natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det skal dog bemærkes, at Retten i 2006 har imødekommet begæring om anvendelse af hasteproceduren i artikel 76a i Rettens procesreglement i fire af de ti sager, hvori der var fremsat begæring herom.
However, in 2006, use of the expedited procedure provided for by Article 76a of the Rules of Procedure of the Court of First Instance was allowed by the Court in four of the 10 cases in which it was applied for.
Desuden har Pernilla Lindh, som blev udnævnt til dommer ved Domstolen, samt Paolo Mengozzi og Verica Trstenjak, som blev udnævnt til generaladvokater ved Domstolen, forladt Retten den 6. oktober. Samme dag blev de erstattet af henholdsvis Nils Wahl, Enzo Moavero Milanesi og Miro Prek.
Ms Pernilla Lindh, appointed to the Court of Justice as a Judge, and Mr Paolo Mengozzi and Ms Verica Trstenjak, appointed to the Court of Justice as Advocates General, left the Court of First Instance on 6 October.
Det er ikke inden for rammerne af denne årsrapport muligt at gøre udtømmende rede for Rettens righoldige retspraksis i 2006.
It is impossible, in the framework of this report, to give an exhaustive account of the richness of the caselaw of the Court of First Instance in 2006.
Det er derfor alene årets mest markante bidrag, der vil blive omtalt, og udvælgelsen heraf er naturligvis delvis subjektiv 2.
Mention will be made only of the most signicant developments of the year, the selection of which is necessarily subjective to some extent 2.
De vedrører søgsmål vedrørende retsakters lovlighed (I), erstatningssøgsmål (II) og endelig begæringer om foreløbige forholdsregler (III).
They relate to proceedings concerning the legality of measures (I), actions for damages (II) and, finally, applications for interim relief (III).
I 2006 har Personaleretten dog henvist én sag til Retten i Første Instans.
However, in 2006, the Civil Service Tribunal referred a case to the Court of First Instance.
F.eks. er antidumping, der dog har givet anledning til en interessant udvikling, bl.a. i Rettens dom af 24.10.2006, sag T-274/02, Ritek og Prodisc Technology mod Rådet, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, og personalesager ikke nævnt.
For example, no mention is made of antidumping law, although it gave rise to some interesting developments, in particular in the judgment of 24 October 2006 in CaseT-274/02 Ritek and Prodisc Technology v Council, not yet published in the ECR, and staff case-law.
Søgsmål vedrørende retsakters lovlighed
Proceedings concerning the legality of measures
Formaliteten vedrørende søgsmål anlagt i medfør af artikel 230 EF og 232 EF
Admissibility of actions brought under Articles 230 and 232 EC
Den vigtigste udvikling på dette område vedrørte i 2006 begrebet anfægtelig retsakt og, i mindre omfang, begrebet søgsmålskompetence.
In 2006, the most signicant developments on this question concern the denition of a challengeable act and, to a lesser extent, that of standing to bring proceedings.
Retsakter, der kan gøres til genstand for et søgsmål
Measures against which an action may be brought
Ifølge fast retspraksis udgør kun foranstaltninger, som har retligt bindende virkninger, der kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling, retsakter eller beslutninger, der kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål som omhandlet i artikel 230 EF 3.
According to settled case-law, only measures the legal eects of which are binding on and capable of aecting the interests of the applicant by bringing about a distinct change in his legal position are acts or decisions which may be the subject of an action for annulment 3.
At dette spørgsmål stadig er aktuelt, er i 2006 blevet illustreret af ikke mindre end syv sager.
In 2006, the current relevance of this issue was illustrated by no less than seven cases.
Først klarlagde tre sager grænserne for søgsmål med påstand om annullation af retsakter vedtaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) 4. I dommen i sagen
To begin with, three judgments dened the limits of actions for annulment of measures adopted by the European Anti-Fraud Oce (OLAF) 4.
Camós Grau mod Kommissionen fastslog Retten, at en undersøgelsesrapport fra OLAF, hvori sagsøgeren kritiseres, ikke indebar en væsentlig ændring af hans retsstilling, navnlig da den ikke indeholder en pligt, ej heller af proceduremæssig art, for de myndigheder, som den er rettet til.
Commission, the Court of First Instance held that a report of an investigation carried out by OLAF implicating the applicant did not signicantly alter his legal position, given that, inter alia, it imposes no obligation, even of a procedural nature, on the authorities to which it is addressed.
Efter en lignende tilgang præciserede Retten i dommen i sagen Tillack mod Kommissionen, at OLAF’s fremsendelse af oplysninger til de nationale retslige myndigheder ikke kunne anfægtes under et søgsmål.
