natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Følgelig skal det andet spørgsmål besvares med, at begrebet »indgåelse« i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/50 og begrebet »indgås« i samme direktivs artikel 8 og 9 skal fortolkes således, at det ikke omfatter en tilpasning af den oprindelige aftale under hensyn til ændrede ydre omstændigheder, såsom en omregning til euro af de priser, der oprindeligt var udtrykt i national valuta, den ubetydelige nedsættelse af disse priser med henblik på op- eller nedrunding eller henvisningen til et nyt prisindeks, der som erstatning for det tidligere fastsatte indeks var fastsat i den oprindelige aftale.
It follows that the answer to the second question must be that the terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used in Articles 3(1) and 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering an adjustment of the initial agreement to accommodate changed external circumstances, such as the conversion to euros of prices initially expressed in national currency, the minimal reduction in the prices in order to round them off, and the reference to a new price index where provision was made in the initial agreement to replace the price index fixed previously.
Med det tredje spørgsmål henviser den forelæggende ret til ændringerne af basisaftalen ved det andet tillæg i oktober 2005, der trådte i kraft pr. 1. januar 2006.
By its third question, the Bundesvergabeamt refers to the amendments made to the basic agreement by the second supplemental agreement, signed in October 2005 and effective as from 1 January 2006.
Den forelæggende ret ønsker nærmere bestemt oplyst, om en ny indgåelse af en aftale følger dels af indgåelsen af en ny klausul om afkald på retten til at opsige aftalen, dels af en højere rabat på visse af de tjenesteydelser, der er genstand for aftalen.
The Bundesvergabeamt asks, essentially, whether a new award of a contract results, first, from a renewal of the waiver of the right to terminate the contract by notice and, secondly, from an increase in the rebates granted on the prices of certain services covered by the contract.
Hvad for det første angår indgåelsen af en ny klausul om afkald på retten til opsigelse inden for den periode, i hvilken en aftale indgået for en tidsubegrænset periode er gyldig, skal det bemærkes, at den praksis, som består i at indgå en offentlig
First of all, as regards the conclusion of a new waiver of the right to terminate the contract during the period of validity of a contract concluded for an indefinite period,
En sådan praksis vil med tiden kunne hindre konkurrencen mellem mulige tjenesteydere og følgelig hindre anvendelsen af Fællesskabets direktiver om offentliggørelsen af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler.
Such a practice might, over time, impede competition between potential service providers and hinder the application of the provisions of Community directives governing advertising of procedures for the award of public contracts.
Der er imidlertid ikke på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin noget til hinder for indgåelsen af tidsubegrænsede offentlige tjenesteydelsesaftaler.
Nevertheless, Community law, as it currently stands, does not prohibit the conclusion of public service contracts for an indefinite period.
Tilsvarende kan en klausul, hvorved parterne forpligter sig til i en bestemt periode ikke at opsige en tidsubegrænset aftale, ikke på forhånd anses for at være ulovlig i forhold til fællesskabslovgivningen om offentlige kontrakter.
Likewise, a clause by which the parties undertake not to terminate for a given period a contract concluded for an indefinite period is not automatically considered to be unlawful under Community law governing public procurement.
Som det fremgår af denne doms præmis 34, er det relevante kriterium ved vurderingen af, om indgåelsen af en sådan klausul udgør indgåelse af en ny aftale, hvorvidt den pågældende klausul skal betragtes som en væsentlig ændring af den oprindelige aftale (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 44-46).
As is apparent from paragraph 34 of this judgment, in determining whether the conclusion of such a clause constitutes a new award of contract, the relevant criterion is whether that clause must be regarded as being a material amendment to the initial contract (see, to that effect, Commission v France, paragraphs 44 and 46).
Den klausul, der er tale om i hovedsagen, formaliserer afkaldet på ret til enhver opsigelse i en periode svarende til 2005-2008.
The clause at issue in the main proceedings formally sets out the waiver of any right to terminate the contract during the period from 2005 to 2008.
