natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 16. juli 1998 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Hellenske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i medfør af EF-traktaten, idet den i strid med artikel 2 og 4 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 har undladt at opkræve merværdiafgift af vejafgifter, som betales af brugerne som vederlag for en tjenesteydelse bestående i, at motorveje og andre vejanlæg stilles til rådighed for dem, og idet den således har undladt at indbetale egne indtægter med forfaldne renter i henhold til Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1552/89 af 29. maj 1989 om gennemførelse af afgørelse 88/376/EØF, Euratom om ordningen for Fællesskabernes egne indtægter og Rådets forordning (EØF, Euratom) nr. 1553/89 af 29. maj 1989 om den endelige ordning for ensartet opkrævning af egne indtægter hidrørende fra merværdiafgiften.
By application lodged at the Court Registry on 16 July 1998, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by failing to subject to value added tax tolls paid by users as consideration for the service of providing access to motorways and related infrastructures, contrary to Articles 2 and 4 of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977, and by thereby avoiding payment of the own resources and interest due under Council Regulation (EEC, Euratom) No 1552/89 of 29 May 1989 implementing Decision 88/376/EEC, Euratom, on the system of the Community's own resources, and Council Regulation (EEC, Euratom) No 1553/89 of 29 May 1989 on the definitive uniform arrangements for the collection of own resources accruing from value added tax (OJ 1989 L 155, p. 9), the Hellenic Republic had failed to fulfil its obligations under the EC Treaty.
Det må derfor konstateres, at Kommissionen ikke har fremlagt oplysninger for Domstolen, der gør det muligt for denne at fastslå, om det påståede traktatbrud med hensyn til betingelsen om udøvelse af virksomhed i egenskab af offentlig myndighed foreligger.
The first paragraph of that article provides that bodies governed by public law are not considered to be taxable persons in respect of activities or transactions in which they engage as public authorities.
Det forhold, at vejanlæg stilles til rådighed mod betaling af en vejafgift, udgør levering af en
By its application the Commission claims that the Hellenic Republic, first, did not comply with the provisions of the Sixth Directive by failing to
Det er imidlertid i denne sag ubestridt, at virksomheden bestående i at stille vejanlæg til rådighed for brugerne mod betaling af en vejafgift i Grækenland udøves af Den Nationale Fond til Anlæggelse af Veje, som er et offentligretligt organ.
In the present case it is common ground that, in Greece, the activity of providing access to roads on payment of a toll is carried out by the National Road Construction Fund, which is a body governed by public law.
Sag C-366/98 Yannick Geffroy / Casino France SNC Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-366/98 Yannick Geffroy ν Casino France SNC Approximation of laws
Præjudiciel »Frie varebevægelser — nationale regler om markedsføring af et produkt mærkning — nationale regler, som påbyder anvendelsen af medlemsstatens direktiv 79/112/EØF* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Free movement of goods — National legislation on the marketing of a product — Description and labelling — National legislation requiring use of the official language of the Member State - Directive 79/112/EEC) (Full Court)
Ved dom af 18. november 1997 idømte Tribunal de Police i Saint-Etienne Yannick Geffroy 506 bøder for opbevaring med henblik på salg, salg eller udbydelse til salg af levnedsmidler med vildledende mærkning (501 bøder à 50 FRF hver — dvs. et antal svarende til antallet af ulovlige produkter - for overtrædelse af reglerne om mærkning på fransk og 5 bøder à 2 000 FRF hver for vildledende mærkning). Endvidere kendte retten SNC Casino France civilretligt ansvarlig.
By a judgment of 16 September 1998, the Cour d'Appel (Court of Appeal), Lyon, referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC) and Article 14 of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs, as amended by Commission Directive 93/102/EC of 16 November 1993 (hereinafter referred to as 'Directive 79/112').
mærkningen af visse drikkevarer, nærmere bestemt 432 flasker Coca Cola, 47 flasker Merry-Down Cider og 22 flasker Red Raw ingefærøl var - bortset fra oplysninger om mængde og for øllets vedkommende alkoholprocenten — ikke affattet på fransk
as to the lack of labelling in French, first, that the bottles of Coca Cola had been bought in Great Britain, that it was a well-known product, and that consumers could not be inconvenienced by labelling in English, which could easily be understood by anybody; that, moreover, a display panel gave a translation of those labels, but a customer must have knocked it over so that it fell to the bottom of the display unit; and, secondly, that the suppliers of the Merry Down ciders and Red Raw ginger ales had made a mistake by failing to provide the adhesive stickers in French to be attached to the bottles, as they had been requested to do;
Yannick Geffroy, Casino og anklagemyndigheden ankede denne dom til cour d'appel de Lyon.
