i overensstemmelse med dette direktiv inden den 1. september 2003.
Having regard to that inclusion, Article 4(1) of Directive 2002/37 requires Member States, first, to review authorisations previously granted for each plant protection product containing ethofumesate, in order to ensure that the conditions relating to that active substance, as set out in Annex I to Directive 91/414, are complied with and, second, to amend or, if necessary, to withdraw those authorisations, in accordance with that directive, before 1 September 2003.
Derimod fastsætter artikel 4, stk. 2, i direktiv 2002/37, at alle plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ethofumesat som eneste aktive stof eller som et blandt flere aktive stoffer, der alle er opført i bilag I til direktiv 91/414 den 1. marts 2003, tages op til fornyet vurdering af medlemsstaterne efter de ensartede principper i bilag VI til dette direktiv på grundlag af et bilag III-dossier.
Article 4(2) of Directive 2002/37, on the other hand, provides that each plant protection product containing ethofumesate — whether as the only active substance or as one of several active substances all of which are listed in Annex I to Directive 91/414 by 1 March 2003 — is to be re-eval-uated by the Member States in accordance with the uniform principles provided for in Annex IV to that directive, on the basis of an Annex III dossier.
Således fremgår det på ingen måde af ordlyden af artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37, at indehaverne af eksisterende godkendelser, med henblik på proceduren for en fornyet vurdering af disse godkendelser, skal råde over eller have adgang til et bilag II-dossier.
Thus, there is nothing in the wording of Article 4(1) of Directive 2002/37 to suggest that the holders of existing authorisations must, for the purposes of the review of those authorisations, hold, or have access to, an Annex II dossier.
Denne fortolkning understøttes af ottende betragtning til direktiv 2002/37.
That interpretation is supported by the eighth recital in the preamble to Directive 2002/37.
Ifølge den betragtning bør der efter optagelsen af ethofumesat i bilag I til direktiv 91/414 fastsættes en rimelig frist til at gennemføre bestemmelserne i direktiv 91/414 med hensyn til plantebeskyttelsesmidler, der indeholder dette aktive stof, og navnlig til på ny at vurdere de eksisterende godkendelser i henhold til bestemmelserne i dette direktiv, således at betingelserne vedrørende ethofumesat i bilag I til direktiv 91/414 er opfyldt.
According to that recital, following the inclusion of ethofumesate in Annex I to Directive 91/414, Member States should be allowed a reasonable period within which to implement the provisions of Directive 91/414 as regards plant protection products containing that active substance, and in particular, to review existing authorisations in accordance with the provisions of that directive in order to ensure that the conditions regarding ethofumesate set out in Annex I to that directive are satisfied.
Det følger endvidere af denne betragtning, at der skal fastsættes en længere frist til indehaverne af disse godkendelser med henblik på at forelægge et bilag II-dossier og et bilag III-dossier for hvert plantebeskyttelsesmiddel og for genvurderingen af det pågældende plantebeskyttelsesmiddel efter de ensartede principper i bilag VI til direktiv 91/414.
It is also clear from that recital that the holders of such authorisations should be allowed a longer period for the submission of an Annex II and an Annex III dossier for each plant protection product, and for the re-evaluation of that product in accordance with the uniform principles laid down in Annex VI to Directive 91/414.
Det følger således ikke heraf, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 skal fortolkes således, at den forpligter medlemsstaterne til, inden den 1. september 2003, at bringe eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ethofumesat, til ophør, såfremt indehaveren af godkendelserne med henblik på en fornyet vurdering heraf hverken er i besiddelse af eller har adgang til et bilag II-dossier.
