natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Med hensyn til frivillige seksuelle forhold mellem voksne, der udøver en adfærd med en kendt risiko for overførsel af HIV, er to medlemmer af udvalget af den opfattelse, at selv om påføreisen af HIV­smitten muligvis er sket i forbindelse med, at et præservativ er gået i stykker under det passive seksuelle samkvem i februar 1995, kan denne smitte
(Appeal — Officials — Social Security — Ankle 73 of the Staff Regidations — Concept of accident - Refusal to treat HIV infection as an accident) (Third Chamber)
Retten har i præmis 36-70 i den appellerede dom ikke taget påstanden om annullation af den anfægtede afgørelse til følge bl.a. af følgende grunde:
Case T-306/01 R Abdirisak Aden, Abdulaziz Ali, Ahmed Yusuf, Al Barakaat International Foundation ν Council of the European Union Commission of the European Communities Common foreign and security policy
Sagsøgeren har i det væsentlige hævdet, at den ulykke, han har været ude for, består i, at et præservativ gik i stykker under et seksuelt forhold i februar 1995, hvilket førte til kontakt mellem sperm eller blod, der indeholdt HIV, og sagsøgerens organisme.
(Proceedings for interim measures — Common foreign and security policy — Sanctions against the Taleban of Afghanistan - Freezing of funds — Urgency)
Ved skrivelse af 15. marts 1999 meddelte ansættelsesmyndigheden sagsøgeren sin afgørelse om at anse forslaget af 18. november 1996 for endeligt (herefter »den anfægtede afgørelse«). Lægeudvalgets konklusioner samt hele udvalgets rapport var bilagt denne skrivelse.
Case C-376/01 Commission of the Communities ν Ireland biocidal products on the market, or in any event by failing to communicate them to the Commission, Ireland has failed to fulfil its obligations under that Directive; order Ireland to pay the costs.
Sagsøgeren fik ved afgørelse fremsendt den 7. januar 2000 ikke medhold i klagen.«
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 30 April 2002.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 10. januar 2000 har N. anlagt sag ved Retten med påstand om bl.a., at den anfægtede afgørelse annulleres, at Kommissionen tilpligtes at godtgøre N. de lægeudgifter, som han har betalt som følge af den anfægtede afgørelse, og at Kommissionen tilpligtes at betale ham erstatning for den ikke økonomiske skade, han har lidt.
He proposed that the Court should: declare that, by failing to adopt within the prescribed period the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 98/8/EC of the European Parliament and of the Council of 16 February 1998 concerning the placing of
Da [sagsøgeren] har haft andre seksualpartnere i den samme periode, er det ikke muligt, selv hvis der blev anvendt præservativ, at bekræfte, at sygdommen reelt (og alene) er en følge af den seksuelle kontakt med den inkulperede partner. En andet præservativ kan være gået i stykker (ubemærket eller ikke tilkendegivet af patienten) på et andet tidspunkt og have ført til påføreise af smitten.«
Preliminary tilling - Cour Administrative d Appel de Lyon (Administrative Court of Appeal, Lyons), France (Second Chamber) -- Interpretation of Article 92 of the EC Treaty — System of financing a public, carcass disposal service by a charge on purchases by retailers of meat and meat products, whatever their source
Det fremgår imidlertid af disse afsnit, at lægeudvalget i modsætning til det af sagsøgeren påståede ikke er af den opfattelse, at det alene er et brud på et præservativ, der kan være årsag til påføreise af smitten, men har nøjedes med at tage det under overvejelse som en af de mulige årsager.
He proposed that the Court should answer as follows: amending Directives 70/524/EEC concerning additives in feedingstuffs, 82/471/EEC concerning certain products used in animal nutrition, 95/53/EC fixing the principles governing the organisation of official inspections in the field of animal nuttition and 95/69/EC laying down the conditions and anangements for approving and registering certain establishments and intermediaries operating in the animal feed sector.
Under alle omstændigheder udgør lægeudvalgets brug af udtrykkene »påtaget risiko« og »frivillig seksuel handling« generelle betragtninger, der kun har til formål at understrege den frivillige karakter af det seksuelle samkvem, som sagsøgeren har påberåbt sig.
