natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I denne forbindelse er den almene in -teresse, der ligger til grund for artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, åbenbart sammenfaldende med varemærkets væsentligste funktion, der er at garantere oprindelsen af varen eller tjenesteydelsen, som er omfattet af varemærket, over for forbrugeren eller den endelige bruger, som dermed sættes i
Furthermore, while the criterion according to which a mark composed of descriptive elements could meet the conditions for registration to the extent that the word has become a part of everyday language and has acquired a meaning of its own is relevant in the context of Article 7(1)(c) of Regula - tion No 40/94, it cannot form a basis for the interpretation of Article
Mens kriteriet, hvorefter et varemærke, der er sammensat af beskrivende bestanddele, ville kunne opfylde registreringsbetingelserne i det omfang, ordet er blevet en del af daglig sprogbrug og heri har fået sin egen betydning, desuden er relevant inden for rammerne af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, finder det ingen anvendelse ved fortolkningen af forordningens artikel 7, stk. 1, litra b). Uanset at dette kriterium således
In that regard, the notion of general interest underlying Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 is, manifestly, indissociable from the essential function of a trade mark, which is to guarantee the identity of the origin of the marked product or service to the consumer or end-user by enabling him, without any possibility of confusion, to distinguish
(jf. præmis 54-56, 58, 59, 61 og 62)
(see paras 54-56, 58, 59, 61, 62)
På det af ansøgningen om registrering af varemærket tilsigtede område opfatter den gennemsnitlige, tysksprogede forbruger nemlig ordmærket EUROHYPO som et mærke, der i sin helhed og generelt henviser til finansielle tjenesteydelser, som forudsætter tinglig sikkerhed, og navnlig til realkreditlån, som betales i Den Europæiske Økonomiske og Monetære Unions valuta.
In the field covered by the trade mark application, the average Germanspeaking consumer understands the word sign EUROHYPO as referring, as a whole and in general, to financial services requiring real securities and, in particular, to mortgage loans paid in the currency of the European Economic and Monetary Union.
Desuden er der ingen yderligere beviser, der gør det muligt at anse den kombination, der er dannet af de almindeligt anvendte bestanddele EURO og HYPO, for at være usædvanlig eller for at have sin egen betydning, der i den pågældende kundekreds’ opfattelse kan adskille varemærkeansøgerens tjenesteydelser fra tjenesteydelser med en anden handelsmæssig oprindelse.
Furthermore, there is no additional element which would allow the view to be reached that the combination, created by the current and usual components EURO and HYPO, is unusual or might have its own meaning which, in the perception of the relevant public, distinguishes the services offered by the trade mark applicant from those of a different commercial origin.
Den relevante kundekreds opfatter således det omhandlede varemærke som et, der giver oplysninger om arten af de tjenesteydelser, det omfatter, og ikke som et, der angiver de pågældende tjenesteydelsers oprindelse.
Therefore, the relevant public will perceive the trade mark in question as providing details of the type of services which it designates and not as indicating the origin of those services.
Ordmærket EUROHYPO, der er søgt registreret som EF-varemærke for »finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed; ejendomsmæglervirksomhed; finansielle tjenesteydelser, finansiering« i klasse 36 i Nicearrangementet, har ikke i forhold til de omhandlede tjenesteydelser fornødent særpræg som omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker.
In relation to the services in question, the word sign EUROHYPO, for which registration is sought for ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing’ in Class 36, within the meaning of the Nice Agreement, is devoid of distinctive character within the meaning of Article 7(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark.
(jf. præmis 68 og 69)
(see paras 68, 69)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P
II — Relevante retsforskrifter
II — Legal context
[…] b) varemærker, som mangler fornødent særpræg
(b) trade marks which are devoid of any distinctive character;
Den foreliggende appel, der er iværksat til prøvelse af dommen afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 3. maj 2006, Eurohypo mod KHIM (sag T-439/04) 2, rejser dels spørgsmålet om udstrækningen af pligten for Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) til ex officio at prøve de faktiske omstændigheder i forbindelse med registrering af et EF-varemærke, dels spørgsmålet om rækkevidden og følgerne af overlapningen mellem artikel 7, stk. 1, litra b) og litra c), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker 3(herefter »forordningen«).
