natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kongeriget Nederlandene, Europa-Parlamentet bærer deres egne omkostninger.«
Second, contrary to the EIB's assertion, Article 183a EA does encapsulate an independent objective of protecting the financial interests of the European Atomic Energy Community (see, by analogy, Case C209/97 Commission ν Council [1999], paragraph 29).
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. oktober 2002.
The EIB is therefore wrong to maintain that a measure such as Regulation No 1074/1999, which indisputably has the aim of combating fraud affecting the European Atomic Energy Community's interests, was not adopted for the purpose of attaining one of the objectives of that Community.
»1) fastslå, at den afgørelse, Den Europæiske Investeringsbanks direktion vedtog den 10. november 1999 om samarbejde med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF), er ugyldig
In that regard, it must be pointed out, as the Commission has claimed, that the contested decision infringes Article 4 of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999 in a number of ways.
3) lade Europa-Parlamentet, Rådet og Kongeriget Nederlandene bære deres egne omkostninger.«
Second, paragraphs 9 and 10 of Part I of the contested decision provide that access by OLAF to information held by the EIB depends, in each individual case, on the authorisation of the President of the EIB and that the President is to determine the rules governing such access.
De faktiske omstændigheder i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
Orders the European Investment Bank to pay the costs;
McConnell Salmon Ltd (herefter »MSL«) er et selskab, hvis aktiviteter i 1995 og 1996 blev overtaget af Booker.
Orders the Kingdom of the Netherlands, the European Parliament and the Council of the European Union to bear their own costs.'
MSL forpagtede i 1993 et pighvarbrug på øen Gigha (Det Forenede Kongerige).
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 3 October 2002.
I august 1994 blev der i bruget konstateret et udbrud af hæmorragisk virusseptikæmi (herefter »VHS«), og i september 1994 udstedte Secretary of State for Scotland til MSL en bekendtgørelse (herefter »bekendtgørelsen af 1994«) i henhold til regulation 7 i Diseases of Fish (Control) Regulations 1994.
'(1) declare void the Decision of 10 November 1999 of the Management Committee of the European Investment Bank concerning cooperation with the European Anti-Fraud Office (OLAF);
Fiskene af årgang 1991, som på dette tidspunkt havde handelsstørrelse, blev ifølge bekendtgørelsens artikel 5 aflivet med henblik på afsætning eller forarbejdning til konsum.
(3) order the European Parliament, the Council and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs.'
Som følge af udbruddet af VHS blev beslutning 92/538 ændret ved Kommissionens beslutning 94/817/EF af 15. december 1994, således at de godkendte zoner i henseende til VHS blev omdefineret til at omfatte »Storbritannien med undtagelse af øen Gigha«.
Joined Cases C-20/00 and C-64/00 Booker Aquaculture Ltd, Hydro Seafood GSP Ltd ν The Scottish Ministers Principles of Community law
I første instans fastslog Lord Ordinary ved Court of Session (Skotland) (Det Forenede Kongerige), at Secretary of State havde handlet ulovligt ved ikke lovgivningsmæssigt eller administrativt at fastsætte nogen form for erstatning ved vedtagelsen af afgørelser om aflivning til gennemførelse af nævnte regulation.
Preliminary ruling (Directive 93I531EEC — Destruction offish stocL· infected by viral haemorrhagic septicaemia (VHS) and infectious salmon anaemia (ISA) — Compensation — Obligations of the Member State — Protection of fundamental rights, particularly of the right to property — Validity of Directive 93/53) (Full Court)
Sag C-64/00
Case C-20/00
Hydro Seafood beskæftiger sig med lakseopdræt på forskellige brug i det vestlige Skotland.
McConnell Salmon Limited ('MSL') was acquired by Booker in 1995 and 1996.
I 1998 blev disse brug ramt af ISA.
MSL had entered into a lease of a turbot farm on the Isle of Gigha (United Kingdom) in 1993.
Hydro Seafood efterkom påbuddene af 1998. Selskabet hævder imidlertid, at det ud over det tab, som direkte følger af destruktionen og den for tidlige afsætning af selskabets fiskebestande, har måttet afholde betydelige ekstraudgifter som følge af de strenge, praktiske foranstaltninger, der var foreskrevet i påbuddene.
In August 1994, an outbreak of Viral haemorrhagic septicaemia ('VHS') was confirmed at that farm, and, in September 1994, the Secretary of State for Scotland served a notice (hereinafter 'the 1994 Notice') on MSL under Regulation 7 of the Diseases of Fish (Control) Regulations 1994.