A measure such as Law No 96-1139 of 26 December 1996 on the collection and disposal of animal carcasses and slaughterhouse waste and modifying the Rural Code provides for State aid within the meaning of Article 87(1) EC
N. har ved appellen, til støtte for hvilken han har anført fire anbringender, nedlagt påstand om, at Domstolen ophævede den appellerede dom, og at han gives medhold i de påstande, han har nedlagt i første instans.
in favour of farmers and slaughterhouses, in that the public collection and disposal service for dangerous animal waste is provided to them free of charge;
N. har med hensyn til dokumenterne i sagen med første led af det første anbringende gjort gældende, at den fortolkning af lægeudvalgets rapport, som Retten har anlagt i præmis 50-52 i den appellerede dom, er åbenbart behæftet med materielt ukorrekte konstateringer, der forvansker indholdet af rapporten. I modsætning til det af Retten udtalte, fremgår det af lægeudvalgets rapport, at dette har udelukket enhver anden årsag til smitten end et brud på et præservativ - enten det af N. erklærede eller det af lægeudvalget tænkte.
in favour of carcass disposal undertakings only if and to the extent that the payments made by the French State to carcass disposal undertakings for the operation of the public carcass disposal service exceed an appropriate remuneration for providing that service; and in favour of small meat retailers in that they are exempted from the meat purchase tax, unless it can be shown that that exemption is justified by reasons relating to the nature or the general scheme of the tax and provided that the exemption affects trade between Member States in the meat retailing sector.
Det bemærkes i denne forbindelse, at Retten i præmis 45-52 i den appellerede dom har fortolket lægeudvalgets rapport med henblik på bl.a. at gennemgå appellantens pastand om, at lægeudvalget i sin rapport faktisk havde fundet, at smitten af appellanten var en følge af et brud på et præservativ, uanset om det skete i februar 1995 eller ej.
Preliminary ruling — Cone d'appello di Milano -Calculation and printing operations, and ancillary operations, concerning compliance with employment and social security obligations Provisions in a company's articles of association providing for its activities to be canied out on behalf of undertakings with less than 250 employees — National rules requiring undertakings with more than 250 employees and not directly carrying out those operations to have recourse solely to data-processing companies that are assisted by one or more professionally-qualified persons registered in the corresponding registers (employment consultants, lawyers, business consultants, and so forth) — Whether compatible with Articles 43 EC and 49 EC
Det er rigtigt, som sagsøgeren har anført, at begreberne accept af risiko og uagtsomhed ikke hører ind under definitionen af begrebet ulykke i ulykkesordningens artikel 2, stk. 1.
Case C-173/01 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic
Det bemærkes imidlertid, at da lægeudvalget har konstateret, at de præcise omstændigheder ved påføreisen af smitten ikke kan fastlægges, er det i mangel af en identificeret ulykke uden relevans at undersøge, hvorvidt der foreligger risikofyldt adfærd eller fortsæt fra
Failure of a Member State to fulfil its obligations — Failure to adopt, within the time-limit laid down, the provisions necessary in order to comply with Council Directive 1999/20/EC of 22 March 1999
samkvem ifølge lægeudvalget og under hensyn til sagsøgerens seksuelle anamnese fortsat ikke kan fastlægges.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 7 May
Appellanten har med sit fjerde anbringende bebrejdet Retten dens afvisning af hans erstatningspåstand.
