natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endvidere må det fastslås, at forordningens artikel 68, stk. 2, finder anvendelse på en national lovgivning, som den i hovedsagen omhandlede, hvoraf det ­ som den forelæggende ret har anført i forelæggelsesdommen ­ indirekte, men nødvendigvis følger, at familiemedlemmerne skal være bosat på det nationale område, eftersom det kun er arbejdsløse, der reelt er bosat dér, der kan få tildelt de pågældende ydelser ved arbejdsløshed.
By this question, the referring court essentially asks whether Article 68(2) of the Regulation, read in conjunction with Article l(f)(i), precludes national rules such as those at issue in the main proceedings under which the entitlement to the higher rate of unemployment benefit is conditional on the unemployed person living together with the members of his family in the territory of the competent Member State.
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om forordningens artikel 68, stk. 2, sammenholdt med dens artikel 1, litra f), nr. i), er til hinder for en national lovgivning, som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter det er en betingelse for at opnå ret til arbejdsløshedsunderstøttelse med den forhøjede sats, at den arbejdsløse bor sammen med sine familiemedlemmer på den kompetente medlemsstats område.
Next, Article 68(2) of the Regulation applies to national rules such as those at issue in the main proceedings which, as the national court states in its judgment, implicitly but necessarily require that the members of the family reside on national territory, since the unemployment benefits are granted only to unemployed persons who actually reside there.
Det bemærkes, at udtrykket »familiemedlem« er defineret i forordningens artikel 1, litra f), nr. i), med henblik på anvendelse af forordningen, og at det af denne definition fremgår, at når lovgivningen i en medlemsstat kun anser en person, der bor hos arbejdstageren, som hørende til familien, anses denne betingelse for opfyldt, når den sikrede i overvejende grad bidrager til den pågældendes forsørgelse.
The first observation to make is that the first sentence of Article 68(2) of the Regulation prescribes that the 'competent institution of a Member State whose legislation provides that the amount of benefits varies with the number of members of the family shall take into account also members of the family of the person concerned who are residing in the territory of another Member State, as though they were residing in the territory of the competent State'.
Indledningsvis bemærkes, at det i forordningens artikel 68, stk. 2, første punktum, bestemmes: »Den kompetente institution i en medlemsstat, efter hvis lovgivning ydelsernes størrelse afhænger af antallet af familiemedlemmer, skal også tage familiemedlemmer, der er bosat på en anden medlemsstats område, i betragtning, som om de pågældende var bosat på den kompetente stats område«.
It must be recalled, that the term 'member of the family' is defined for the purposes of the Regulation in Article l(f)(i), and that, according to that definition, where legislation regards as a member of the family only a person living under the same roof as the worker, that condition is considered satisfied if the person in question is mainly dependent on that person.
Denne bestemmelse tager udgangspunkt i princippet om, at der ikke må gøres forskel i behandlingen af en arbejdsløs, hvis familie som han selv er bosat i værtsmedlemsstaten, og en arbejdsløs, hvis familiemedlemmer er bosat på en anden medlemsstats område.
That provision proceeds from the principle that an unemployed person whose family resides, as he does, in the host Member State may not be treated differently from an unemployed person the members of whose family reside in the territory of another Member State.
Henset til denne definition skal forordningens artikel 68, stk. 2, fortolkes således, at den finder anvendelse på en national lovgivning, hvorefter det er en betingelse for at få arbejdsløshedsunderstøttelsen udbetalt med den forhøjede sats, at den arbejdsløse og de familiemedlemmer, som han forsørger, bor sammen.
Having regard to that definition, Article 68(2) of the Regulation must be interpreted as applying to national rules under which receipt of a higher rate of unemployment benefit is subject to the unemployed person living together with the dependent members of his family.
»Artikel 68, stk. 2, i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EF) nr. 118/97 af Ζ december 1996, sammenholdt med forordningens artikel 1, litra f), nr. i), er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvorefter det er en betingelse for at få arbejdsløshedsunderstøttelse udbetalt med den forhøjede sats, at den arbejdsløse bor sammen med sine familiemedlemmer på den kompetente medlemsstats område.*
'Article 68(2) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, as amended and updated by Council Regulation (EC) No 118/97 of 2 December 1996, read in conjunction with Article l(f)(i) thereof, precludes national rules, such as those at issue in the main proceedings, under which receipt of a higher rate of unemployment benefit is conditional on the unemployed person living together with the members of Ms family in the territory of the competent Member State?
