natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Appelkammeret bemærkede i denne forbindelse, at Fællesskabets retsinstanser, som har til opgave at sikre overholdelsen af fællesskabsretten ved fortolkningen og anvendelsen af traktaten har kompetence til at undersøge, om artikel 115 i forordning nr. 40/94 er lovlig.
The applicant submits that the rules governing languages established by Article 115 of Regulation No 40/94 put her at a competitive disadvantage in relation to trade mark agents in States where the language is one of the languages of the Office. She has to employ translators, whereas trade mark agents in those States can
forpligtelse, hvis lovlighed sagsøgeren anfægter.
pursue proceedings before the Office in their mother tongue.
Det er ganske vist korrekt, at sagsøgeren har anvendt nederlandsk ved indgivelsen af sin ansøgning, at hun har angivet det samme sprog som »andet sprog«, og at hun således har nægtet at overholde den bestemmelse, hvorefter der skal angives et andet sprog end ansøgningens sprog som »andet sprog«.
That causes her to lose clients, particularly those established outside the European Community who are required by Articles 88 and 89 of Regulation No 40/94 to be represented before the Office by a legal practitioner or approved professional trade mark representative.
Dette, er en bestemmelse, der således er tilstrækkelig som begrundelse for undersøgerens og Appelkammerets afgørelser af sagsøgerens ansøgning og klage.
It is also clear that there will be a loss of clients established in the Community since the knowledge that engaging the services of a Dutch-speaking lawyer or agent will entail translation costs leads them to prefer to use the services of an agent established in one of the countries that use a language of the Office.
I det omfang den ulovlighedsindsigelse, som sagsøgeren har gjort gældende, angår den resterende del af artikel 115 i forordning nr. 40/94, må den derimod afvises.
of the Council, is tantamount to disregarding its character as secondary law.
De bestemmelser, der findes i den resterende del af artikel 115, har nemlig på ingen måde været hjemmel for den anfægtede afgørelse, idet afgørelsen alene har angået en registreringsansøgning og ansøgerens forpligtelse til at angive et andet sprog, som ansøgeren indvilliger i kan anvendes som eventuelt processprog for de indsigelses-, fortabelses- og ugyldighedssager, der kan blive indledt mod ham.
Secondly, the Member States did not lay down rules governing languages in the Treaty for the institutions and bodies of the Community; rather, Article 217 of the Treaty enables the Council, acting unanimously, to define and amend the rules governing the languages of the institutions and to establish different language rules.
For det tredje er det fastslået, at sagsøgeren ikke i henhold til EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) kunne anlægge sag om annullation af sprogordningen i forordning nr. 40/94 (Domstolens kendelse af 18.3.1996, sag C-270/95 P, Kik mod Rådet og Kommissionen, der i appellen stadfæstede Rettens kendelse af 19.6.1995, sag T-107/94, Kik mod Rådet).
That Article does not provide that once the Council has established such rules they cannot subsequently be altered. It follows that the rules governing languages laid down by Regulation No 1 cannot be deemed to amount to a principle of Community law.
Sagen støttes på et anbringende om tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i EF-traktatens artikel 6 (efter ændring nu artikel 12 EF).
Accordingly the applicant cannot rely on Article 6 of the Treaty, in conjunction with Regulation No 1, as a basis for demonstrating that Article 115 of Regulation No 40/94 is illegal.
Det skal i denne forbindelse først anføres, at sagens akter ikke giver et tilstrækkeligt grundlag for at fastslå, at sagsøgeren ikke er reelt interesseret i få det ansøgte ord registreret som varemærke i klasse 42.
It must be observed at the outset that, contrary to the submissions of the applicant, the examiner and the Board of Appeal did not have jurisdiction to decide not to apply the rule laid down by Article 115(3) of Regulation No 40/94 and Rule 1(1)0) °f Article 1 of Regulation No 2868/95.
Harmoniseringskontoret har i øvrigt behandlet sagsøgerens ansøgning på sædvanlig vis ved at overgive den til undersøgelsesafdelingen og derefter tildele Appelkammeret tvisten; disse instanser har herefter anvendt bestemmelserne uden at fastslå, at det drejede sig om en kunstig, fiktiv eller hypotetisk ansøgning.
Such a decision would necessarily have been based on a refusal to apply those rules by interpreting them contrary to their clear wording. That would have entailed disregarding the presumption of legality principle, according to which Community rules remain fully effective until they have been found to be unlawful by a competent court.