Accordingly, it does not seem that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, an existing authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the authorisation holder does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
For at besvare det af Feinchemie og Bayer, den nederlandske og den belgiske regering samt Kommissionen fremsatte argument, hvorefter en sådan ordlydsfortolkning er i strid med bestemmelserne i direktiv 91/414 vedrørende databeskyttelse, hvoraf artikel 13, stk. 3, og artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 således skal forstås i lyset af direktiv 91/414, må det straks præciseres, at direktiv 2002/37 forfølger tre primære formål, nemlig for det første at optage ethofumesat i bilag I til direktiv 91/414, for det andet at sikre, at medlemsstaterne foretager en fornyet vurdering, såfremt de eksisterende godkendelser af plantebeskyttelsesmidler, som indeholder dette aktivstof, opfylder betingelserne herom i det nævnte bilag, og om fornødent ændrer eller
In order to respond to the arguments raised by Feinchemie and Bayer, the Governments of the Netherlands and Belgium and the Commission — according to which such a literal interpretation conflicts with the provisions concerning data protection laid down in Directive 91/414, including Article 13(3) of that directive, and that, therefore, Article 4(1) of Directive 2002/37 must be read in the light of Directive 91/414 — it must be stated from the outset that Directive 2002/37 pursues three principal objectives: (i) to include ethofumesate in Annex I to Directive 91/414; (ii) to ensure that Member States check whether the existing authorisations for plant
Det skal tillige bemærkes, at når et gennemførelsesdirektiv kræver en fortolkning, skal denne så vidt muligt være i overensstemmelse med grunddirektivet (jf. analogt dom af 24.6.1993, sag C-90/92, Dr Tretter, Sml. I, s. 3569, præmis 11).
It must also be stated that, where an implementing directive requires interpretation, that interpretation must, as far as possible, be consistent with the provisions of the basic directive (see, by analogy, Case C-90/92 Dr Tretter [1993] ECR I-3569, paragraph 11).
Desuden skal en bestemmelse i videst muligt omfang fortolkes således, at dens gyldighed ikke drages i tvivl (dom af 4.10.2001, sag C-403/99, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 6883, præmis 28 og 37).
In addition, a provision must be interpreted, as far as possible, in such a way as not to affect its validity (Case C-403/99 Italy v Commission [2001] ECR I-6883, paragraphs 28 and 37).
Selv om det imidlertid, i mangel af en udtrykkelig forpligtelse for medlemsstaterne til at efterprøve, om indehaverne af ældre godkendelser har adgang til et bilag II-dossier, er korrekt, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 har den virkning, at den begrænser varigheden af databeskyttelsen i artikel 13, stk. 3, litra d), i direktiv 91/414, er denne situation en direkte følge af affattelsen af denne førstnævnte bestemmelse.
However, although, by not expressly requiring Member States to check that the holders of previous authorisations have access to an Annex II dossier, Article 4(1) of Directive 2002/37 has the effect of curtailing the period during which data is protected pursuant to Article 13(3)(d) of Directive 91/414, that situation arises as a direct result of the way in which Article 4(1) of Directive 2002/37 is drafted.
Da formuleringen af artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 er klar og utvetydig, er en fortolkning, hvorefter indehaveren af en eksisterende godkendelse ifølge denne bestemmelse ikke har pligt til at fremlægge et bilag II-dossier i løbet af fasen for den fornyede vurdering, den eneste fortolkning, der er forenelig med retssikkerhedsprincippet, hvilket princip kræver, at de berørte har mulighed for at få et nøjagtigt kendskab til omfanget af de forpligtelser, der herved pålægges dem (jf. dom af 11.12.2007, sag C-161/06, Skoma-Lux, Sml. I, s. 10841, præmis 36 og 38).
Given that the wording of Article 4(1) of Directive 2002/37 is clear and unambiguous, the interpretation according to which the holder of an existing authorisation is not required, under that provision, to submit an Annex II dossier during the review phase is the only interpretation that is compatible with the principle of legal certainty, in accordance with which Community legislation must enable those concerned to acquaint themselves with the precise extent of the obligations it imposes upon them (see Case C-161/06 Skoma-Lux [2007] ECR I-10841, paragraphs 36 and 38).
Det skal endvidere understreges, at artikel 4, stk. 2, i direktiv 2002/37 bestemmer, at medlemsstaterne på grundlag af bilag III-dossieret først skal vurdere, om plantebeskyttelsesmidler, der indeholder ethofumesat, opfylder betingelserne i artikel 4, stk. 1, litra b)-e), i direktiv 91/414, og i givet fald, for hvert plantebeskyttelsesmiddel, ændrer eller tilbagekalder den tidligere udstedte godkendelse. Denne bestemmelse
It must also be stated that Article 4(2) of Directive 2002/37 provides that Mem- ber States are to check, on the basis of an Annex III dossier, whether the plant protection products containing ethofumesate satisfy the conditions set out in Article 4(1)(b) to (e) of Directive 91/414 and then, if necessary, to amend or withdraw, for each plant protection product concerned, the authorisation granted previously.