Generaladvokat A. Tizzano fremsatte forslag til afeørelse i retsmødet fTredje Afdelinel den 7. juni 2001.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 7 June 2001.
Forenede sager C-396/99 og C-397/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik
Joined Cases C-396/99 and C-397/99 Commission of the European Communities ν Hellenic Republic Competition
16. oktober 2001 mobil- og
16 October 2001
»Traktatbrud - direktiv 90/388/EØF og 96/2/EF - markedet for teletjenester personkommunikation « (Sjette Afdeling)
(Failure by a Member State to fulfil its obligations ~- Directives 90/388/EEC and 96/2/EC — Market for telecommunications services — Mobile and personal communications) (Sixth Chamber)
Organismos Tilepikoinonion Ellados AE (det nationale teleselskab, herefter »OTE«).
On 29 July 1997, the Commission received two complaints regarding the conditions in which OTE had been awarded both the DCS 1800 licence and the licence for operating the combined DECT technologies.
Da tildelingen af disse licenser skete uden offentliggørelse eller forudgående udbud, var der intet andet selskab, der havde haft mulighed for at afgive bud med henblik på at få tildelt disse licenser eller en tilsvarende licens.
The Commission forwarded those complaints to the Greek authorities on 5 September 1997, asking them to submit observations on the allegations contained therein.
Ved stævninger indleveret til Domstolens Justitskontor den 13. oktober 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt to sager med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktaten og artikel 2, stk. 1 (sag C-396/99), og artikel 2, stk. 2 (sag C-397/99), i Kommissionens direktiv 96/2/EF af 16. januar 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår mobil- og personkommunikation, sammenholdt med artikel 3a, stk. 2 og 3, i Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester, idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at efterkomme de nævnte bestemmelser.
By applications lodged at the Court Registry on 13 October 1999, the Commission of the European Communities brought two actions for a declaration that, by failing to take all the measures necessary to comply with Article 2(1) (Case C-396/99) and Article 2(2) (Case C-397/99) of Commission Directive 96/2/EC of 16 January 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to mobile and personal communications, in conjunction with the second and third paragraphs of Article 3a of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services, the Hellenic Republic failed to fulfil its obligations under the EC Treaty and those directives.
Den 29. juli 1997 modtog Kommissionen to klager vedrørende betingelserne for tildelingen af henholdsvis DCS 1800licensen og licenserne til udnyttelse af de kombinerede DECT-tjenester.
By letter of 28 November 1997, the Greek Government informed the Commission that, so far as the DCS 1800 licence was concerned, only one third of the frequency spectrum DCS 1800 had been allocated to OTE and that 2x50 MHz remained available in that spectrum for use by two other DCS 1800 operators.
Kommissionen fremsendte den 5. september 1997 klagerne til de græske myndigheder og opfordrede dem til at fremsætte deres bemærkninger til de påstande, de indeholdt.
It submitted that, before it allocated new DCS 1800 licences, it had to ensure that doing so would not impede free competition in the mobile telephony market, since, if such licences were granted in the near future, there was a risk that the dominant position of the two existing GSM operators would be strengthened and that the substantial investment made by CosmOTE would be jeopardised.
Ved skrivelse af 28. november 1997 gjorde den græske regering for så vidt angik DCS 1800standarden Kommissionen opmærksom på, at kun en tredjedel af DCS 1800-frekvensspektret var blevet tildelt OTE, og at der i dette spektrum stadig var to gange 50 MHz, der kunne anvendes af to andre DCS 1800-operatører. Regeringen gjorde gældende, at den, inden den tildeler flere
As regards the alleged refusal to allocate DECT licences, the Greek Government informed the Commission that it had not refused to grant a licence to the complainant and that it was in the course of processing the application submitted to it.
var forsinket med hensyn til at skabe et system til overvågning af frekvenser, tilstillede Kommissionen den 17. december 1998 de græske myndigheder to begrundede udtalelser, som den anmodede dem om at efterkomme inden to måneder efter deres meddelelse.
notice, on 28 April and 12 May 1998, dealing with the failure to grant DCS 1800 licences and DECT licences.