Det skal imidlertid bemærkes, at den i hovedsagen omhandlede aftale efter udløbet den 31. december 1999 af den i basisaftalen indeholdte klausul om afkald på retten til opsigelse ville kunne være opsagt til enhver tid med et varsel. Den var imidlertid forblevet i kraft i perioden fra 2000-2005, idet hverken den ordregivende myndighed eller tjenesteyderen gjorde brug af retten til at opsige aftalen.
The Court notes, however, that, following the expiry on 31 December 1999 of the waiver of the right to terminate contained in the basic agreement, the contract at issue in the main proceedings could have been terminated at any time, subject to notice being given.
Det fremgår ikke af sagen, at den ordregivende myndighed i perioden fra 20052008 — den af opsigelsesafkaldet omfattede periode — i mangel af en sådan klausul havde konkret udsigt til at afslutte den gyldige kontrakt og foretage et nyt udbud.
There is nothing in the case-file to indicate that, during the period from 2005 to 2008 covered by the waiver of the right to terminate the contract, the contracting authority would have actually considered terminating the contract during its currency and put it out to tender again if that clause had not been present.
Selv om det antages, at den havde haft til hensigt at gøre det, bevirkede varigheden af denne klausul — tre år — i dens daværende udformning ikke, at den ville have hindret myndigheden heri i usædvanlig lang tid i forhold til den tid, der krævedes for at tilrettelægge en sådan handling.
Even if it had intended to do so, the time period envisaged by the waiver, namely three years, was not such that it would have been prevented from doing so for an excessive period in relation to the time necessary to organise such a procedure.
Under disse omstændigheder er det ikke påvist, at en sådan opsigelsesklausul — forudsat at den ikke systematisk genindsættes i kontrakten, indebærer en risiko for at fordreje konkurrencevilkårene til skade for mulige nye tilbudsgivere.
In those circumstances, it has not been demonstrated that such a waiver of the right to terminate the contract, provided that it is not systematically re-inserted in the contract, entails a risk of distorting competition, to the detriment of potential new tenderers.
Klausulen kan følgelig ikke kvalificeres som en væsentlig ændring af den oprindelige aftale.
Consequently, it cannot be held to be a material amendment to the initial agreement.
Det følger heraf, at under de i hovedsagen foreliggende omstændigheder udgør det forhold, at der fastsættes en klausul om afkald på i tre år under løbetiden at opsige en tjenesteydelsesaftale, indgået på ubestemt tid, ikke en ny indgåelse af en aftale i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 92/50.
It follows that, in circumstances such as those at issue in the main proceedings, the presence of a waiver of the right to terminate the contract for a period of three years during the period of validity of a services contract concluded for an indefinite period does not constitute a new award of a contract within the meaning of Directive 92/50.
Hvad for det andet angår den i det andet tillæg fastsatte forhøjelse af rabatten skal det bemærkes, at der i basisaftalen for de pågældende tjenesteydelser var fastsat en pris svarende til »laveste officielle forbrugerpristrin […] fratrukket 15%«.
Secondly, regarding the higher rebate provided for in the second supplemental agreement, the Court observes that the basic agreement provided, in respect of the services in question, for ‘a price corresponding to the lowest graduated consumer price of the official tariff … less 15%’.
Ifølge det for Domstolen oplyste henviser dette til den af APA anvendte degressive graduering af satsen, i henhold til hvilken prisen for de pågældende tjenesteydelser nedsættes, såfremt forbruget af disse ydelser hos APA’s aftalepart stiger.
According to the information provided to the Court, that reference is to the degressive tariff applied by APA, in application of which the prices of the services in question are reduced when the use of those services by APA’s contractual partner increases.
Det fremgår også af det for Domstolen oplyste, at forhøjelsen af rabatsatsen fra 15% til 25% i det andet tillæg svarer til anvendelsen af en lavere pris.
According to the same information, the increase in the rate of the rebates from 15% to 25%, provided for by the second supplemental agreement, is tantamount to applying a lower price.
Selv om den formelle fremlæggelse er anderledes, kan den økonomiske virkning af en prisnedsættelse sammenlignes med en forhøjelse af rabatten.
Even though the formal presentation may be different, the reduction of a price and the increase of a rebate have a comparable economic effect.
Under disse omstændigheder kan forhøjelsen af rabatten ikke betragtes som klausuler, der er fastsat i basisaftalen.