The question has been raised in criminal proceedings brought before that court against Mr Geffroy, in his capacity as a buyer with authorisation to act on behalf of the Casino Group, and Casino France SNC ('Casino'), in its capacity as the party bearing civil liability, for the offences of holding for sale, selling or offering for sale foodstuffs under misleading labelling.
Det præjudicielle spørgsmål reklameskiltene viste flasker med cider af mærket OD Pirat og Shock, som ifølge direktoratets medarbejdere ikke kunne betegnes som »cider«, en betegnelse, som er forbeholdt alkoholiske drikke fremstillet på æbler
At an inspection carried out on 5 June 1996 at the Géant Hypermarket (Casino chain) in Clermont-Ferrand, officials of the Direction de la Concurrence, de la Consommation et de la Répression des Fraudes (Department of Competition and Consumer Protection; hereinafter 'the Department') of Puy-de-Dôme found:
Det må antages, at den forelæggende ret ønsker oplyst, om traktatens artikel 30 og artikel 14 i direktiv 79/112 er til hinder for en national lovgivning, som dels bestemmer, at mærkningen af levnedsmidler og den nærmere udformning ikke må vildlede køberen eller forbrugeren, navnlig for så vidt angår levnedsmidlernes beskaffenhed, dels påbyder anvendelsen af et bestemt sprog ved mærkningen af levnedsmidlerne.
By a judgment of 18 November 1997, the Tribunal de Police (Criminal Court), Saint-Etienne, imposed 506 fines on Mr Geffroy for the offences of holding for sale, selling or offering for sale foodstuffs with misleading labelling (501 fines of FRF 50 each — the number of fines being equivalent to the number of infringing products — for breach of the rule that the labelling be in French, and 5 fines of FRF 2 000 each for misleading labelling). The court also held Casino liable under civil law.
På grundlag af disse konstateringer optog direktoratets medarbejdere rapport. Under afhøringen af Yannick Geffroy forklarede han følgende:
that the labelling on certain drinks, namely 432 bottles of Coca Cola, 47 bottles of Merry Down cider and 22 bottles of Red Raw ginger ale, was not in French, save for the indications of volume and, in the case of the ginger ales, the alcohol content;
Indledningsvis bemærkes, at ændringen af artikel 13 og 14 i direktiv 79/112, som er omtalt ovenfor i præmis 6, er gennemført efter de faktiske omstændigheder i hovedsagen og derfor ikke finder anvendelse på disse.
Mr Geffroy, Casino and the Minstere Public (Public Prosecutor's Office) appealed against that judgment before the Cour d'Appel, Lyon.
For så vidt angår anvendelsen af en national lovgivning i en konkret sag, bemærkes, at denne opgave i princippet påhviler den nationale ret, selv om der er tale om bestemmelser, som i det væsentlige er identiske med bestemmelser i fællesskabsretten.
The question referred for a preliminary ruling that advertisements showed bottles of cider of the brands OD Pirat and Shock, which, according to the officials of the Department, did not correspond to the 'cider' description, which is reserved for alcoholic drinks made of apples;
Imidlertid kan Domstolen i forbindelse med en præjudiciel afgørelse i givet fald give anvisninger med henblik på at vejlede den nationale ret i dens afgørelse.
— that the shelf labels for the products OD Pirat, Snake Bite and Blackadder also misleadingly represented them as cider.
vedrørende den manglende mærkning på fransk, for det første at Coca Cola-flaskerne var indkøbt i Storbritannien, at der var tale om en almindeligt kendt vare, at forbrugeren ikke kunne føle sig generet af en mærkning på engelsk, som er et let forståeligt sprog for alle og enhver, at et skilt i øvrigt indeholdt en oversættelse af disse etiketter, men at en kunde måtte have væltet skiltet ned i bunden af udstillingsdisken, og for det andet at leverandørerne af Merry Down cider og af Red Raw øl havde begået en fejl ved ikke at medsende klistermærker på fransk, som kunne påklæbes disse drikkevarer, hvilket de ellers var blevet anmodet om
The national court is asking in effect whether Article 30 of the Treaty and Article 14 of Directive 79/112 preclude national legislation which, first, provides that the labelling of foodstuffs and labelling methods used must not mislead the purchaser or consumer to a material degree, particularly as to the characteristics of the foodstuffs, and, secondly, requires the use of
Anden del af det præjudicielle spørgsmål lovgivning om fremstilling af cider, ikke i sig selv er tilstrækkelig til at forbyde dens markedsføring i denne medlemsstat under betegnelsen »cider« med henvisning til, at anvendelsen af denne betegnelse er af en sådan art, at den vildleder forbrugeren i denne stat.
The Court has, however, not excluded the possibility that Member States might require producers or vendors to alter the description of a foodstuff where a product offered for sale under a particular name is so different that it cannot be regarded as falling within the same category.