This appeal against the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 3 May 2006 in Case T-439/04 Eurohypo v OHIM 2raises, first, the question of the extent of the duty of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) to examine the facts of its own motion in the context of the procedure for registering a Community trade mark and, secondly, the question of the scope and the consequences of the overlap between Article 7(1)(b) and Article 7(1)(c) of Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark 3 (‘the regulation’).
c) varemærker, som udelukkende består af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne varens eller tjenesteydelsens art, beskaffenhed, mængde, anvendelse, værdi, geografiske oprindelse, tidspunktet for varens fremstilling
(c) trade marks which consist exclusively of signs or indications which may serve, in trade, to designate the kind, quality, quantity, intended purpose, value, geographical origin or the time of production of the goods or of rendering
EUROHYPO MOD KHIM eller for præstationen af tjenesteydelsen eller andre egenskaber ved disse […]« vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret: »finansiel virksomhed; valutarisk virksomhed; ejendomsmæglervirksomhed; finansielle tjenesteydelser; finansiering; finansielle analyser; investeringer; forsikringer«.
36 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended: ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing; financial analysis; investment affairs; insurance affairs’.
Stk. 2 i den nævnte artikel 7 præciserer, at »stk. 1 finder anvendelse, selv om registreringshindringerne kun er til stede i en del af Fællesskabet«.
Article 7(2) states that ‘paragraph 1 shall apply notwithstanding that the grounds of non-registrability obtain in only part of the Community’.
Ved afgørelse af 30. august 2002 afslog undersøgeren ansøgningen i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b) og c), og artikel 7, stk. 2.
By decision of 30 August 2002, the examiner refused the application pursuant to Article 7(1)(b) and (c) and Article 7(2) of the regulation.
III — Appellens baggrund
III — Background to the appeal
Den 30. april 2002 ansøgte Deutsche Hypothekenbank Frankfurt-Hamburg AG, nu Eurohypo AG (herefter »appellanten«), om registrering af EF-varemærket »EUROHYPO« for følgende tjenesteydelser i klasse 36 i Nicearrangementet af 15. juni 1957
On 30 April 2002, Deutsche Hypothekenbank Frankfurt-Hamburg AG, since renamed Eurohypo AG (‘the appellant’), applied for registration of the Community trade mark ‘EUROHYPO’ as a Community trade mark for the following services falling within Class
Ved afgørelse af 6. august 2004 gav Fjerde Appelkammer medhold i klagen for så vidt angik tjenesteydelserne »finansielle analyser; investeringer; forsikringer«.
By decision of 6 August 2004, the Fourth Board of Appeal upheld the appeal as regards ‘financial analysis, investment affairs, insurance affairs’.
Klagen blev derimod afvist for så vidt angik de andre tjenesteydelser i klasse 36, dvs. »finansiel virksomhed; valutarisk virksomhed; ejendomsmæglervirksomhed; finansielle tjenesteydelser; finansiering«.
However, the appeal was dismissed as regards the other services in Class 36, namely, ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial ser vices; financing’.
Appelkammeret var i det væsentlige af den opfattelse, at ordmærket EUROHYPO var beskrivende for disse sidstnævnte tjenesteydelser under henvisning til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).
Essentially, the Board of Appeal held that the word sign EUROHYPO was descriptive of those services, citing Article 7(1)(b) of the regulation.
Appelkammeret tilføjede, at dette i hvert fald gjorde sig gældende i alle
It added that that was the case, in any event, in Germanspeaking countries, and that that ground was sufficient under Article 7(2) of
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P the regulation to justify a refusal of protection.
»hypo« og udtrykket »eurohypo« var beskrivende, hvorfor de ikke kunne registreres, og som derfor valgte ikke at foretage yderligere undersøgelser, ikke i strid med forordningens artikel 74, stk. 1, første punktum (præmis 20).
The Board of Appeal also held that the elements ‘euro’ and ‘hypo’ contained a clearly understandable indication of the characteristics of the five services mentioned above, and that the association of those two elements in one word did not render the mark less descriptive.
tysksprogede lande, og at dette under henvisning til forordningens artikel 7, stk. 2, var en tilstrækkelig begrundelse for at afslå registrering.
in order to reach a decision and it was not obliged to justify its action by the production of evidence (paragraph 19).
Appelkammeret var herudover af den opfattelse, at bestanddelene »euro« og »hypo« indeholdt en umiddelbar forståelig angivelse af de fem nævnte tjenesteydelsers egenskaber, og at sammenstillingen af de to bestanddele i et enkelt ord ikke gjorde varemærket mindre beskrivende.