Endvidere viser sagsøgerens usædvanlige adfærd ved indgivelsen af ansøgningen, blot, at hun fastholdt sin påståede ret til at kunne kommunikere med Harmoniseringskontoret på nederlandsk på et ethvert trin i proceduren, hvilket viser, at der var en helt igennem reel og alvorlig konflikt mellem sagsøgeren og fællesskabsmyndigheden, der i henhold til det generelle princip, der er redegjort for ovenfor, kan indbringes for Fællesskabets retsinstanser.
As regards the obligation on an applicant for registration of a Community trade mark under Article 115(3) of Regulation No 40/94 and Rule l(l)(j) of Article 1 of Regulation No 2868/95 to 'indicate a second language which shall be a language of the Office the use of which he accepts as a possible language of proceedings for opposition, revocation or invalidity proceedings', it is clear that, contrary to the claims of the applicant and the Greek Government, this does not involve an infringement of the principle of non-discrimination.
Sagsøgeren har anført, at hun på grund af sprogordningen i artikel 115 i forordning nr. 40/94 befinder sig i en ufordelagtig konkurrencemæssig situation i forhold til varemærkeagenter fra stater, hvis sprog er et af Harmoniseringskontorets sprog. Hun skal nemlig ansætte oversættere, mens varemærkeagenter, der er etableret i de nævnte stater, kan følge proceduren ved Harmoniseringskontoret på deres modersmål.
It is therefore for the Court of First Instance, on foot of the plea of illegality raised by the applicant, to rule on the legality of the rules governing languages established for the Office by the Council.
Dette medfører tab af klienter, først og fremmest klienter, der er etableret uden for Det Europæiske Fællesskab, og som er forpligtede til i overensstemmelse med artikel 88 og 89 i forordning nr. 40/94 at være repræsenteret ved Harmoniseringskontoret af en advokat eller en person, der er bemyndiget i varemærkesager.
In that regard, it must first be pointed out that Regulation No 1 is merely an act of secondary law, whose legal base is Article 217 of the Treaty.
At der mistes klienter er ligeledes åbenbart for så vidt angår klienter, der er etableret inden for Fællesskabet, og som ved, at tjenesteydelserne fra en nederlandsktalende advokat eller befuldmægtiget medfører udgifter til oversættelse, og som foretrækker tjenesteydelser fra en agent, der er etableret i et af de lande, hvis sprog er et af Harmoniseringskontorets sprog.
To claim, as the applicant does, that Regulation No 1 sets out a specific Community law principle of equality between languages, which may not be derogated from even by a subsequent regulation
Det fremgår af ovenstående, at i det omfang den ulovlighedsindsigelse, som sagsøgeren har gjort gældende til støtte for sin påstand om annullation eller ændring af den anfægtede afgørelse, angår forpligtelsen i artikel 115, stk. 3, i forordning nr. 40/94 og artikel 1, regel 1, stk. 1, litra j), i forordning nr. 2868/95, kan den antages til realitetsbehandling.
First of all, Article 115(3) of Regulation No 40/94 accords the applicant for registration of a trade mark an opportunity to fix, from among the most widely known languages in the European Community, the language that is to be used for opposition, revocation or invalidity proceedings in the event that the first language chosen by the applicant is not that requested by another party to the proceedings.
Rettens bemærkninger med forordning nr. 1 for at godtgøre, at artikel 115 i forordning nr. 40/94 er ulovlig.
linguistic knowledge of the other party to the proceedings, the Council remained within the limits of what is necessary for achieving the aim in view (Cases 222/84 Johnston, and C-285/98 Krai).
Det skal indledningsvis anføres, at undersøgeren og Appelkammeret, i modsætning til det af sagsøgeren anførte, ikke havde kompetence til at beslutte at undlade at anvende bestemmelserne i artikel 115, stk. 3, i forordning nr. 40/94 og artikel 1, regel 1, stk. 1, litra j), i forordning nr. 2868/95.
one of the languages mentioned in Article 314 [EC] and have an answer in the same language'.
En sådan beslutning ville nødvendigvis have bygget på en afvisning af at følge disse forordninger og en fortolkning imod deres klare ordlyd.
Article 21 EC refers to the Parliament and the Ombudsman and Article 7 EC mentions the Parliament, the Council, the Commission, the Court of Justice and the Court of Auditors and also the Economic and Social Council and the Committee of the Regions.
Det ville ligeledes have været i strid med princippet om den formodede lovlighed, hvorefter en fællesskabsbestemmelse er fuldt ud virksom, så længe det ikke af en kompetent retsinstans er blevet fastslået, at den er ulovlig.
In so far as the paragraph in question is applicable ratione temporis to this case, the Office is in any event not one of the institutions or bodies referred to in Article 7 EC or Article 21 EC.