In those circumstances, the increase of the rebate may be interpreted as coming within the ambit of the clauses laid down in the basic agreement.
Det følger heraf, at den omstændighed, at der i en situation som den i hovedsagen foreliggende i et tillæg fastsættes større rabatter end de oprindeligt fastsatte for visse priser, bestemt på baggrund af mængderne på et givent område, ikke skal betragtes som en væsentlig ændring af aftalen, og derfor ikke kan medføre en ny indgåelse af en aftale i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i direktiv 92/50.
It follows from the foregoing that, in a situation such as that at issue in the main proceedings, the fact of laying down, in a supplemental agreement, rebates greater than those initially provided for on certain volume-related prices within a specific area of supply, is not to be regarded as being a material contractual amendment and therefore is not a new award of a contract within the meaning of Directive 92/50.
Følgelig skal det tredje spørgsmål besvares med, at begrebet »indgåelse« i artikel 3, stk. 1, i direktiv 92/50 og begrebet »indgås« i samme direktivs artikel 8 og 9 skal fortolkes således, at det ikke omfatter en situation som den i hovedsagen omhandlede, hvori en ordregivende myndighed gennem et tillæg med tilslagsmodtageren under den periode, i hvilken en tjenesteydelsesaftale indgået for en tidsubegrænset periode er gyldig, aftaler en fornyelse i tre år af en klausul om afkald på retten til at opsige aftalen, der er bortfaldet på det tidspunkt, hvor der er indgået aftale om den nye klausul, og hvor myndigheden indgår aftale med tilslagsmodtageren om at fastsætte større rabatter end de oprindeligt fastsatte for visse priser, bestemt på baggrund af mængderne på et givent område.
Consequently, the answer to the third question must be that the terms ‘awarding’ and ‘awarded’, used Articles 3(1), 8 and 9 of Directive 92/50, must be interpreted as not covering a situation such as that at issue in the main proceedings, where a contracting authority, through the use of a supplemental agreement, agrees with the contractor, during the period of validity of a contract concluded with it for an indefinite period, to renew for a period of three years a waiver of the right to terminate the contract by notice, the waiver no longer being in force at the time of the amendment, and agrees with it to lay down higher rebates than those initially provided for in respect of certain volume-related prices within a specified area of supply.
Under hensyn til besvarelsen af det første, andet og det tredje spørgsmål er det ufornødent at besvare det fjerde, femte, sjette og syvende spørgsmål.
In the light of the answers given to the first, second and third questions, it is not necessary to answer the fourth, fifth, sixth and seventh questions.
Sag C-219/07
Case C-219/07
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Raad van State (Belgien))
(Reference for a preliminary ruling from the Raad van State (Belgium))
»Artikel 30 EF — forordning (EF) nr. 338/97 — beskyttelse af vilde dyr og planter — forbud mod opbevaring af pattedyr af visse arter, som er nævnt i eller ikke er omfattet af forordningen — opbevaring tilladt i andre medlemsstater«
(Article 30 EC — Regulation (EC) No 338/97 — Protection of species of wild fauna and flora — Prohibition on holding mammals of certain species referred to by that regulation or not covered by it — Holding permitted in other Member States)
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 19. juni 2008 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 19 June 2008
Frie varebevægelser — kvantitative restriktioner — foranstaltninger med tilsvarende virkning(Art. 28 EF og 30 EF; Rådets forordning (EF) nr. 338/97)
Free movement of goods — Quantitative restrictions — Measures having equivalent effect(Arts 28 EC and 30 EC; Council Regulation No 338/97)
SAMMENDRAG — SAG C-219/07 denne liste, er fastsat, er let tilgængelig, kan afsluttes inden for en rimelig frist, og om et eventuelt afslag, som skal være begrundet, kan indbringes for domstolene
SUMMARY — CASE C-219/07 accessible and can be completed within a reasonable time, and whether, where there is a refusal to include a species, it being obligatory to state the reasons for that refusal, that refusal decision is open to challenge before the courts;
Artikel 28 EF og 30 EF er hverken i sig selv, eller sammenholdt med forordning nr. 338/97 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed, til hinder for en national regulering, hvorefter et forbud mod at indføre, holde og forhandle pattedyr af andre arter end dem, der udtrykkeligt er omfattet af denne regulering, finder anvendelse på arter af pattedyr, som ikke er optaget på listen i forordningens bilag A, såfremt det ikke er muligt at beskytte eller tage hensyn til interesserne i og kravene om beskyttelse af dyrenes velfærd, beskyttelse af dyrs sundhed og liv såvel som miljøbeskyttelse lige så effektivt ved hjælp af foranstaltninger, som begrænser samhandelen inden for Fællesskabet mindre.