FEINCHEMIE SCHWEBDA OG BAYER CROPSCIENCE gør det således muligt at opretholde balancen mellem databeskyttelsen i artikel 13, stk. 3, i direktiv 91/414 på den ene side og de rettigheder, indehaveren af tidligere godkendelser har i henhold til de klare bestemmelser i artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37, på den anden side.
FEINCHEMIE SCHWEBDA AND BAYER CROPSCIENCE provision enables a balance to be struck between, on the one hand, data protection in accordance with Article 13(3) of Directive 91/414 and, on the other hand, the rights that holders of previous authorisations derive from the clear provisions of Article 4(1) of Directive 2002/37.
Fortolkningen af artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 kan således ikke anfægtes af en fortolkning af direktiv 91/414, hvorved kravene til en fornyet vurdering i henhold til denne bestemmelse skærpes.
The interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 cannot therefore be called into question by an interpretation of Directive 91/414 according to which the conditions of the review provided for in that provision would be stricter.
Hvad angår det af Feinchemie og Bayer samt Kommissionen fremsatte argument om fortolkningen af artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 i lyset af senere direktiver vedrørende optagelsen af forskellige aktive stoffer i bilag I til direktiv 91/414, herunder direktiv 2005/53, må det fastslås dels, at fortolkningen af direktiv 2002/37 ikke afhænger af den efterfølgende vedtagelse af tilsvarende foranstaltninger, dels at det sidste punktum i 11. betragtning til direktiv 2005/53 netop ikke pålægger medlemsstaterne eller indehavere af godkendelser nye forpligtelser i forhold til de hidtil vedtagne direktiver om ændring af bilag I til direktiv 91/414.
As regards the argument, submitted by Feinchemie and Bayer and by the Commission, based on the interpretation of Article 4(1) of Directive 2002/37 in the light of subsequent directives — such as Directive 2005/53 — relating to the inclusion of various active substances in Annex I to Directive 91/414, it must be held, first, that the interpretation of Directive 2002/37 cannot depend on the subsequent adoption of similar measures and, second, that the last sentence of the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 states specifically that, as compared with the directives already adopted for the purposes of amending Annex I to Directive 91/414, Directive 2005/53 does not impose any new obligations on Member States or on the holders of authorisations.
Det skal under alle omstændigheder bemærkes, at 11. betragtning til direktiv 2005/53 tillige fastslår, at »[…] erfaringer […] har vist, at der kan opstå vanskeligheder med fortolkningen af de pligter, som indehavere af eksisterende godkendelser har med hensyn til adgang til data; [f]or at undgå yderligere vanskeligheder synes det derfor nødvendigt at præcisere medlemsstaternes pligter, især pligten til at kontrollere, at indehaveren af en godkendelse kan påvise, at han har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til direktivet«.
In any event, it must be pointed out that the 11th recital in the preamble to Directive 2005/53 also states that ‘experience has shown that difficulties can arise in interpreting the duties of holders of existing authorisations in relation to access to data. In order to avoid further difficulties it therefore appears necessary to clarify the duties of the Member States, especially the duty to verify that the holder of an authorisation demonstrates access to a dossier satisfying the requirements of Annex II to that Directive.’
Denne præcisering bekræfter, at det valg, der er foretaget i direktiv 2005/53 gælder for fremtiden, og at det på ingen måde udgør en fortolkningsakt, som har indvirkning på fortolkningen af direktiv 2002/37.
That clarification confirms that the choice made in Directive 2005/53 is of relevance to the future and that Directive 2005/53 in no way constitutes an interpretative act that can affect the interpretation of Directive 2002/37.
Under disse omstændigheder skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 4, stk. 1, i direktiv 2002/37 skal fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til, inden den 1. september 2003, at bringe den eksisterende godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder ethofumesat, til ophør, såfremt indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et bilag II-dossier.
In those circumstances, the answer to the question referred must be that Article 4(1) of Directive 2002/37 must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, an Annex II dossier.