Det tilkommer således Retten på grund af sagsøgerens ulovlighedsindsigelse at tage stilling til, hvorvidt den sprogordning, som Rådet har indført for Harmoniseringskontoret, er lovlig.
Finally, the applicant and the Greek Government are not entitled to rely on the paragraph added by the Amsterdam Treaty to Article 8d of the Treaty (now, after amendment, Article 21 EC) according to which 'every citizen of the Union may write to any of the institutions or bodies referred to in this Article or in Article 7 [EC] in
Det skal fastslås, at Rådet ved at forfølge det formål at definere, hvad der skal være processproget, når der ikke er nogen aftale mellem parterne, hvis foretrukne sprog ikke er det samme, har truffet et passende og proportionalt valg.
Orders the applicant to pay her own costs and those incurred by the defendant;
Denne artikel bestemmer ikke, at denne ordning, når den én gang er fastsat af Rådet, ikke længere senere kan ændres.
Orders each of the interveners to bear their own costs.'
Det følger heraf, at sprogordningen i forordning nr. 1 ikke kan ligestilles med et fællesskabsretligt princip.
Joined Cases T-198/95, T-171/96, T-230/97, T174/98 and T-225/99 Comafrica SpA, Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. v Commission of the European Communities Agriculture 12 July 2001
Endelig kan sagsøgeren og den græske regering ikke påberåbe sig det stykke, der ved Amsterdam-traktaten blev tilføjet til traktatens artikel 8 D (efter ændring nu artikel 21 EF), hvorefter »enhver unionsborger kan skrive til enhver af de institutioner eller organer, der er nævnt i denne artikel eller i artikel 7 [EF], på et af de i artikel 314 [EF] nævnte sprog og få svar på samme sprog«. Artikel 21 EF vedrører Parlamentet og ombudsmandsinstitutionen, og artikel 7 EF omtaler Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Domstolen og Revisionsretten samt Det Økonomiske og Social Udvalg og Regionsudvalget.
(Common organisation of the markets —Bananas — Action for Legality of reduction and adjustment coefficients — Action for (Fifth Chamber)
måtte finde anvendelse, ratione temporis, i den foreliggende sag, er Harmoniseringskontoret ikke en af de institutioner eller organer, der er opregnet i artikel 7 EF og artikel 21 EF.
brought an action against the Commission seeking, inter alia, annulment of Article 1 of Commission Regulation No 3190/93 fixing the uniform reduction coefficient for determining the quantities of bananas to be allocated to each operator in categories A and Β in the context of the tariff quota 1994.
»1) Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) frifindes.
In its Comafrica judgment, the Court of First Instance declared the application admissible but rejected it as unfounded.
— lovligheden af
Findings of the Court
»Fælles markedsordning — bananer — annullationssøgsmål — formaliteten nedsættelses- og justeringskoefficienter — erstatningssøgsmål« (Femte Afdeling)
In its judgment of 21 January 1999 in Case C73/97 Ρ France ν Commafrica and Others, the Court of Justice set aside the Comafrica judgment and dismissed the application for annulment against Regulation No 3190/93 as inadmissible.
Forhistorien for retssagerne tildeles hver erhvervsdrivende i kategori A og Β af det årlige toldkontingent i 1994.
By applications lodged at the Registry of the Court of First Instance on 28 October 1995 (T198/95), 23 October 1996 (T-171/96), 5 August 1997 (T-230/97), 20 October 1998 (T-174/98) and 8 October 1999 (T-225/99) respectively, the present actions were brought against Regulations No 1869/95, No 1561/96, No 1155/97, No 1721/98 and No 1586/99 ('the contested regulations').
Sag T-70/94
Forms of order sought
Comafrica SpA og Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. indfører tredjelandsbananer til henholdsvis Italien og Tyskland, hvor de i årene 1993­1998 var registreret hos de nationale myndigheder som erhvervsdrivende i kategori A og i 1999 som traditionelle erhvervsdrivende. I Comafrica­dommen antog Retten dette søgsmål til realitetsbehandling, men gav ikke sagsøgerne medhold.
The essential purpose of the contested regulations is to fix, in accordance with the first paragraph of Article 6 of Regulation No 1442/93 or Article 6(3) of Regulation No 2362/98, the single reduction/adjustment coefficient to be applied to the operators' reference quantities in order to bring them into line with the tariff quotas for the years 1995 to 1999.