Secondly, following the same approach, the Court of First Instance made clear in its judgment in Tillack v Commission that the forwarding by OLAF of information to the national judicial authorities was not an act against which an action for annulment could be brought either.
Selv om de nationale myndigheder skal behandle OLAF’s fremsendelse af oplysninger seriøst, skaber denne fremsendelse ikke nogen bindende retsvirkning for disse, idet de fortsat frit kan afgøre, hvorledes OLAF’s undersøgelser skal følges op.
The forwarding of information by OLAF, although it had to be dealt with seriously by the national authorities, had no binding legal eect on them, as they remained free to decide what action should be taken following the OLAF investigation.
Endelig fastslog Retten i kendelsen i sagen Strack mod Kommissionen, at en tjenestemand, som har underrettet OLAF om eventuelle uregelmæssigheder, ikke ved et annullationssøgsmål kan anfægte beslutningen om at indstille den undersøgelse, der blev iværksat som følge af denne meddelelse.
Thirdly, and finally, in its order in Strack v Commission, the Court of First Instance held that an ocial who informs OLAF of possible irregularities may not challenge by means of an action for annulment the decision closing the investigation opened in the light of that information.
Dernæst blev det i to domme afsagt i 2006 i forbindelse med den såkaldte »østrigske banker – »Lombard Club«-sag fastslået, at søgsmål til prøvelse af afgørelser truffet af høringskonsulenten ved Kommissionen kan antages til realitetsbehandling 5. I dommen i
Secondly, two judgments delivered in 2006 in the case known as‘Austrian Banks —“Club Lombard”’held that actions brought against decisions taken by the Commission’s hearing ocer were admissible 5.
Domstolens dom af 11.11.1981, sag 60/81, IBM mod Kommission, Sml. s. 2639, præmis 9, og af 14.2.1989, sag 346/87, Bossi mod Kommission, 346/87, Sml. s. 303, præmis 23.
Judgments of the Court of Justice in Case 60/81 IBM v Commission [1981] ECR 2639, paragraph 9, and in Case 346/87 Bossi v Commission [1989] ECR 303, paragraph 23.
Jf. henholdsvis Rettens dom af 6.4.2006, sag T-309/03, Camós Grau mod Kommission, Sml. II, s. 1173, og af 4.10.2006, sag T-193/04, Tillack mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, samt Rettens kendelse af 22.3.2006, sag T-4/05, Strack mod Kommissionen (appelleret, sag C-237/06 P), endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.
See judgments of 6 April 2006 in Case T-309/03 Camós Grau v Commission and of 4 October 2006 in Case T193/04 Tillack v Commission, and order of 22 March 2006 in Case T-4/05 Strack v Commission (under appeal, Case C-237/06 P), none yet published in the ECR.
Rettens dom af 30.5.2006, sag T-198/03, Bank Austria Creditanstalt mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser, og af 7.6.2006, forenede sager T-213/01 og T-214/01, Österreichische Postsparkasse og Bank für Arbeit und Wirtschaft mod Kommissionen, endnu ikke trykt i Samling af Afgørelser.
Judgments of 30 May 2006 in Case T-198/03 Bank Austria Creditanstalt v Commission and of 7 June 2006 in Joined Cases T-213/01 and T-214/01 Österreichische Postsparkasse and Bank für Arbeit und Wirtschaft v Commission, not yet published in the ECR.
Kommissionens beslutning 2004/138/EF af 11.6.2002 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 81 (sag COMP/36.571/D-1 – Østrigske banker – »Lombard Club«) (EUT 2004 L 56, s. 1).
Commission Decision of 11 June 2002 in Case COMP/36.571/D-l — Austrian Banks (‘Lombard Club’) (OJ L 56, 24.2.2004, p. 1).
Retten i Første Instans sagen Österreichische Postsparkasse og Bank für Arbeit und Wirtschaft mod Kommissionen havde to kreditinstitutter anlagt sag med påstand om annullation af beslutningen om at udlevere ikke-fortrolige meddelelser af klagepunkter vedrørende fastsættelsen af bankgebyrer til et politisk parti.
Court of First Instance held that the Commission’s decision notifying an undertaking involved in infringement proceedings that the information transmitted by that undertaking does not qualify for the condential treatment guaranteed by Community law (and may therefore be communicated to another complainant) has legal eect in relation to the undertaking in question, bringing about a distinct change in its legal position.
Den udgør derfor en anfægtelig retsakt.
It therefore constitutes a challengeable act.