Hydro Seafood har således over for Secretary of State forlangt erstatning for tab, som af selskabet er anslået til 14 mio. UKL. Secretary of State har afvist kravet og dermed enhver form for erstatning.
The fish in year classes 1993 and 1994 were not of a commercial size when the 1994 Notice was served and thus had to be killed and destroyed in accordance with paragraph 4 thereof.
I marts 1999 anlagde Hydro Seafood sag mod Secretary of State med påstand om domstolskontrol af afgørelsen om at afvise erstatningskravet. The Scottish Ministers har efter at have efterfulgt Secretary af State indtaget samme holdning som denne.
As a result of that outbreak of VHS, Decision 92/538 was amended by Commission Decision 94/817/EC of 15 December 1994, so as to redefine the approved zones with regard to VHS as including '[t]he territory of Great Britain except the island of Gigha'.
Court of Session (Skotland) er af den opfattelse, at afgørelsen af tvisten i hovedsagen rejser spørgsmål, som svarer til, men ikke er identiske med de spørgsmål, der er rejst i forbindelse med sag C-20/00, hvorfor retten har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen fire præjudicielle spørgsmål.
MSL claimed compensation from the Secretary of State for the loss it had allegedly suffered as a result of the slaughter and destruction of the 1993 and 1994 fish, and the slaughter and forced early marketing of the 1991 fish. In May 1996, the Secretary of State informed the petitioner in the main proceedings that he considered that it had no legal right to compensation, and, moreover, that it would be inappropriate
Det første og andet spørgsmål i sagerne C-20/00 og C-64/00 samt det fjerde spørgsmål i sag C-64/00
to make an ex gratia payment, on the ground that the Government had a long-established policy of not paying compensation to those subjected to measures taken for the control of fish diseases.
Indledningsvis bemærkes, at det i direktiv 93/53 anføres, at medlemsstaterne påser, at der i de brug, der er berørt af visse sygdomme, blandt andet træffes følgende foranstaltninger:
Booker commenced an action against the Secretary of State seeking judicial review of Regulation 7 of the Diseases of Fish (Control) Regulations 1994 and of the decision refusing compensation taken by the Secretary of State in May 1996.
Hvad angår liste I-sygdomme skal alle fisk, der har kliniske sygdomstegn, dels betragtes som højrisikostoffer og destrueres under den officielle tjenestes overvågning, og dels skal alle levende fisk enten aflives og destrueres under den officielle tjenestes kontrol, eller, for så vidt angår fisk, som har nået handelsstørrelse, og som ikke viser nogen kliniske sygdomstegn, aflives under tilsyn af den officielle tjeneste med henblik på afsætning eller forarbejdning til konsum [artikel 6, stk. 1, litra a), i direktiv 93/53].
Since it took the view that the outcome of the main proceedings depended on the interpretation of Community law, the Court of Session (Scotland) decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Hvad angår liste li-sygdomme er den i direktiv 91/67, som ændret, omhandlede fornyede godkendelse af en zone undergivet de i bilag Β til dette direktiv indeholdte krav, navnlig krav om aflivning af alle fisk i de sygdomsramte brug og om destruering af inficerede eller kontaminerede fisk; den officielle tjeneste kan dog give tilladelse til, at fisk, der skal aflives, opfedes, indtil de når handelsstørrelse [artikel 9 i direktiv 93/53].
Hydro Seafood operates several salmon farms in western Scotland. In 1998, those farms were affected by an outbreak of ISA Pursuant to Regulation 5 of the Diseases of Fish (Control) Regulations 1994, the Secretary of State served several notices (hereinafter the 1998 Notices') on Hydro Seafood between May and July 1998 requiring the slaughter of its stocks of fish which were not yet of marketable size and the marketing of its stocks which were of such size.
Det må først fastslås, at det ikke af opbygningen eller ordlyden af direktiv 93/53 fremgår, at ejere, hvis fisk er blevet destrueret eller aflivet som følge af gennemførelsen af disse foranstaltninger, har ret til erstatning.
In March 1999, Hydro Seafood commenced an action against the Secretary of State for judicial review of that decision refusing compensation. Having succeeded the Secretary of State, the Scottish Ministers adopted the same position.
Det må således undersøges, om direktiv 93/53 ved ikke at indføre en ret til erstatning for de berørte ejere er forenelig med ejendomsretten.