Artikel 4, stk. 1, i Kommissionens direktiv 2002/37/EF af 3. maj 2002 om ændring af Rådets direktiv 91/414/EØF med henblik på optagelse af ethofumesat som aktivt stof skal fortolkes således, at den ikke forpligter medlemsstaterne til, inden den 1. september 2003, at bringe en godkendelse af et plantebeskyttelsesmiddel, der indeholder ethofumesat, til ophør, såfremt indehaveren af godkendelsen ikke er i besiddelse af eller har adgang til et dossier, der opfylder kravene i bilag II til Rådets direktiv 91/414/EØF af 15. juli 1991 om markedsføring af plantebeskyttelsesmidler.
Article 4(1) of Commission Directive 2002/37/EC of 3 May 2002 amending Council Directive 91/414/EEC to include ethofumesate as an active substance must be interpreted as not requiring Member States to terminate, before 1 September 2003, the authorisation of a plant protection product containing ethofumesate on the ground that the holder of that authorisation does not hold, or have access to, a dossier satisfying the requirements set out in Annex II to Council Directive 91/414/EEC of 15 July 1991 concerning the placing of plant protection products on the market.
Sag C-439/06
Case C-439/06
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Oberlandesgericht Dresden)
(Reference for a preliminary ruling from the Oberlandesgericht Dresden)
»Det indre marked for elektricitet — direktiv 2003/54/EF — artikel 20, stk. 1 — tredjeparters frie adgang til transmissions- og distributionssystemer for elektricitet«
(Internal market in electricity — Directive 2003/54/EC — Article 20(1) — Open access of third parties to electricity transmission and distribution systems)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 13. december 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 13 December 2007 . . . . . I - 3917Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — grænser (Art. 234 EF)
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits (Art. 234 EC)
Tilnærmelse af lovgivningerne — foranstaltninger med henblik på det indre elektricitetsmarkeds gennemførelse og funktion
Approximation of laws — Measures for the establishment and functioning of the internal market in electricity
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54, art. 2, nr. 5, og art. 20, stk. 1)
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Arts 2, point 5, and 20(1))
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54, art. 20, stk. 1)
(European Parliament and Council Directive 2003/54, Art. 20(1))
direktiv 2003/54 om fælles regler for det indre marked for elektricitet anvendelse på transmissions- og distributionssystemer for elektricitet.
electricity transmission and distribution systems.
Et præjudicielt spørgsmål, hvorved den forelæggende ret i forbindelse med en tvist vedrørende en elektricitetsleverandør, som har anfægtet, at der i medfør af en bestemmelse i national ret gives visse operatører af energiforsyningssystemer dispensation fra forpligtelsen til at give fri adgang til deres systemer, har rejst spørgsmålet, om bestemmelser i et direktiv er til hinder for denne særordning, der godkender dispensationen, uden at disse systemers tekniske kapacitet tages i betragtning, er relevant og ikke hypotetisk, og det kan derfor antages til realitetsbehandling.
A question referred by a national court asking, in the context of dispute relating to a challenge made by an electricity supplier to an exemption granted under a provision of national law to certain operators of energy supply systems from having to allow open access to their systems, whether the provisions of a directive preclude that derogating system, which grants that exemption without the technical capacities of those systems having to be taken into account, is relevant, not hypothetical, and is for that reason admissible.
(jf. præmis 33, 35 og 36)
(see paras 33, 35, 36)
Et system, der befinder sig på et geografisk sammenhørende virksomhedsområde og overvejende tjener til transport af energi inden for egen virksomhed og til de forbundne virksomheder, og som transporterer elektricitet, der ikke har meget høj spænding eller højspænding, til kunder, uafhængigt af den transporterede mængde elektricitet via dette system, og uafhængigt af, at driften af det omhandlede net er underordnet virksomhedens primære aktivitet, er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 20, stk. 1, i direktiv 2003/54, og der foreligger således et distributionssystem for elektricitet som omhandlet i artikel 2, nr. 5, i direktiv 2003/54.
A network which is located on a geographically connected operation zone and predominantly serves to supply the energy needs of an undertaking and of connected undertakings and which transports, for supply to clients, electricity which is not at extra-high or high voltage, irrespective of the quantity of electricity transported over that network and irrespective of the fact that the operation of that network is merely an activity ancillary to the main activity of that undertaking, falls within the scope of that provision and is therefore an electricity distribution system within the meaning of point 5 of Article 2 of Directive 2003/54.