I sagen Bank Austria Creditanstalt mod Kommissionen havde Bank Austria Creditanstalt nedlagt påstand om annullation af høringskonsulentens beslutning om at afvise bankens indsigelse mod offentliggørelse af denne ikke-fortrolige version af Kommissionens beslutning.
Second, in Bank Austria Creditanstalt v Commission, Bank Austria Creditanstalt sought the annulment of a decision of a hearing ocer rejecting its objection to the publication in the Ocial Journal of the non-condential version of the Commission’s decision.
Retten fastslog i sin dom, at en beslutning truffet af høringskonsulenten i henhold til artikel 9, stk. 3, i beslutning 2001/462 6 har retsvirkninger, idet der herved tages stilling til, ikke alene om den tekst, som skal offentliggøres, indeholder forretningshemmeligheder eller andre oplysninger, som nyder en lignende beskyttelse, men tillige andre oplysninger, som ikke kan gøres offentligt tilgængelige, enten på grund af fællesskabsretlige regler, der beskytter dem direkte, eller fordi oplysningerne hører blandt dem, der ifølge deres natur er undergivet tavshedspligt.
In its judgment, the Court of First Instance held that a decision taken by the hearing ocer under the third paragraph of Article 9 of Decision 2001/462/EC, ECSC 6 has legal eects inasmuch as it determines whether a text for publication contains business secrets or other information enjoying similar protection or other information which cannot be disclosed to the public either on the basis of rules of Community law aording such information specic protection or because it is information of the kind covered by the obligation of professional secrecy.
En sådan beslutning udgør dermed ligeledes en anfægtelig retsakt.
Such a decision therefore also constitutes a challengeable act.
I dommen i sagen Deutsche Bahn mod Kommissionen begrebet anfægtelig retsakt for så vidt angår beslutninger om statsstøtte, som Kommissionen vedtager i henhold til artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 659/1999 8.
Thirdly, in its judgment in Deutsche Bahn v Commission
I denne sag havde kommissæren for transport skriftligt informeret sagsøgeren om, at dennes klage, hvori man opfordrede til iværksættelse af proceduren i artikel 88, stk. 2, EF, ikke ville blive efterkommet.
, the Court of First Instance dened the scope of the notion of challengeable act as regards decisions which the Commission adopts in the area of State aid on the basis of Article 4(2) of Regulation (EC) No 659/1999 8.
Skrivelsen indeholdt en klar og præcis begrundelse for, hvorfor den nationale foranstaltning ikke skulle anses for statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 2, EF.
In this case the Member of the Commission responsible for transport had informed the applicant in writing that his complaint seeking the opening of the procedure provided for by Article 88(2) EC would not be upheld.The letter included a clear and detailed statement of the reasons why the national measure should not be considered to be aid within the meaning of Article 87(1) EC.
Kommissionen gjorde dog gældende, at der alene var tale om en orientering og ikke om en beslutning som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 659/1999, og at der følgelig ikke var tale om en anfægtelig retsakt, eftersom den ikke havde nogen retsvirkninger.
However, the Commission maintained that it was merely a letter providing information and not a decision within the meaning of Article 4(2) of Regulation (EC) No 659/1999 and that, consequently, it was not a challengeable act insofar as it did not have legal eects.
Retten fandt ikke desto mindre, at det falder ind under anvendelsesområdet for artikel 230 EF, når Kommissionen tilsender en klagende virksomhed en skrivelse – efter at have modtaget oplysninger vedrørende en påstået ulovlig støtte, og den af denne grund er forpligtet til omgående at undersøge sådanne oplysninger i medfør af artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 659/1999 – og ikke nøjes med, som den har mulighed for efter forordningens artikel 20, at oplyse klageren om, at der ikke er tilstrækkeligt grundlag til at undersøge sagen, men indtager et klart, begrundet og endeligt standpunkt ved at bemærke, at den pågældende foranstaltning ikke udgør statsstøtte.
The Court of First Instance nonetheless held that a letter sent to a complainant undertaking by the Commission falls within the scope of Article 230 EC, where the Commission, having received information regarding alleged unlawful aid and thus being obliged to examine it without delay pursuant to Article 10(1) of Regulation (EC) No 659/1999, does not merely inform the complainant, as Article 20 of that regulation allows it to, that there are insucient grounds for taking a view on the case, but takes a clear and denitive position, giving reasons and indicating that the measure in question does not constitute aid.
Gør Kommissionen dette, kan den kun vedtage en beslutning i henhold til forordningens artikel 4, stk. 2.
In so doing, the Commission must be considered to have adopted a decision under Article 4(2) of that regulation.