Since the Board of Appeal was sufficiently convinced of the descriptiveness of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and the word ‘eurohypo’ to refuse registration, it chose not to carry out further research. Such a decision is not contrary to the first sentence of Article 74(1) of the regulation (paragraph 20).
Den 5. november 2004 anlagde appellanten sag ved Retten med påstand om annullation af denne afgørelse.
On 5 November 2004, the appellant brought an action for annulment before the Court of First Instance, seeking to have this decision annulled.
Appellanten påberåbte sig to anbringender til støtte for sine påstande, dels en tilsidesættelse af princippet om ex officioprøvelse i forordningens artikel 74, stk. 1, første punktum, dels en tilsidesættelse af forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).
In support of its action, the appellant relied on two pleas in law: one alleging infringement of the principle of OHIM’s duty to examine the facts of its own motion, laid down by the first sentence of Article 74(1) of the regulation, and the other alleging infringement of Article 7(1)(b) of the regulation.
Ifølge Retten var afgørelsen fra appelkammeret, der var tilstrækkeligt overbevist om, at bestanddelene »euro« og
On the first plea in law, the Court of First Instance held that it was sufficient that the Board of Appeal applied the descriptiveness test, as interpreted by the caselaw,
Vedrørende det andet anbringende henviste Retten først til retspraksis, hvorefter et ordmærke, som er beskrivende for egenskaberne ved de omhandlede varer eller tjenesteydelser i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), af denne grund nødvendigvis mangler det fornødne særpræg i forhold til de samme varer eller tjenesteydelser i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b) (præmis 44).
On the second plea in law, the Court of First Instance first of all referred to settled caselaw, according to which a word mark that is descriptive of the characteristics of the goods or services concerned for the purposes of Article 7(1)(c) of the regulation is, on that account, necessarily devoid of any distinctive character in relation to the same goods or services for the purposes of Article 7(1)(b) of the regulation (paragraph 44).
Retten fastslog dernæst, at appelkammeret med rette havde anført, at den berørte kundekreds opfattede bestanddelen »euro« i finansielle sammenhænge som den valuta, der benyttes i Den Europæiske Union, og som en beskrivelse af denne monetære zone (præmis 51), at appelkammeret i øvrigt med rette havde antaget, at i forbindelse med finansielle tjenesteydelser blev bestanddelen »hypo« af gennemsnitsforbrugeren forstået som en forkortelse for udtrykket »hypotek« (præmis 52), at ordmærket EUROHYPO er en kombination af to beskrivende bestanddele, der ikke skaber et indtryk, der ligger tilstrækkeligt fjernt fra det indtryk, som er fremkaldt ved den blotte sammenlægning af de nævnte bestanddele (præmis 55), og at løsningen i BABY-DRY-dommen (Rettens dom af
It then held that the Board of Appeal had rightly observed that the public concerned perceived ‘euro’, in the financial field, as the currency which is in circulation in the European Union and as describing that monetary area (paragraph 51); that, furthermore, the Board of Appeal had rightly held that in the context of financial services ‘hypo’ was understood by the average consumer as an abbreviation of ‘hypothek’ (mortgage) (paragraph 52); that the word sign EUROHYPO is a combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts (paragraph 55); that the solution identified
8.7.1999, sag T-163/98, Procter & Gamble mod KHIM (BABY-DRY), Sml. II, s. 2383) ikke kunne overføres til tegnet EUROHYPO (præmis 56). 14.
A — The first ground of appeal in the BABY-DRY judgment (Case T-163/98 Procter & Gamble v OHIM (BABY-DRY) [1999] ECR II-2383) cannot be transposed to the sign EUROHYPO (paragraph 56). 14.
Appellanten har i appelskriftet nedlagt påstand om, at denne dom ophæves, og at Fjerde Appelkammers afgørelse annulleres. Appellanten har i øvrigt nedlagt påstand om, at Harmoniseringskontoret tilpligtes at betale sagens omkostninger.
In its appeal, the appellant claims that the Court of Justice should set aside this judgment and declare the decision of the Fourth Board of Appeal invalid.
Ifølge appellanten indeholder hverken dommen eller indstævntes forudgående afgørelser faktiske konstateringer vedrørende den påståede beskrivende karakter af tegnet EUROHYPO set i sin helhed.