Case C-351/98 Kingdom of Spain ν Commission of the
Sag T-306/01 R Abdirisak Aden, Abdulaziz Ali, Ahmed Yusuf, Al Barakaat International Foundation / Rådet for Den Europæiske Union Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
»Særlige rettergangs former —fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik — sanktioner mod Taliban i Afghanistan — indefrysning af midler — uopsættelighed«
This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Ugen 13. - 17. maj 2002
Week 13 to 17 May 2002 n° 14/02
Sag C-383/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Socialpolitik
Case C-383/00 Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany Social policy
Sag C-142/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik Fri bevægelighed for personer
Case C-142/01 Commission of the European Communities v Italian Republic Freedom of movement for persons
Sag C-482/99 4 Den Franske Republik / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Statsstøtte
Case C-482/99 French Republic v Commission of the European Communities State aid
Sag C-232/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Fri etableringsret
Case C-232/99 20 Commission of the European Communities v Kingdom of Spain Freedom of Establishment
Sag C-372/01 10 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-372/01 Commission of the European Communities v Grand Duchy of Luxembourg Approximation of laws
Sag C-406/01 Forbundsrepublikken Tyskland / Europa-Parlamentet Rådet for Den Europæiske Union Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-406/01 Federal Republic of Germany ν European Parliament Council of the European Union Approximation of laws
Sag C-387/99 57 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland
Case C-387/99 50 Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany
Sag T-80/00 Associação Commercial de Aveiro / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Socialpolitik
Case T-81/00 47 Associação Comercial de Aveiro ν Commission of the European Communities Social policy
Sag C-95/01
Case T-17/01 Georgios Rounis ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-2/00 Michael Hölterhoff / Ulrich Freiesleben Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-2/00 Michael Hölterhoff ν Ulrich Freiesleben Approximation of laws
Præjudiciel »Indbyrdes tilnærmelse af lovgivning — varemærker — direktiv 89/104/EØF — artikel 5, stk. 1 omfanget af varemærkeindehaverens eneret -- tredjemand brug af varemærket til beskrivende formål« (Domstolens plenum) stenens midte og varemærket Context Cut for en kantet slibning med et finslebet diagonalt kors.
Preliminary ruling (Approximation of laws Trade marks — Directive 89/104/EEC - Article 5(1) — Scope of the proprietor's exclusive right to the trade mark - Third party Use of the trade mark for descriptive purposes) (Full Court)
Michael Hölterhoff handler med alle slags ædelsten, som han enten sliber selv eller køber hos andre erhvervsdrivende.
Mr Hölterhoff deals in precious stones of all kinds, which he cuts himself or which he purchases from other dealers.
Han markedsfører både sten fra egen produktion og varer, han har indkøbt hos tredjemand.
He markets both stones which he has produced himself and products acquired from third parties.
Ved kendelse af 23. december 1999, indgået til Domstolen den 5. januar 2000, har Oberlandesgericht Düsseldorf i medfør af artikel 234 EF stillet et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 5, stk. 1, litra a) og b), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker.
By order of 23 December 1999, received at the Court on 5 January 2000, the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court, Düsseldorf) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Article 5(l)(a) and (b) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks.
Dette spørgsmål er rejst i en tvist mellem Ulrich Freiesleben, der er indehaver af to registrerede varemærker, og Michael Hölterhoff vedrørende sidstnævntes erhvervsmæssige brug af disse varemærker til beskrivende formål.
That question was raised in proceedings between Mr Freiesleben, the proprietor of two registered trade marks, and Mr Hölterhoff concerning the latter's use of those trade marks for descriptive purposes in the course of trade.
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
Main proceedings and question referred to the Court
Den 3. juli 1997 tilbød Michael Hölterhoff erhvervsmæssigt indehaveren af en guldsmede- og juvelerbutik halvædelsten og farvede ædelsten under betegnelserne Spirit Sun og Context Cut.
On 3 July 1997, in the course of commercial negotiations, he offered for sale to a goldsmith/jeweller some semi-precious and ornamental stones which he described by the names 'Spirit Sun' and 'Context Cut'.
Indehaveren af butikken bestilte to granater »i Spirit Sun-slibning« hos Michael Hölterhoff.
The goldsmith/jeweller ordered two garnet stones 'in the Spirit Sun cut' from Mr Hölterhoff.
På følgesedlen og fakturaen for salget af disse sten blev der ikke henvist til varemærkerne Spirit Sun og Context Cut, idet varerne blev betegnet som »rhodolitter«.
There is no reference on the delivery note or the sales invoice to the trademarks Spirit Sun and Context Cut; the goods are described as 'rhodolites'.
Ulrich Freiesleben er indehaver af to varemærker, Spirit Sun og Context Cut, der er registreret i Tyskland og dækker henholdsvis »diamanter til videreforarbejdning til smykker« og »ædelsten til videreforarbejdning til smykker«.