Kommissionen er derfor ikke berettiget til at udelukke beslutningen fra Fællesskabets retsinstansers kontrol ved at
The Commission is therefore not entitled to exclude that decision from review by the Community court by declaring that it did not take such a decision, attempting to withdraw it or deciding not to send the decision to the Member State concerned, in breach of Article 25 of Regulation (EC) No 659/1999. In that connection it is irrelevant that the
Kommissionens afgørelse 2001/462/EF, EKSF af 23.5.2001 om høringskonsulentens kompetenceområde under behandlingen af visse konkurrencesager (EUT L 162, s. 21).
Commission Decision 2001/462/EC, ECSC of 23 May 2001 on the terms of reference of hearing ocers in certain competition proceedings (OJ L 162, 19.6.2001, p. 21).
Rettens dom af 5.4.2006, sag T-351/02, Deutsche Bahn mod Kommissionen, Sml. II, s. 1047.
Judgment of 5 April 2006 in Case T 351/02 Deutsche Bahn v Commission, not yet published in the ECR.
Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22.3.1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel [88 EF] (EFT L 83, s. 1).
Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88 EC] (OJ L 83, 27.3.1999, p. 1).
Arbejdet påstå, at den ikke har truffet en sådan beslutning, ved at forsøge at trække den tilbage eller ved at bestemme, at beslutningen ikke skal tilsendes den pågældende medlemsstat, hvilket er i strid med artikel 25 i forordning nr. 659/1999.
Proceedings letter at issue does not stem from the adoption of a denitive decision on the complaint by the college of Commissioners or that such a decision was not published.
Endelig tog Retten i kendelsen i sagen Schneider Electric mod Kommissionen 9 for første gang stilling til et søgsmål til prøvelse af Kommissionens beslutning om at indlede den grundige undersøgelse af en fusion.
Finally, and fourthly, in its order in Schneider Electric v Commission 9, the Court of First Instance ruled, for the first time, on the admissibility of an action against a Commission decision to open the detailed examination phase of a concentration.
I den pågældende sag havde Kommissionen vedtaget en sådan beslutning inden for rammerne af den administrative procedure, som var blevet genoptaget efter to domme, hvorved beslutningen om at erklære fusionen mellem Schneider Electric og Legrand, to producenter af el-materiale til lavspænding, uforenelig med fællesmarkedet, og beslutningen om deling af disse to virksomheder blev annulleret 10.
In this case, the Commission had adopted such a decision in the course of the administrative procedure re-opened following two judgments annulling the decision declaring the concentration between Schneider Electric and Legrand, two producers of low voltage electrical equipment, to be incompatible with the common market, and annulling the decision splitting the two entities 10.
Sagsøgeren anfægtede dels Kommissionens beslutning om at indlede den grundige undersøgelsesprocedure, dels beslutningen om formelt at indstille proceduren.
The applicant challenged the Commission decisions to open a detailed examination procedure and to formally close the procedure.
I sin kendelse udledte Retten af sagens omstændigheder, at en virksomhed, der efter at have opnået Rettens dom om annullation af Kommissionens beslutning om forbud mod at gennemføre en fusion sælger den virksomhed, som den havde købt inden for den frist, som Kommissionen havde til at vedtage en ny beslutning, hverken kan gøre gældende, at Kommissionens beslutning om atter at indlede den grundige undersøgelse af fusionen, som blev vedtaget efter beslutningen om at sælge, eller Kommissionens senere beslutning om formelt at afslutte proceduren, som således var blevet uden genstand, ligger virksomheden til last.
In its order, the Court of First Instance concluded, on the basis of the facts of the case, that an undertaking which, having secured the annulment by the Court of First Instance of a Commission decision prohibiting it from implementing a concentration, transfers the undertaking it had acquired within the time limit available to the Commission for the adoption of a new decision, cannot claim that it is adversely aected either by a Commission decision, taken after the decision to make that transfer, to reopen the procedure for detailed examination of the operation, or by a Commission decision, subsequent to the transfer, to formally close that procedure which has thus become devoid of purpose.
Derudover bemærkede Retten, at beslutningen om at iværksætte en formel undersøgelsesprocedure blot udgør en forberedende foranstaltning.
The Court of First Instance also ruled obiter that the decision to open the formal examination procedure was simply a preparatory step.
Selv om en sådan beslutning indebærer en yderligere udsættelse af fusionens gennemførelse samt en forpligtelse til at samarbejde med Kommissionen under den grundige undersøgelsesprocedure, går konsekvenserne, som følger direkte af forordningen, der finder anvendelse på fusioner, og naturligt udledes af den indledende kontrol af fusionens forenelighed, imidlertid ikke ud over den normale virkning af en akt, der er led i sagsbehandlingen, og påvirker således ikke Schneider Electrics retsstilling.