Neither the judgment nor the defendant’s decisions which preceded it contain findings of fact as to the allegedly descriptive character of the sign EUROHYPO, seen as a whole.
Indstævnte har kun påberåbt sig resultater af undersøgelser, der henviser til eventuelle beskrivende anvendelser af bestanddelene »euro« og »hypo«, og indstævnte har blot uden hverken bevis eller kildeangivelse anført, at ordet som helhed er lige så beskrivende som summen af dets bestanddele.
The defendant cited only the results of research referring to possible descriptive uses of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ and simply asserts, without evidence or indication of any source, that the word as a whole is just as descriptive as the sum of its parts.
Appellanten har tilføjet, at det fremgår af visse dokumenter, at Harmoniseringskontoret foretog undersøgelser for at finde bevis for en eventuel beskrivende brug, og at det »bevidst skjulte« resultaterne af denne undersøgelse for Retten. Harmoniseringskontoret har herved forvansket de faktiske omstændigheder.
The appellant adds that certain documents point to OHIM having carried out research in order to find evidence of a possible descriptive use, and that it ‘knowingly concealed’ the results of its research from the Court of First Instance.
Rettens konstatering vedrørende den påståede beskrivende betydning af det samlede udtryk »eurohypo« hvilede dermed på et forkert faktisk grundlag og skal derfor korrigeres af Domstolen.
The finding of the Court of First Instance relating to the allegedly descriptive meaning of the whole word ‘eurohypo’ is therefore based on distorted facts and consequently should be corrected by the Court of Justice.
IV — Indlæggene for Domstolen
IV — Observations submitted to the Court of Justice
Ifølge Harmoniseringskontoret kan det efter bedste overbevisning bedømme,
According to OHIM, it can, on the basis of its own deliberations, decide whether
Appellanten har til støtte for appellen påberåbt sig to anbringender om tilsidesættelse af forordningens artikel 74, stk. 1, første punktum, på den ene side og artikel 7, stk. 1, litra b), på den anden side.
In support of its appeal, the appellant puts forward two grounds of appeal, alleging infringement of the first sentence of Article 74(1) and infringement of Article 7(1) (b) of the regulation, respectively.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P beskrivende karakter af bestanddelene »euro« og »hypo« hver for sig og kun foretog en subsidiær undersøgelse af varemærkets helhedsindtryk.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P it considers a fact to be established or not.
Appel- om det anser en faktisk omstændighed for fastslået eller ikke. Harmoniseringskontoret har redegjort for, at det fremgår af Rettens praksis, at Kontoret kan støtte sin analyse på kendsgerninger, der følger af almen praktisk erfaring ved markedsføring af forbrugsgoder, hvilke kendsgerninger enhver har kendskab til, og navnlig forbrugerne af disse varer har kendskab til. I et sådant tilfælde indebærer dette en konkretisering af Harmoniseringskontorets pligt til at redegøre for de faktiske forhold, og ikke at Harmoniseringskontoret har pligt til at føre bevis, hvorfor det ikke er forpligtet til at fremlægge eksempler på en sådan praktisk erfaring.
OHIM argues that it is clear from the caselaw of the Court of First Instance that it may base its analysis on facts arising from practical experience generally acquired from the marketing of general consumer goods which are likely to be known by anyone and are in particular known by the consumers of those goods.
lanten har redegjort for, at Retten i begge sager kun subsidiært undersøgte helhedsindtrykket ved kombinationen af ord, og Retten udelukkede, at aspekter, såsom tilstedeværelsen af et fantasifuldt element, havde relevans som forhold, der skulle tages i betragtning i forbindelse med en sådan undersøgelse.
5 The appellant argues that in both cases, the Court of First Instance only secondarily examined the overall impression produced by the combination of words and refused to give any relevance to aspects such as the existence of an element of imaginativeness, which ought to be taken into account in the context of such an examination.
Denne begrundelse var afgørende for Domstolens ophævelse af dommen i sag T-323/00, og det kan ikke være anderledes i denne sag.
These reasons played a decisive part in the Court’s setting aside the judgment in Case T-323/00, and in the present case, according to the appellant, there can be no other outcome.
Harmoniseringskontoret har tilføjet, at undersøgelsen af den beskrivende karakter sker gennem en umiddelbar undersøgelse af den formodede opfattelse hos gennemsnitsforbrugeren af de varer og tjenesteydelser, som det ansøgte varemærke dækker.