Since it took the view that the main action raised similar but not identical questions to those referred to the Court in Case C-20/00, the Court of Session (Scotland) decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Af præamblen til direktiv 93/53 fremgår, at dette har en dobbelt funktion. Dels skal direktivet gøre det muligt at træffe bekæmpelsesforanstaltninger, så snart der i et brug er mistanke om, at en liste I- eller liste li-sygdom er brudt ud, således at der straks kan sættes effektivt ind mod den, når forekomst bekræftes.
It should be noted, at the outset, that Directive 93/53 provides that, at farms infected by certain diseases, Member States are to adopt, among others, the following measures:
Direktiv 93/53 skal således medvirke til gennemførelsen af det indre marked for akvakulturdyr og -produkter og er en del af en ordning, som har til formål at fastsætte minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse fiskesygdomme.
- in relation to List I diseases, all fish showing clinical signs of disease are to be regarded as high-risk material and must be destroyed under the supervision of the official service.
Hvad angår spørgsmålet, om de indgreb i ejendomsretten, der følger af disse foranstaltninger, ikke i lyset af det tilsigtede formål og i mangel af bestemmelser om erstatning udgør et uforholdsmæssigt og urimeligt indgreb, der berører ejendomsrettens egentlige indhold, bemærkes for det første, at nævnte foranstaltninger har hastekarakter og skal sikre, at der sættes effektivt ind, når forekomsten af en sygdom bekræftes, og at enhver risiko for, at sygdomsagensen spredes eller overlever, fjernes.
All live fish must be killed and destroyed under the supervision of the official service, or, in the case of fish which are of marketable size and show no clinical signs of disease, be slaughtered under the supervision of the official service with a view to their marketing or processing for human consumption (first paragraph of Article 6, subparagraph (a), of Directive 93/53);
Endvidere har de omhandlede foranstaltninger ikke til hensigt at fratage ejerne af akvakulturbrugene deres rådighed over disse, men at gøre det muligt for dem fortsat at udøve deres aktiviteter på disse.
- in relation to List II diseases, the restoration of a zone's approval under Directive 91/67, as amended, is subject to fulfilment of the requirements of Annex Β to that directive, particularly the slaughter
Den omgående destruktion og aflivning afalle fisk gør det således muligt for disse ejere snarest at indsætte en ny bestand på de berørte brug.
The official service may, however, authorise the fattening of fish to be slaughtered until they reach commercial size (Article 9 of Directive 93/53).
De omhandlede foranstaltninger muliggør altså, at transporten genoptages, og at der i Fællesskabet kan afsættes levende fisk af de arter, der er modtagelige for liste I- og liste li-sygdomme, således at alle de berørte parter, herunder ejerne af akvakulturbrugene, kan drage fordel af disses virkninger.
In that context, the first two questions referred for a preliminary ruling in both Case C-20/00 and Case C64/00, as well as the fourth question referred in Case C64/00, are intended to ascertain, firstly, whether Directive 93/53, in so far as it imposes minimum control measures for List I diseases, is invalid because it infringes the fundamental right to property and, secondly, whether the measures adopted by a Member State against List I and List II diseases in implementing that directive are incompatible with that right, where neither the directive nor the national implementing measures provides for the award of compensation to affected owners.
Det følger af det anførte, at de i direktiv 93/53 fastsatte minimumsforanstaltninger vedrørende destruktion og aflivning til bekæmpelse af liste I-sygdomme i mangel af bestemmelser om betaling af erstatning til de berørte ejere ikke er et uforholdsmæssigt og urimeligt indgreb, der berører ejendomsrettens egentlige indhold.
It must be stated at the outset that no right of compensation for the benefit of owners whose fish have been destroyed or slaughtered following the implementation of such measures follows either from the scheme or from the terms of Directive 93/53.
En medlemsstats iværksættelse af foranstaltninger til bekæmpelse af liste li-sygdomme, der svarer til de af Fællesskabet fastsatte minimumsforanstaltninger for liste I-sygdomme, og som ikke indeholder bestemmelser om betaling af erstatning, imødekommer under omstændigheder som de i hovedsagerne foreliggende faktisk de fællesskabsformål, der tjener almene hensyn, og udgør heller ikke et uforholdsmæssigt og urimeligt indgreb, der berører ejendomsrettens egentlige indhold.
It is therefore necessary to determine whether, in the absence of compensation for affected farmers, Directive 93/53 is compatible with the fundamental right to property.