Hvad angår den påståede nægtelse af at tildele DECT-licenser har regeringen meddelt Kommissionen, at den ikke havde nægtet at tildele klageren en licens, og at den var i færd med at behandle den ansøgning, den havde modtaget.
Furthermore, in the same letter, the Greek authorities informed the Commission that they were in the process of drafting regulations concerning the procedure for, and the conditions under which, DCS 1800 and DECT licences would be awarded and that the regulations would be enacted within a short period of time.
Efter disse svar tilstillede Kommissionen den 28. april 1998 og den 12. maj 1998 den græske regering åbningsskrivelser for så vidt angår den manglende tildeling af DCS 1800-licenser og DECT-licenser.
In a letter of 29 September 1998, the Greek Government informed the Commission that it was not in a position to publish a call for tenders for other DCS 1800 and DECT mobile telephony licences, since, although frequencies were available, they could not be allocated because there was no proper system for monitoring possible illegal use thereof.
Denne hindring er i strid med direktiv 96/2, der kun tillader begrænsninger med hensyn til tildelingen af de pågældende licenser, såfremt de væsentlige krav, der er nævnt i direktivet, er opfyldt, herunder hvis begrænsningerne hænger sammen med, at der ikke er disponible frekvenser, og de er begrundet i proportionalitetsprincippet. Dekret 124/1998 er ikke tilstrækkeligt til at sikre en korrekt gennemførelse af direktiv 96/2, eftersom det ikke fastsætter betingelserne og proceduren for tildeling af licenser.
It must first be pointed out that Decree No 124/1998 merely provides for the possibility of limiting the number of licences for mobile and personal communications systems where the frequency spectrum is exhausted, prohibits the imposition of unjustified technical restrictions where frequencies are available and lays down certain general criteria by way of guidance, by reference to which licences for the DCS 1800 and DECT systems are to be granted, but it in no way fixes the rules and procedures necessary for that purpose.
I svarskriftet har den græske regering gjort gældende, at Kommissionens søgsmål er uden genstand, efter udstedelsen af ministeriel bekendtgørelse nr. 78574 af 24. november 1999.
The Commission took the view that that situation could be attributed to the Greek Government's delay in creating a frequency monitoring system and, on 17 December 1998, it sent the Greek authorities two reasoned opinions, asking them to comply with them within two months of notification.
Domstolens bemærkninger
Arguments of the parties
I sit svar af 31. juli 1998 meddelte den græske regering Kommissionen, at gennemførelsen i græsk ret af artikel 2, stk. 1 og 2, i direktiv 96/2 ved dekret 124/1998 af 26. maj 1998 fra præsidenten (FEK A' 103, herefter »dekret 124/1998«), hvis artikel 3 og 7 hjemler mulighed for at begrænse tildelingen af licenser til mobilog personkommunikation, når begrænsningen skyldes, at der ikke er frekvenser til rådighed, og at den er begrundet i proportionalitetsprincippet, henset til nødvendigheden af at forebygge generende forstyrrelser, fremme investeringer og sikre konkurrencen. I øvrigt gjorde de hellenske myndigheder i samme skrivelse Kommissionen opmærksom på, at de var i færd med at udarbejde en bekendtgørelse om proceduren og betingelserne for tildeling af DCS 1800- og DECT-licenser, som ville blive vedtaget kort tid efter.
Further, the structure of the market in mobile and personal telecommunications in Greece at the time when Directive 96/2 entered into force and on the dates with effect from which the Member States could no longer refuse DCS 1800 and DECT licences is irrelevant for the purposes of giving judgment in these proceedings in which the Commission is seeking a declaration that the Hellenic Republic failed to take the measures necessary for the grant of new licences in accordance with the rules laid down by the directive.
Det må for det første fastslås, at dekret 124/1998 blot fastsætter, at licenserne til mobil- og personkommunikation kan begrænses, når frekvensspektret er fuldt udnyttet, forbyder, at der indføres ugrundede tekniske restriktioner, når der findes disponible frekvenser, og fastlægger visse generelle og vejledende kriterier, som DCS 1800- og DECT-licenserne skal tildeles i henhold til, men på ingen måde fastsætter de til dette formål nødvendige regler og procedurer.