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 20. februar 1997 (registreret
In Cases T-198/95, T-171/96, T-230/97, T174/98 and T-225/99, the applicants claim that the Court should:
Ved stævning indgivet til Rettens Justitskontor den 11. februar 1994 (registreret under nr. T­70/94) anlagde sagsøgerne sag mod Kommissionen med bl.a. påstand om annullation af artikel 1 i forordning nr. 3190/93 om fastsættelse af den fælles nedsættelseskoefficient til beregning af den mængde bananer, der skal
It is clear from the replies to the written and oral questions put to the parties by the Court that operators are not officially informed by the
under nr. C­73/97 Ρ) iværksatte Den Franske Republik appel til prøvelse af denne dom.
traditional bananas by the aggregate Community reference quantity.
I sag T­225/99 har sagsøgerne endvidere nedlagt påstand om, at det pålægges Kommissionen at fremlægge visse oplysninger om beregningen af referencemængderne for 1999.
If some operators were so informed, the Court finds that this did not result from an application of Article 6 of Regulation No 1442/93 or Article 6 of Regulation No 2362/98, but from personal contacts between those operators and the competent national authorities.
Spørgsmålet om antagelse af annullationspåstandene til realitetsbehanding
As regards the 1993 regime, however, the elimination of all possible discrepancies in the figures submitted by the competent national authorities was extremely difficult if not impossible.
Rettens bemærkninger
Claims for damages
Ved dom af 21. januar 1999, Frankrig mod Comafrica m.fl. (sag C­73/97 P), ophævede Domstolen Comafrica­dommen og afviste det annullationssøgsmål, sagsøgerne havde anlagt til prøvelse af forordning nr. 3190/93.
As has also been pointed out above, the Commission is obliged to fix the reduction/adjustment coefficient provided for by Article 6 of Regulation No 1442/93 or Article 6(3) of Regulation No 2632/98 if the aggregate reference quantities throughout the Community exceed the amount of the quota available, in order to eliminate the excess.
— Spørgsmålet om sagsøgerne er umiddelbart berørt
Dismisses the claims for annulment as inadmissible.
Ved stævninger indgivet til Rettens Justitskontor den 18. oktober 1995 (sag T­198/95), den 23. oktober 1996 (sag T­171/96), den 5. august 1997 (sag T­230/97), den 20. oktober 1998 (sag Τ­Ι 74/98) og den 8. oktober 1999 (sag T­225/99) har sagsøgerne anlagt nærværende søgsmål, hvorunder de henholdsvis anfægter forordning nr. 1869/95, nr. 1561/96, nr. 1155/97, nr. 1721/98 og nr. 1586/1999 (herefter de »anfægtede forordninger«).
(Bananas — Imports from ACP States and third countries — Regulation (EEC) No 404/93 -Possibility of relying on WTO rules — First paragraph of Article 234 of the EC Treaty (now, after amendment, first paragraph of Article 307 EC) — Action for damages) (Fifth Chamber)
Parternes påstande
Facts and procedure
Formålet med de anfægtede forordninger er, at der i medfør af artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 1442/93 og artikel 6, stk. 3, i forordning nr. 2362/98 fastsættes en fælles eller fast nedsættelses/justeringskoefficient, der skal anvendes på de erhvervsdrivendes referencemængder med henblik på at bringe disse i overensstemmelse med størrelsen af toldkontingenterne for årene 1995­1999.
European Community, as regards matters within its competence, of the agreements reached in the Uruguay Round multilateral negotiations (1986-1994).
De nationale myndigheder har således intet valg eller intet skøn med hensyn til anvendelsen af disse koefficienter.
The applicant is an importer of fruit established in Germany and has for a long time traded in third-country bananas.
De skal gennemføre dem helt automatisk uden anvendelse af andre mellemkommende regler.
It was a Category A operator. It claims that it had to acquire import licences from other operators and pay import dues in order to be able to market in Germany bananas originating in Colombia and Costa Rica.
Heraf følger, at de anfægtede forordninger berører sagsøgerne umiddelbart.
'[H]aving regard to their nature and structure, [the memoranda and agreements in Annexes 1 to 4 to the WTO Agreement] are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures adopted by the Community institutions.'
I sagerne T­198/95, T­171/96, T­230/97, T­174/98 og T­225/99 har sagsøgerne nedlagt følgende påstande:
By letter of 16 December 1999, the parties were requested to submit their observations on the possible consequences of that judgment. The Commission, the applicant, the French Republic
Sagerne antages til realitetsbehandling.
and the Council submitted their observations on 6, 10, 18 and 19 January 2000 respectively.
De anfægtede forordninger annulleres i henhold til EF­traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) og EF­traktatens artikel 174 (nu artikel 231 EF), i det omfang de berører sagsøgerne.