Articles 28 EC and 30 EC, read separately or in conjunction with Regulation No 338/97 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein, do not preclude national legislation under which a prohibition on importing, holding or trading in mammals belonging to species other than those expressly referred to in that legislation applies to species of mammals which are not included in Annex A to that regulation, if the protection of or compliance with the interests and requirements relating to the protection of animal welfare, the protection of the health and life of animals and the protection of the environment cannot be secured just as effectively by measures which obstruct intraCommunity trade to a lesser extent.
— om ansøgninger, som tilsigter at få opført en art pattedyr på den pågældende liste, eller som opfylder en individuel undtagelsesgrund til at holde enheder af arter, som ikke er optaget på listen, kun kan afslås af de kompetente forvaltningsmyndigheder, hvis det at holde enheder af de berørte arter udgør en reel risiko i forhold til beskyttelsen af de ovennævnte interesser og krav, og den nationale ret at
— whether applications to obtain the inclusion of a species of mammal in that list or to obtain individual derogations to hold specimens of species not included in that list may be refused by the competent administrative authorities only if the holding of specimens of the species concerned poses a genuine risk to the protection of the abovementioned interests and requirements; and
Det tilkommer efterprøve:
It is for the national court to determine:
— om betingelserne for at holde enheder af arter af pattedyr, som ikke er optaget på listen, er objektivt begrundet, og om de går videre, end hvad der er nødvendigt for at nå det mål, den nationale regulering samlet set forfølger.
— whether the drawing up of the national list of species of mammals which may be held and subsequent amendments to that list are based on objective and nondiscriminatory criteria;
— om udfærdigelsen og efterfølgende ændringer af den nationale liste over arter af pattedyr, det er tilladt at holde, beror på kriterier, som er objektive og ikke er forskelsbehandlende
— whether conditions for the holding of specimens of mammals not referred to in that list are objectively justified and do not go beyond what is necessary to achieve the objective pursued by the national legislation as a whole.
— om en procedure, hvorefter de interesserede kan få opført arter af pattedyr på
— whether a procedure enabling interested parties to have species of mammals included in that list is provided for, readily
(jf. præmis 27-29, 42 og 43 samt domskonkl.)
(see paras 27-29, 42, 43, operative part)
I sag C-219/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Raad van State (Belgien) ved afgørelse af 16. april 2007, indgået til Domstolen den 27. april 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Raad van State (Belgium), made by decision of 16 April 2007, received at the Court on 27 April 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Tredje Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, A. Rosas, og dommerne J.N. Cunha Rodrigues (refererende dommer), J. Klučka, P. Lindh og A. Arabadjiev,
THE COURT (Third Chamber), composed of A. Rosas, President of the Chamber, J.N. Cunha Rodrigues (Rapporteur), J. Klučka, P. Lindh and A. Arabadjiev, Judges,
DOM AF 19.6.2008 — SAG C-219/07 generaladvokat: V. Trstenjak justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 16. april 2008, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: V. Trstenjak, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 16 April 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
— den belgiske regering ved L. Van den Broeck, som befuldmægtiget, bistået af advocaat J.-F. De Bock
— the Belgian Government, by L. Van den Broeck, acting as Agent, assisted by J.-F. De Bock, advocaat,
— den nederlandske regering ved C. Wissels, M. de Mol og Y. de Vries, som befuldmægtigede
— the Netherlands Government, by C. Wissels, M. de Mol and Y. de Vries, acting as Agents,
— den svenske regering ved A. Kruse, A. Falk og S. Johannesson, som befuldmægtigede
— the Swedish Government, by A. Kruse, A. Falk and S. Johannesson, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved B. Stromsky og M. van Beek, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by B. Stromsky and M. van Beek, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion, gives the following
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 30 EF og Rådets forordning (EF) nr. 338/97 af 9. december 1996 om beskyttelse af vilde dyr og planter ved kontrol af handelen hermed (EFT 1997 L 61, s. 1).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 30 EC and of Council Regulation (EC) No 338/97 of 9 December 1996 on the protection of species of wild fauna and flora by regulating trade therein (OJ 1997 L 61, p. 1).