Mr Freiesleben is the proprietor of two trade marks. Spirit Sun and Context Cut, registered in Germany and covering, respectively, 'diamonds for further processing as jewellery' and 'precious stones for further processing as jewellery'.
Efter dette salg anlagde Ulrich Freiesleben sag mod Michael Hölterhoff ved Landgericht Düsseldorf (Tyskland) i henhold til den tyske varemærkelovs § 14, idet han påberåbte sig, at retten til de registrerede varer var krænket.
Following that sale, Mr Freiesleben brought an action against Mr Hölterhoff before the Landgericht Düsseldorf (Regional Court, Düsseldorf) (Germany) on the basis of Paragraph 14 of the German trade mark law, claiming that there had been an infringement of his registered trade marks.
Denne ret tog ved dom af 19. august 1998 Ulrich Freieslebens påstand til følge. Michael Hölterhoff appellerede dommen til Oberlandesgericht
By judgment of 19 August 1998, that court granted the application.
De to slags varer, der markedsføres under disse varemærker, adskiller sig ved deres særlige slibning.
Both types of products marketed under those trade marks are distinguished by particular cuts.
Varemærket Spirit Sun anvendes for en rund slibning med facetslibninger omkring
The Spirit Sun trade mark is used for a round cut with facets radiating from the centre and the
Det stillede spørgsmål er således, om en brug af varemærket, som den i hovedsagen omhandlede, udgør en brug, der krænker varemærkeindehaverens eneret i henhold til direktivets artikel 5, stk. 1.
Consequently, the question for the Court is whether a use of the trade mark such as that at issue in the main proceedings constitutes one of the uses which, according to Article 5(1) of the directive, infringe the exclusive right of the proprietor of the trade mark.
Den forelæggende ret anså det for godtgjort, at Michael Hölterhoff under handelen den 3. juli 1997 alene anvendte betegnelserne Spirit Sun og Context Cut med det formål at beskrive kvaliteten og mere præcist slibningen af de ædelsten, der blev tilbudt, og en sådan betegnelse havde dermed ikke til formål at antyde, at ædelstenene stammede fra Ulrich Freieslebens virksomhed.
The national court considers that it is established that, in the course of the commercial negotiations of 3 July 1997, Mr Hölterhoff used the descriptions 'Spirit Sun' and 'Context Cut' solely in order to describe the qualities and, more specifically, the type of cut of the precious stones offered for sale and that, accordingly, such a description was not intended to suggest that the stones originated in Mr Freiesleben's firm.
Det er herved tilstrækkeligt at fastslå, at i en situation som den af den forelæggende ret beskrevne medfører brugen af varemærket ingen krænkelse af de interesser, som artikel 5, stk. 1, skal beskytte. Disse interesser påvirkes nemlig ikke i en situation, hvor
In that regard, it is sufficient to state that, in a situation such as that described by the national court, the use of the trade mark does not infringe any of the interests which Article 5(1) is intended to protect.
Da Oberlandesgericht Düsseldorf er af den opfattelse, at sagens afgørelse afhænger af fortolkningen af direktivets artikel 5, stk. 1, har den besluttet at udsætte sagen og stille Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
The Oberlandesgericht Düsseldorf considered that the outcome of the case depended on the interpretation of Article 5(1) of the directive and decided to stay the proceedings and to refer a question to the Court for a preliminary ruling.
tredjemand henviser til varemærket i forbindelse med erhvervsmæssige forhandlinger med en potentiel kunde, der er erhvervsdrivende inden for juvelerbranchen
the third party refers to the trade mark in the course of commercial negotiations with a potential customer, who is a professional jeweller,
Der spørges med det forelagte spørgsmål nærmere bestemt, om varemærkeindehaveren i medfør af direktivets artikel 5, stk. 1, kan forbyde tredjemand at gøre brug af varemærket under sådanne faktiske omstændigheder, som præcist er beskrevet af den forelæggende ret.