»1) Gennemgangen af det fjerde spørgsmål i sag C-64/00 har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af Rådets direktiv 93I53IEØF af 24. juni 1993 om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse fiskesygdomme, for så vidt som dette fastsætter minimumsforanstaltninger til bekæmpelse af liste I-sygdomme som omhandlet i bilag A til Rådets direktiv 91/67¡EØF af 28. januar 1991 om dyresundhedsmæssige betingelser for afsætning af akvakulturdyr og -produkter, uden at foreskrive betaling af erstatning til de ejere, der berøres af disse foranstaltninger.
Firstly, it enables the taking of control measures as soon as the presence, on a farm, of a List I or II disease is suspected, so that immediate and effective action can be implemented once the presence of the disease is confirmed. Secondly, as an outbreak of disease can quickly spread and become epizootic, causing the death of numerous fish as well as disturbances on such a scale that the profitability of aquaculture can be seriously reduced, that directive seeks to prevent the spread of the disease, in particular by carefully monitoring movements of fish and products liable to spread the infection.
De af en medlemsstat iværksatte foranstaltninger til omgående destruktion og aflivning af fisk med henblik på bekæmpelse af de i nævnte direktiv omhandlede Uste I- og liste li-sygdomme i forbindelse med gennemførelsen af direktiv 93/53, som er henholdsvis identiske med eller svarer til de af Fællesskabet fastsatte minimumsforanstaltninger f or liste I-sygdomme, og som ikke indeholder bestemmelser om betaling af erstatning, er under omstændigheder som de i hovedsagerne foreliggende ikke uforenelige med den grundlæggende ejendomsret.
Directive 93/53 therefore seeks to contribute to the completion of the internal market in aquaculture animals and products and forms part of a regime intended to introduce minimum Community measures for the control of certain fish diseases. Accordingly, the measures which that directive imposes are in conformity with objectives of general interest pursued by the Community.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 20. september 2001.
In effect, the immediate destruction and slaughter of all the fish enable owners to restock the affected farms as soon as possible.
»Såfremt en medlemsstat til gennemførelse af en forpligtelse i henhold til Rådets direktiv 93/53/EØF af 24. juni 1993 — om minimumsfællesskabsforanstaltninger til bekæmpelse af visse fiskesygdomme — til at træffe bekæmpelsesforanstaltninger i tilfælde af et udbrud af en liste li-sygdom på et godkendt brug eller i en godkendt zone træffer en national foranstaltning, hvis gennemførelse medfører, at fisk destrueres og aflives, skal fællesskabsrettens principper om beskyttelse af grundrettigheder, navnlig ejendomsretten, ikke fortolkes således, at de pålægger den at træffe foranstaltninger om ydelse af en erstatning a) til en ejer af fisk, der destrueres, og b) til en ejer af fisk, som skal aflives øjeblikkeligt, hvorefter den pågældende ejer er nødt til straks at sælge de pågældende fisk«.
The measures for the immediate destruction and slaughter offish implemented by a Member State in order to control List I and H diseases in the context of the application of Directive 93/53, which are, respectively, identical and similar to tìie minimum measures which the Community has laid down for List I diseases and which do not provide for compensation, are not, in circumstances such as those in the main proceedings, incompatible with the fundamental right to property.
- og ikke at besvare det andet og tredje spørgsmål.«
He proposed that the Court should answer as follows:
»2) I sag C-64/00,
'(1) In Case C-20/00
- at besvare det første spørgsmål således:
- to the first question, that:
»Såfremt en medlemsstat til gennemførelse af en forpligtelse i henhold til direktiv 93/53 til at træffe bekæmpelsesforanstaltninger i tilfælde af et udbrud af en liste I-sygdom træffer en national foranstaltning, hvis gennemførelse medfører, at fisk destrueres og aflives, skal fællesskabsrettens principper om beskyttelse af grundrettigheder, navnlig ejendomsretten, ikke fortolkes således, at de pålægger den at træffe foranstaltninger om ydelse af en erstatning a) til en ejer af fisk, der destrueres, og b) til en ejer af fisk, som skal aflives øjeblikkeligt, hvorefter den pågældende ejer er nødt til straks at sælge de pågældende fisk«.