Anmodningen er blevet fremsat under behandlingen af to annullationssøgsmål, som er anlagt ved Raad van State af henholdsvis Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW (nationalrådet for dyreavlere og -venner) og Andibel VZW — en nonprofitorganisation for aktive erhvervsdrivende inden for handel med fugle og husdyr og tilbehør hertil — til prøvelse af kongelig anordning af 7. december 2001 om fastsættelse af listen over dyr, som må holdes (Moniteur belge af 14.2.2002, s. 5479, herefter »den kongelige anordning«).
The reference has been made in the course of two actions for annulment brought before the Raad van State (Council of State) by, respectively, the Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW (National Council of Animal Breeders and Animal Lovers ASBL) and Andibel VZW, a non-profit association grouping together traders in the bird, pet and pet accessories sales sector, against the Royal Decree of 7 December 2001 establishing the list of animals which may be held (Moniteur belge of 14 February 2002, p. 5479) (‘the Royal Decree’).
»[B]estemmelserne i denne forordning er ikke til hinder for, at medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaten træffer eller opretholder skærpede foranstaltninger, navnlig med hensyn til opbevaring af enheder af arter, som er omfattet af denne forordning.«
‘[T]he provisions of this Regulation do not prejudice any stricter measures which may be taken or maintained by Member States, in compliance with the Treaty, in particular with regard to the holding of specimens of species covered by this Regulation’.
»Formålet med denne forordning er at beskytte vilde dyr og planter, herunder at sikre deres bevarelse, ved at kontrollere, at handel hermed sker i overensstemmelse med nedenstående artikler.
‘The object of this Regulation is to protect species of wild fauna and flora and to guarantee their conservation by regulating trade therein in accordance with the following Articles.
Forordningens artikel 2 indeholder følgende definitioner:
Article 2 of Regulation No 338/97 contains the following definitions:
t) »Enhed«: Ethvert dyr eller enhver plante, levende eller død, af de arter, der er opført i bilag A-D, enhver del heraf eller ethvert produkt fremstillet på grundlag heraf, uanset om det indgår i andre varer, såvel som enhver anden vare, hvis det af et ledsagedokument, emballagen, et mærke, en etiket eller på anden måde fremgår, at der er tale om dele eller produkter af disse dyre- eller plantearter, medmindre disse dele eller produkter specielt er undtaget fra bestemmelserne i denne forordning eller bestemmelserne vedrørende det bilag, hvori de pågældende arter er opført, ved en angivelse herom i de pågældende bilag.
(t) “specimen” shall mean any animal or plant, whether alive or dead, of the species listed in Annexes A to D, any part or derivative thereof, whether or not contained in other goods, as well as any other goods which appear from an accompanying document, the packaging or a mark or label, or from any other circumstances, to be or to contain parts or derivatives of animals or plants of those species, unless such parts or derivatives are specifically exempted from the provisions of this Regulation or from the provisions relating to the Annex in which the species concerned is listed by means of an indication to that effect in the Annexes concerned.
En enhed betragtes som en enhed af en art, der er opført i bilag A-D, hvis den selv er, eller er en del af eller er et produkt af et dyr eller en plante, hvoraf mindst en af »forældrene« tilhører en af de pågældende arter.
A specimen will be considered to be a specimen of a species listed in Annexes A to D if it is, or is part of or derived from, an animal or plant at least one of whose “parents” is of a species so listed.
Hvis »forældrene« til et sådant dyr eller en sådan plante tilhører arter, der er opført i forskellige bilag, eller arter, hvoraf kun én er opført i et bilag, finder bestemmelserne i det mest
In cases where the “parents” of such an animal or plant are of species listed in different Annexes, or of species only one of which