The question seeks in substance to ascertain whether, pursuant to Article 5(1) of the directive, the proprietor of the trade mark may prevent a third party from using the trade mark in a factual situation such as that which the national court describes in detail.
henvisningen alene sker med beskrivende formål, nemlig for at oplyse om kendetegnene ved den vare, der tilbydes den potentielle kunde, som kender varer forsynet med det pågældende varemærke
the reference is made for purely descriptive purposes, namely in order to reveal the characteristics of the product offered for sale to the potential customer, who is familiar with the characteristics of the products covered by the trade mark concerned, the reference to the trade mark cannot be interpreted by the potential customer as indicating the origin of the product.
Det er ubestridt, at brugen af varemærket i en sådan situation bestemt er erhvervsmæssig brug for varer af samme eller lignende art som dem, henvisningen til varemærket ikke kan fortolkes af den potentielle kunde som en angivelse af varens oprindelse.
It is common ground that, in such a situation, the use of the trade mark is a use in the course of trade in relation to products identical with or similar to those for which the trade mark was registered.
•Artikel 5, stk 1, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker skal fortolkes således, at varemærkeindehaveren ikke kan påberåbe sig sin eneret, når tredjemand i forbindelse med erhvervsmæssige forhandlinger angiver, at varen stammer fra hans egen produktion, og han alene anvender det pågældende varemærke til beskrivelse af den af ham udbudte vares scerìige egenskaber, således at det er udelukket, at det anvendte mærke i handelen opfattes som en betegnelse for, hvilken virksomhed nævnte vare stammer fra.«
'Article 5(1) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks is to be interpreted as meaning that the proprietor of a trade mark cannot rely on his exclusive right where a third party, in the course of commercial negotiations, reveals the origin of goods which he has produced himself and uses the sign in question solely to denote the particular characteristics of the goods he is offering for sale so that there can be no question of the trade mark used being perceived as a ngn indicative of the undertaking of origin?
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. september 2001.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 20 September 2001.
Sag C-383/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Socialpolitik
Article 5(1) of Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks does not entitle a trade mark proprietor to prevent third
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 18. oktober 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme Rådets direktiv 96/82/EF af 9. december 1996 om kontrol med risikoen for større uheld med farlige stoffer, og særligt direktivets artikel 11.
However, even in other circumstances in which Article 5(1) does give the trade mark proprietor a right to prevent use. Article 6(1) precludes the exercise ofthat right if the use is for the purpose of indicating characteristics of the goods in question, unless such use is not in accordance with honest practices in industrial or commercial matters.'
Direktivet trådte i kraft den 3. februar 1997, og fristen, der var fastsat i artikel 24, stk. 1, første afsnit, udløb den 3. februar 1999.
Case C-383/00 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Social policy
Det er imidlertid ubestridt, at Forbundsrepublikken Tyskland ikke inden for tomånedersfristen, der var fastsat i den begrundede udtalelse, havde truffet alle de nødvendige foranstaltninger for at gennemføre direktiv 96/82 i national ret.
Directive 96/82/EC
Da Kommissionen ved udløbet af denne frist ikke var blevet underrettet om bestemmelser, som Forbundsrepublikken Tyskland havde vedtaget for at efterkomme direktiv 96/82, og da Kommissionen ikke var i besiddelse af andre oplysninger, der gav den grundlag for at fastslå, at medlemsstaten havde vedtaget de nødvendige bestemmelser, fandt Kommissionen, at Forbundsrepublikken Tyskland havde tilsidesat sine forpligtigelser i henhold til direktivet, og opfordrede ved åbningsskrivelse af 10. maj 1999 den tyske regering til at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på to måneder.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations implement within the prescribed period) (Second Chamber) necessary for that purpose, the Commission took the view that the Federal Republic of Germany had failed to fulfil its obligations under the directive and, by letter of 10 May 1999, gave the German Government formal notice to submit its observations within a period of two months.
Kommissionen har efter den ved artikel 226 EF etablerede ordning et frit skøn ved afgørelsen af, om der skal anlægges traktatbrudssag, og det tilkommer ikke Domstolen at efterprøve dette skøn (jf. bl.a. dom af 6.7.2000, sag C-236/99, Kommissionen mod Belgien, præmis 28).
By application lodged at the Registry of the Court on 18 October 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt, within the prescribed period, all the measures necessary to comply with Council Directive 96/82/EC of 9 December 1996 on the control of major-accident hazards involving dangerous substances and, in particular.