Where, in implementation of an obligation under Council Directive 93/53/EEC of 24 June 1993 introducing minimum Community measures for the control of certain fish diseases, to take control measures for an outbreak of a List II disease on an approved farm or in an approved zone, a Member State adopts a domestic measure the application of which results in the destruction and slaughter of fish, the principles of Community law relating to the protection of fundamental rights, in particular the right of property, are not to be interpreted as having placed on the Member State the obligation to adopt measures providing for the payment of compensation
- og ikke at besvare det andet og tredje spørgsmål, mens det fjerde bør besvares således:
(a) to an owner of fish which are destroyed; and
Sag C-472/00 Ρ Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Fresh Marine Company A/S Handelspolitik
- and not to reply to the second and third questions.'
»Appel — Fællesskabets ansvar udenfor kontrakt — midlertidig antidumping- og udligningstold på importen af opdrættede atlanterhavslaks med oprindelse i Norge« (Domstolens plenum)
Where, in implementation of an obligation under Council Directive 93/53 to take control measures for an outbreak of a List I disease on an approved farm or in an approved zone, a Member State adopts a domestic measure the application of which results in the destruction and slaughter of fish, the principles of Community law relating to the protection of fundamental rights, in particular the right of property, are not to be interpreted as having placed on the Member State the obligation to adopt measures providing for the payment of compensation
Det første og andet anbringende om skadesårsagen og grovheden af tilsidesættelsen af fællesskabsretten
Examination of Directive 93/53 in the light of the need to respect the right of property reveals no factors affecting its validity.'
Det følger heraf, at det er åbenbart, at Kommissionen ikke har overholdt sin forpligtelse til kun at indføre midlertidig told, hvis der er grund til at tro, at tilsagnet er blevet misligholdt.
(Appeal — Non-contractual liability of the Community — Provisional anti-dumping and countervailing duties imposed on imports of farmed Atlantic salmon originating in Norway)
I denne forbindelse er det tilstrækkeligt at bemærke, at selv om Kommissionens tredje anbringende skal antages til realitetsbehandling, kan det ikke tiltrædes.
By application lodged at the Court Registry on 29 December 2000, the Commission of the European Communities brought an appeal under Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance of 24 October 2000 in Case T-178/98 Fresh Marine ν Commission [2000] ('the contested judgment'), by which the Commission was ordered to pay Fresh Marine Company A/S ('Fresh Marine'), established in Trondheim (Norway), the sum of NOK 431 000 in damages.
Det fjerde anbringende om den omhu, Fresh Marine burde have udvist med henblik på at begrænse sit tab
The first and second grounds of appeal, relating to the cause of the damage and to the seriousness of the breach of Community law
Retten konkluderede, at Fresh Marine ville have udsat sig for en usædvanlig stor forretningsmæssig risiko, der overskrider det risikoniveau, der er forbundet med enhver forretningsmæssig aktivitet, ved at eksportere til Fællesskabet i den periode, hvori forordning nr. 2520/97 fandt anvendelse på importen af selskabets varer.
In the present case, the Commission, when adopting Regulation No 2529/97, which imposed provisional duties on Fresh Marine's imports, relied solely on the analysis of a report which, as the Court of First Instance found at paragraphs 79 and 80 of the contested judgment, gave reason to believe that that company had complied with its undertaking not to make sales on the Community market below a minimum average price, but which the Commission had amended on its own initiative, without taking the precaution of asking Fresh Marine what impact its unilateral action might have on the reliability of the information with which Fresh Marine had provided to it.
Det skal herefter fastslås, at Kommissionen ikke har godtgjort, i hvilken henseende disse bemærkninger udgør en forvanskning af de for Retten fremlagte beviser.
It follows that the Commission clearly did not comply with its obligation to impose provisional duties only where there is reason to believe that the undertaking has been breached.
Det hedder i domskonklusionen:
The third ground of appeal, relating to the Commission's actions in assessing the October 1997 report
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler omkostningerne i forbindelse med appellen.
The fourth ground of appeal, relating to the diligence shown by Fresh Marine in mitigating the loss
Generaladvokat C. Stix-Hackl fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Domstolens plenum) den 28. november 2002.
It is clear that the Commission has failed to demonstrate how those findings constitute a distortion of the sense of the evidence submitted to the Court of First Instance.
Den appellerede dom ophæves, og der træffes bestemmelse om alle de retlige følger heraf.
— order the Commission and Fresh Marine to bear their own costs.'
Anbringendet om tilsidesættelse af princippet om fællesskabsrettens effektivitet
Case C-87/01 Ρ Commission of the European Communities ν Council of European Municipalities and Regions (CEMR) Principles of Community law