While it is true that the disputed measure involves extending the suspension of the transaction, as well as the obligation to cooperate with the Commission during the detailed examination phase, those consequences, which flow directly from the regulation and are naturally induced by the prior control of the compatibility of the transaction, amount to no more than the ordinary eects of any procedural step and do not therefore aect the legal position of Schneider Electric.
Retten udelukkede herved den analogi, virksomheden havde draget med fællesskabsordningen vedrørende statsstøtte.
In that connection the Court of First Instance rejected the analogy with the Community State aid regime suggested by that undertaking.
Til forskel fra en beslutning truffet i henhold til artikel 88, stk. 2, EF, som ifølge Domstolens retspraksis i visse tilfælde kan have selvstændige retsvirkninger 11, indebærer beslutningen om at indlede den grundige undersøgelsesprocedure ikke i sig selv en forpligtelse, som ikke allerede kan udledes af de pågældende virksomheders anmeldelse af virksomhedsovertagelsen til Kommissionen.
Unlike a decision taken under Article 88(2) EC, which, according to the caselaw of the Court of Justice, is liable in certain cases to have independent legal eects 11, the decision to open the detailed examination procedure does not, in itself, impose any obligation which does not already follow from the notication of the concentration to the Commission on the initiative of the undertakings concerned.
Rettens domme af 22.10.2002, sag T-310/01, Schneider Electric mod Kommissionen, Sml.
Order of 31 January 2006 in Case T-48/03 Schneider Electric v Commission (under appeal, Case C-188/06 P), not yet published in the ECR.
II, s. 4071, og sag T-77/02, Schneider Electric mod Kommissionen, Sml. II, s. 4201.
Judgments of 22 October 2002 in Case T-310/01 Schneider Electric v Commission [2002] ECR II-4071 and in Case T-77/02 Schneider Electric v Commission [2002] ECR II-4201.
Domstolens dom af 30.6.1992, sag C-312/90, Spanien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4117, præmis 21-23.
Judgment of the Court of Justice in Case C-312/90 Spain v Commission [1992] ECR I-4117, paragraphs 21 to 23.
Individuelt berørt
Proceedings
I 2006 anvendte Retten disse principper i bl.a. sagen Boyle m.fl. mod Kommissionen 13.
In 2006, the Court of First Instance applied those principles, inter alia in the case resulting in the judgment in Boyle and Others v Commission 13.
Denne sag omhandlede en kommissionsbeslutning rettet til Irland med afslag på en anmodning om forøgelse af målene i det flerårige udviklingsprogram for Irlands fiskerflåde (»FUP IV«).
That case concerned a Commission decision addressed to Ireland rejecting a request to increase the objectives of the Multiannual guidance programme for the Irish fishing fleet (‘MAGP IV’).
Retten fastslog, at sagsøgerne, der var ejere af fartøjer, som udgjorde en del af den irske fiskerflåde, selv om de ikke var beslutningens adressater, ikke desto mindre var individuelt berørt af den.
The Court of First Instance held that although the applicants, who were owners of vessels belonging to the Irish fishing fleet, were not the addressees of the decision, they were nonetheless concerned by it.
Irlands anmodning om en forøgelse bestod reelt af det samlede antal individuelle anmodninger fra fartøjsejere, herunder sagsøgernes.
The request for an increase made by Ireland was made up of all of the individual requests of owners of vessels, including the applicants’requests.
Selv om beslutningen var rettet til Irland, vedrørte den en række nærmere bestemte fartøjer og måtte derfor opfattes som en række individuelle beslutninger, der hver især berørte de nævnte fartøjsejeres retsstilling.
Although the decision was addressed to Ireland, it applied to a series of identied vessels and had therefore to be considered to be a series of individual decisions, each aecting the legal situation of the owners of those vessels.
Det var allerede før vedtagelsen af den anfægtede beslutning muligt at fastslå antallet og identiteten af de berørte fartøjsejere, og Kommissionen kunne vide, at dens afgørelse udelukkende berørte de pågældende ejeres interesser og situation.
The number and identity of the vessel-owners in question were fixed and ascertainable even before the date of the contested decision and the Commission was in a position to know that its decision aected solely the interests and positions of those owners.
Den anfægtede beslutning angik således på tidspunktet for dens vedtagelse en sluttet kreds af personer, hvis rettigheder Kommissionen agtede at regulere.
The contested decision thus concerned a closed group of identied persons at the time of its adoption, whose rights the Commission intended to regulate.