For så vidt angår de sproglige krav i forbindelse med mærkningen af levnedsmidler, som en medlemsstat har ret til at opstille, bemærkes, at Domstolen allerede ved flere lejligheder har taget stilling til dette spørgsmål.
It should be noted at the outset that the amendment of Article 14 of Directive 79/112, and the insertion of a new Article 13a, mentioned in paragraph 6 of this judgment, took place after the date of the events leading to the case before the national court and are therefore not applicable to those facts.
Domstolen har dog ikke udelukket muligheden for, at medlemsstaterne kan kræve, at de pågældende ændrer betegnelsen for et levnedsmiddel, såfremt et produkt, som er frembudt under en bestemt betegnelse, er så radikalt anderledes, at det ikke kan antages at tilhøre samme varegruppe.
Where the difference is of minor importance, appropriate labelling should be sufficient to provide the purchaser or consumer with the necessary information. It is for the national court to assess whether that is so in the case at issue in the main proceedings.
Det følger af denne praksis, at traktatens artikel 30 og artikel 14 i direktiv 79/112 skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, som påbyder anvendelsen af et bestemt sprog ved mærkningen af levnedsmidler, uden at der gives mulighed for anvendelse af et andet sprog, der let forstås af køberne, eller for, at køberne sikres de nødvendige oplysninger på anden måde.
As to the application of national legislation to a particular case, it should be remembered that, in principle, that task is for the national court, even if the provisions in question are identical in substance to the provisions of Community law.
I tilfælde af, at der foreligger en mindre forskel, er en passende mærkning tilstrækkelig til at give køberen eller forbrugeren de nødvendige oplysninger.
As to the language requirements concerning the labelling of foodstuffs which a Member State is entitled to impose, the Court has already ruled on this matter a number of times.
Det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til, om dette er tilfældet i
When giving a preliminary ruling on a reference, however, the Court may, in appropriate cases, give clarifications to guide the national court in its decision.
»1) EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) og artikel 14 i Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978 om tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om mærkning af og præsentationsmåder for levnedsmidler bestemt til den endelige forbruger samt om reklame for sådanne lemedsmidler, som ændret ved Kommissionens direktiv 93/102/EF af 16. november 1993, er ikke til hinder for en national lovgivning, som foreskriver, at mærkningen af levnedsmidler og dennes nærmere udformning ikke må være af en sådan art, at den vildleder køberen eller forbrugeren, især med hensyn til disse levnedsmidlers beskaffenhed
In this respect, the mere fact that the composition of alcoholic drinks made of apples, which have been lawfully manufactured and marketed in a Member State under the description of 'cider', does not comply with the legislation of another Member State regarding the production of cider is not in itself sufficient to prohibit the marketing of those drinks in that latter Member State under the description of 'cider' on the ground that use of that description would be likely to mislead consumers in that State.
Traktatens artikel 30 og artikel 14 i direktiv 79/112 er til hinder for, at der i henhold til nationale regler udelukkende skal anvendes et bestemt sprog ved mærkning af levnedsmidler, uden at der gives mulighed for anvendelse af et andet sprog, der let forstås af køberne, eller for, at køberne sikres de nødvendige oplysninger på anden måde.*
Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC) and Article 14 of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978 on the approximation of the laws of the Member States relating to the labelling, presentation and advertising of foodstuffs, as amended by Commission Directive 93/102/EC of 16 November 1993, do not preclude a national provision from requiring that the labelling of foodstuffs and the labelling methods used must not mislead the purchaser or consumer, particularly as to the characteristics of those foodstuffs.
Denne besigtigelse udførte Fisher sammen med en planteavlskonsulent. Flint fik rådighed over bedrifterne ved udgangen af oktober 1995, hvorefter Hint's ansatte, Fisher, påbegyndte driften af disse.
Case C-369/98 The Queen ν Minister of Agriculture, Fisheries & Food, ex parte: Trevor Robert Fisher and Penny Fisher Agriculture 14 September 2000 database — Disclosure of information)
I begyndelsen af november 1995 anmodede Fisher således MAFF om disse oplysninger, med henvisning til, at han ikke havde været i stand til at opnå dem på anden vis, hvilket MAFF ikke bestred.
Preliminary ruling (Aid schemes — Computerised (Fourth Chamber)
Ved skrivelse af 7. november 1995 afslog MAFF med henvisning til Data Protection Act 1984 (lov af 1984 om databeskyttelse) at udlevere de oplysninger, der var anmodet om, og MAFF anførte herved følgende: »Hvis De af ganske særlige grunde ikke er i stand til at indhente de nødvendige oplysninger fra de angivne kilder, vil vi overveje at meddele Dem visse basisoplysninger vedrørende de pågældende arealer«.