In its application, the Commission maintains that the Hellenic Republic's default consists in failing to specify the conditions, rules and procedures for awarding licences to suppliers of DCS 1800 and DECT mobile telephony services, even though an available spectrum actually exists, and thereby obstructing the exercise of the rights arising under Directive 96/2, since the persons concerned, having no knowledge of either the
Da Kommissionen var af den opfattelse, at denne omstændighed skyldtes, at den græske regering
It is true that the obligation to grant new authorisations falls if there is no frequency availability but that was not the case in this instance.
For det andet bemærkes, at strukturen på det græske marked for mobil- og personkommunikation på tidspunktet for
The Greek Government acknowledges that a spectrum was available for both mobile telephony systems at issue.
Det er imidlertid ubestridt, at bekendtgørelse nr. 78574, der er dateret den 24. november 1999, er trådt i kraft efter udløbet af den tomånedersfrist, der er fastsat i de begrundede udtalelser, der er omtalt i denne doms præmis 15.
It is not in dispute that Order No 78574, which is dated 24 November 1999, entered into force after the expiry of the two-month period laid down in the reasoned opinions referred to in paragraph 15 of this judgment.
Bekendtgørelsen kan derfor ikke tages i betragtning ved bedømmelsen af, om der skal gives Kommissionen medhold i de foreliggende sager.
Accordingly, that order cannot be taken into consideration in these actions in order to assess the merits thereof.
Det fremgår af ovennævnte bemærkninger, at ved udløbet af fristen i de begrundede udtalelser havde Den Hellenske Republik ikke vedtaget de regler og procedurer for tildeling af licenser til udbydere af DCS 1800- og DECT-mobiltelefonitjenester, der kræves i henhold til direktiv 96/2.
It follows from the foregoing that, on the expiry of the period laid down in the abovementioned reasoned opinions, the Hellenic Republic had not adopted the rules and procedures for allocating licences to suppliers of DCS 1800 and DECT mobile telephony services, as it was required to do by Directive 96/2.
Medlemsstaterne kan, uden at det berører artikel 3c og artikel 4, stk. 3, opretholde særlige og eksklusive rettigheder indtil den 1. januar 1998 for taletelefoni og oprettelse og tilrådighedsstillelse af offentlige telenet.
Article 3 of Commission Decision 97/310/EC of 12 February 1997 concerning the granting of additional implementation periods to Portugal for the implementation of Commission Directives 90/388/EEC and 96/2/EC as regards full competition in the telecommunications markets provides:
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 5. november 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, stk. 2, fjerde afsnit, i Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester, som affattet ved Kommissionens direktiv 96/19/EF af 13. marts 1996 om ændring af direktiv 90/388/EØF for så vidt angår gennemførelse af liberaliseringen af markederne for teletjenester.
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 5 November 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by not adopting all the measures necessary to comply with the fourth subparagraph of Article 2(2) of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services, in the version resulting from Commission Directive 96/19/EC of 13 March 1996 amending Directive 90/388/EEC with regard to the implementation of full competition in telecommunications markets, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under that provision.
I artikel 3 i Kommissionens beslutning 97/310/EF af 12. februar 1997 om indrømmelse af yderligere gennemførelsesfrister til Portugal til gennemførelse af direktiv 90/388/EØF og 96/2/EF om liberalisering af markedet for teletjenester er det fastsat:
'Portugal may postpone until 1 January 2000 the abolition of the exclusive rights currently granted to Portugal Telecom as regards the provision of voice-telephony and the establishment and provision of public telecommunications networks, provided that the following conditions are implemented.
»Portugal kan indtil den 1. januar 2000 udskyde ophævelsen af de eksklusive rettigheder, der i øjeblikket er tillagt Portugal Telecom med hensyn til tilrådighedsstillelse af taletelefoni og etablering og tilrådighedsstillelse af offentlige telenetværker, forudsat at følgende betingelser opfyldes
'the commercial provision for the public of the direct transport and switching of speech in real-time between public switched network termination points, enabling any user to use equipment connected to such a network termination point in order to communicate with another termination point'.