OHIM adds that distinctiveness is examined through a priori examination of the average consumer’s supposed perception of the products and services covered by the mark applied for.
Den reelle beskrivende anvendelse af tegnets bestanddele eller af tegnet i sin helhed kan bestemt være et tegn på, at der ikke er fornødent særpræg, men aldrig en betingelse for at nå til denne konstatering.
Consequently, while actual descriptive use of elements of the sign or of the sign taken as a whole could support the finding that it lacked distinctiveness, such use could never require that this finding be reached.
Hvis et faktisk forhold ikke er relevant for den juridiske analyse, kan appelkammeret derfor ikke kritiseres for ikke at have omtalt det.
Therefore, if an issue of fact is irrelevant to the legal analysis, the Board of Appeal cannot be criticised for not having mentioned it.
Appellanten har ligeledes draget en parallel til dom af 20. september 2001, Procter & Gamble mod KHIM (sag C-383/99 P) 6. I denne dom lagde Domstolen ikke vægt på den usædvanlige ordrækkefølge »BABY-DRY« (i stedet for DRY-BABY), men på det forhold, at denne kombination af ord udgjorde en usædvanlig betegnelse for bleer til babyer. Det samme gælder for EUROHYPO for de afviste finansielle tjenesteydelser. I begge tilfælde kan kundekredsen forstå de to varemærkers individuelle bestanddele. Endvidere er de individuelle 4 — Sml. II, s. 2839.5 — Sml. I, s. 8317.6 — Sml. I, s. 6251.
The appellant also draws a parallel with Case C-383/99 P Procter & Gamble v OHIM. 6 In this judgment, the Court did not base its decision on the unusual nature of the sequence of the words ‘BABY-DRY’ (instead of DRY-BABY), but on the fact that this word combination represented an unusual way of referring to babies’ nappies. The same is true of EUROHYPO for the rejected financial services. In both cases, the individual elements of the two marks are comprehensible to the public. Furthermore, in the B — The second ground of appeal
EUROHYPO MOD KHIM bestanddele i betegnelsen »BABY-DRY« sat endnu mere i relief på grund af bindestregen end i EUROHYPO.
EUROHYPO v OHIM name ‘BABY-DRY’, the individual elements are much more clearly emphasised by the hyphen than in EUROHYPO.
Den grafiske fusion mellem de to bestanddele, hvorved der dannes en kombination af de enkelte ord, er i dette sidstnævnte ord meget mere markeret.
In the latter, the graphic fusion of the two elements to form a particular combination of words is much more distinct.
sprogbrug og heri har fået sin egen betydning.
registration if the compound word has become part of everyday language and has acquired its own meaning.
Dette kriterium er imidlertid relevant i forbindelse med forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), vedrørende et eventuelt friholdelsesbehov, men finder ikke anvendelse ved fortolkningen af artikel 7, stk. 1, litra b), for at fastslå fornødent særpræg, nemlig evnen til af kundekredsen at blive opfattet som en angivelse af den forretningsmæssige oprindelse.
That criterion is relevant in the context of Article 7(1)(c) of the regulation as regards the possibility of a requirement of availability, but it is not a criterion that applies to the interpretation of Article 7(1)(b) for the purpose of establishing distinctive character, that is, whether the mark is capable of being perceived by the public as indicating the commercial origin.
Retten fortolkede forordningens artikel 7, stk. 1, litra b), forkert, da den anvendte dette kriterium, der udelukkende er relevant for forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), som begrundelse for udelukkelsen.
In applying that criterion, which relates solely to Article 7(1)(c) of the regulation, as a reason for its decision to dismiss the action, the Court of First Instance incorrectly interpreted Article 7(1)(b) of the regulation.
Harmoniseringskontoret har anført, at Retten i præmis 54 ff. i den appellerede dom vurderede varemærkets helhedsindtryk og antog, ligesom appelkammeret, at kombinationen af to beskrivende bestanddele ikke skaber et indtryk, der går ud over summen af bestanddelene.
OHIM argues that the Court of First Instance, in paragraph 54 et seq. of the judgment under appeal, assessed the overall impression produced by the trade mark and took the view, like the Board of Appeal, that the combination of the two descriptive elements does not create an impression that is more than the sum of its parts.