As regards both the alternative and further alternative heads of claim, the applicant stated at the hearing that the dates referred to therein are to be replaced by 1 January 1999.
Subsidiært erklæres de nævnte forordninger for ugyldige i forhold til alle.
It also stated at the hearing, as regards the second head of its principal claim, that the date to be taken into account was in fact 21 December 1996.
Kommissionen tilpligtes i medfør af EF­traktatens artikel 178 (nu artikel 235 EF) og EF­traktatens artikel 215, stk. 2 (nu artikel 288, stk. 2, EF), at erstatte ethvert tab, inklusive renter, der er blevet påført sagsøgerne som følge af den ulovlige udstedelse af de ovennævnte forordninger.
So far as the second head of the principal claim is concerned, it is necessary to point out that at the hearing the applicant again changed its position stating that the date to be taken into account was 21 December 1996. Therefore, although the applicant's successive changes of mind are unfortunate, there is no need for the Court to rule on the amendment made to that head of claim in the reply.
Det fremgår af svarene på de skriftlige og mundtlige spørgsmål, der blev stillet parterne, at de erhvervsdrivende hverken af de nationale myndigheder eller af Kommissionen bliver underrettet officielt om størrelsen af deres endelige referencemængder før fastsættelsen og offentliggørelsen af nedsættelses/justeringskoefficienten.
order interest to be paid on any compensation at a rate of 4% as from the commencement of proceedings; order the Council to pay the costs; in the alternative, order the Council to compensate it for the abovementioned loss suffered since 8 September 1997;
For så vidt som nogle erhvervsdrivende måtte være blevet underrettet, bemærkes, at dette ikke følger af en anvendelse af artikel 6 i forordning nr. 1442/93 eller af artikel 6 i forordning nr. 2362/98, men af personlige kontakter mellem disse erhvervsdrivende og de nationale myndigheder.
As the applicant pointed out at the hearing, the grounds of the application actually refer to the payment of bank interest and not to legal interest, as does the statement annexed thereto for the purposes of establishing the existence and scope of the loss at issue.
Følgelig gør de anfægtede forordninger det ikke muligt for de erhvervsdrivende at fastslå de endelige mængder, som vil blive tildelt dem individuelt.
Therefore, although the lack of care in the preparation of the head of claim concerned is regrettable, the fact that it was amended in the course of the proceedings cannot be interpreted as the introduction of a new plea in law for the purposes of the case-law cited above.
Der træffes enhver yderligere foranstaltning, som Retten finder nødvendig med henblik på at opgøre det tab, som sagsøgerne er blevet påført.
However, the applicant is not entitled to require the substitution in the alternative and further alternative heads of claim of 1 January 1999 in place of 8 and 25 September 1997 respectively.
De anfægtede forordninger fremtræder følgelig som almengyldige foranstaltninger i EF­
It also amended the third head of its principal claim as follows:
traktatens artikel 189, stk. 2's forstand (nu artikel 249, stk. 2, EF).
Irrespective of which of the two possibilities the applicant has in mind, it cannot usefully rely on the first paragraph of Article 234 of the Treaty, since the conditions for that provision to apply are not fulfilled in this instance.
De finder anvendelse på objektivt bestemte situationer og har retsvirkninger i forhold til persongrupper, der er fastlagt generelt og abstrakt, nemlig alle erhvervsdrivende i kategorierne A og Β (i 1993­ordningen) eller alle traditionelle erhvervsdrivende (i 1999­ordningen).
It is settled Community case-law that, having regard to their nature and structure, the WTO Agreement and its annexes are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review the legality of measures of the Community institutions (see Portugal ν Council; and Joined' Cases C-300/98 and C-392/98 Dior ).
De anfægtede forordninger er følgelig efter deres art almengyldige og udgør ikke beslutninger i traktatens artikel 189, stk. 4's forstand.
Furthermore, the applicant expressly abandoned the arguments on which it had relied to support its contention that Article 1.1 and Article XIII of GATT 1994 have direct effect.
Det følger af det ovenfor anførte, at der med nærværende søgsmål søges erstatning for et tab, som angives at følge af, at Kommissionen i forbindelse med udøvelsen af en stærkt begrænset skønsbeføjelse har udstedt retsakter af administrativ karakter.
According to settled case-law (see, inter alia, T. Port), the purpose of the first paragraph of Article 234 of the Treaty is to make clear, in accordance with the principles of international law, that application of the EC Treaty does not affect the commitment of the Member State concerned to respect the rights of third countries under an earlier agreement and to comply with its corresponding obligations.