»kommerciel udnyttelse i almenhedens interesse af tidstro fremføring af tale samt opkobling heraf gennem det offentlige koblede net, hvorved brugeren har mulighed for ved hjælp af udstyr tilkoblet et nettermineringspunkt at kommunikere med et andet termineringspunkt«.
The Portuguese Republic adopted the Regulamento de Exploração do Serviço Fixo de Telefone (Rules on the provision of fixed telephone services), approved by Decree-Law No 240/97 of 16 September 1997, Article 47(l)(a) of which provides that the commercial supply, direct or indirect, of a fixed telephone service by unauthorised entities, when it involves international connections which use 'call-back' systems, is an infringement of the exclusive rights of the holder of the licence for the supply of fixed telephone services.
Den Portugisiske Republik har vedtaget Regulamento de Exploração do Serviço Fixo de Telefone (lov om udnyttelse af taletelefonitjenester), som er godkendt ved lovdekret nr. 240/97 af 16. september 1997, og i hvis artikel 47, stk. 1, litra a), det er fastsat, at såfremt ikke-godkendte virksomheders direkte eller indirekte udbud af faste telefonitjenester indebærer internationale forbindelser, der anvender call-back-systemer, er der tale om en tilsidesættelse af licenshaverens eksklusive rettigheder til at udbyde faste telefonitjenester.
Taking the view that 'call-back' is only a service of routing and charging offered as an extra to the voice telephony service, and cannot be regarded as a substitute for that service since it does not include the transport of the voice and that, therefore, the definition of voice telephony applied in Portuguese law is wider than the Community definition in Article 1 of Directive
Det bemærkes i denne forbindelse, at selv om Kommissionen og Den Portugisiske Republik er enige om, at »callback« ikke er en taletelefonitjeneste som omhandlet i artikel 1 i direktiv 90/388, har den portugisiske regering gjort gældende, at opretholdelsen af Portugal Telecom's eksklusive rettigheder ikke kan forenes med et »call-back«-system, der er undergivet konkurrence, for så vidt denne liberalisering bringer den offentlige udbyders økonomiske ligevægt i fare og udgør en hindring for, at priserne tilpasses.
90/388, thus increasing the exclusive rights granted to Portugal Telecom under Decision 97/310, the Commission decided to bring this action.
Kommissionen besluttede at anlægge nærværende sag, da den fandt, at »call-back«-tjenesten ikke er andet end en routing- og faktureringstjeneste, der tilbydes som tillæg til taletelefonitjenesten, og derfor ikke kan anses for at være en erstatning for taletelefoni, for så vidt den ikke omfatter transporten af tale, og at definitionen af taletelefoni i portugisisk ret derfor er bredere end den fællesskabsdefinition, der findes i artikel 1 i direktiv 90/388, således at de eksklusive rettigheder, som Portugal Telecom er blevet tildelt i henhold til beslutning 97/310, er blevet udvidet.
In its defence the Portuguese Government contends that the authorisation, granted to it by Article 3 of Decision 97/310, to maintain some exclusive rights, covers 'call-back' services.
Den undtagelse, som Den Portugisiske Republik er indrømmet i medfør af artikel 3 i beslutning 97/310, er imidlertid udtrykkeligt afgrænset til kun at omfatte taletelefoni.
However, the derogation which the Portuguese Republic enjoys under Article 3 of Decision 97/310 is expressly limited to the field of voice telephony alone.
Under disse omstændigheder og henset til, at enhver undtagelse til de regler, der har til formål at sikre den effektive virkning af de rettigheder, der er tillagt ved EF-traktaten, skal fortolkes indskrænkende, må det fastslås, at den pågældende medlemsstat har tilsidesat den i artikel 2, stk. 2 i direktiv 90/388 fastsatte forpligtelse til inden den 1. januar 1998 at ophæve eksklusive rettigheder for så vidt angår taletelefoni.
In those circumstances and taking account of the fact that any derogation from the rules intended to guarantee the effectiveness of rights granted by the EC Treaty must be strictly interpreted, it must be held that the said Member State has infringed its obligation, under Article 2(2) of Directive 90/388, to abolish the exclusive rights relating to voice telephony before 1 January 1998.