By order of 13 March 1998, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Divisional Court), referred for a preliminary ruling three questions concerning the interpretation of Articles 3(1) and 9 of Council Regulation (EEC) No 3508/92 of 27 November 1992 establishing an integrated administration and control system for certain Community aid schemes and of Article 9 of Commission Regulation (EEC) No 3887/92 of 23 December 1992 laying down detailed rules for applying the integrated administration and control system for certain Community aid schemes.
De to sidstnævnte tilhører Flint Co. Ltd, og var indtil 1995 bortforpagtet til Nicholson.
Castle Hill Farm and Cariam Hill Farm are owned by Flint Co. Ltd and, until 1995, were let to a Mr Nicholson.
11994 var der blevet indledt en konkurssag mod Nicholson, som blev sagt op af Flint.
In 1994, bankruptcy proceedings were commenced against Mr Nicholson and he was given notice to quit by Flint.
I sin skrivelse af 21. november 1995 erkendte MAFF, at Fisher havde udtømt alle normale muligheder for at opnå de ønskede oplysninger, og tilstillede sagsøgeren visse basisoplysninger vedrørende de to gårdes arealer samt oplysninger om, hvilke arealer der havde været udtaget i de foregående år.
In the summer of 1995, Flint's agents asked Mr Fisher to inspect the crops on Castle Hill Farm and Cariam Hill Farm in order to see what was harvestable.
Imidlertid blev der ikke givet nogen oplysning om, hvilke afgrøder, der tidligere havde været dyrket, dvs. hvilke afgrøder,
The inspection was carried out by Mr Fisher, who was accompanied by a crop consultant. In late October 1995, Flint obtained
I sommeren 1995 anmodede Flint's ansatte Fisher om at besigtige afgrøderne på Castle Hill Farm og Cariam Hill Farm med henblik på en vurdering af, hvilke afgrøder, der kunne høstes.
Those questions have been raised in judicialreview proceedings before the High Court of Justice, seeking an order for certiorari to quash a decision by the Ministry of Agriculture, Fisheries and Food (hereinafter 'MAFF') confirming penalties imposed on Mr and Mrs Fisher, trading as TR & Ρ Fisher' (hereinafter 22
De præjudicielle spørgsmål der ifølge udskrifterne af markplanerne (Field Data Printouts) for de tidligere år, havde været dyrket på de enkelte marker.
possession of the farms in question, whereupon its agent, Fisher, started to work them.
På baggrund af ovenstående besluttede High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court), at udsætte sagen og at forelægge Domstolen nogle præjudicielle spørgsmål. Første spørgsmål
Its appeal was rejected and it therefore initiated proceedings for judicial review before the High Court, seeking an order for certiorari to quash MAFFs decision confirming the penalties, a declaration that that decision was unlawful and invalid, and damages.
Da Fisher modtog disse oplysninger, havde han allerede tilsået en del af arealet, idet det resterende areal først skulle tilsås det følgende forår.
The national court points out that neither Mr Nicholson nor anyone acting on his behalf was willing to provide Fisher with information concerning the previous farming history of the two farms.
Imidlertid er det under retsmødet for Domstolen blevet præciseret og erkendt af alle parter i sagen, at alle de arealer, der blev tilsået i efteråret 1995, var støtteberettigede med henblik på udtagning.
Accordingly, at the beginning of November 1995, Fisher asked MAFF for that information on the ground that Fisher had been unable to obtain it elsewhere, a fact which MAFF has not disputed.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om de kompetente myndigheder i henhold til artikel 3, stk. 1, og artikel 9 i forordning nr. 3508/92 sammenholdt med fællesskabsrettens almindelige principper kan udlevere en ny landbruger oplysninger om markafgrøder dyrket i de foregående år, som er afgivet af eller på vegne af en tidligere ansøger i henhold til hektarstøtteordningen, idet den nye landbruger har brug for oplysningerne for at kunne ansøge om hektarstøtte for de samme arealer.
Fisher argued before the national court that the error made in setting aside non-eligible land resulted from MAFFs refusal to provide it with details of the previous cropping history of the land in question.
Den 3. maj 1996 indgav Fisher sin hektarstøtteansøgning til MAFF i henhold til den integrerede forvaltnings- og kontrolordning.
MAFF argued in response to the first submission that it could not have provided the requested information on the previous cropping history without infringing its obligations vis-à-vis Mr Nicholson and a receiver, who had provided that information in confidence.
Den 26. november 1996 meddeltes det ham, at det under behandlingen af hans ansøgning var blevet konstateret, at to marker på Castle Hill og Cariam Hill, som han havde udtaget, ikke var støtteberettigede som udtagne arealer på grund af de afgrøder, der havde været dyrket på disse, og at der således ikke kunne ydes godtgørelser for disse.
Relying on the Data Protection Act 1984, MAFF, by letter of 7 November 1995, declined to provide the information requested, stating at the same time that 'if under exceptional circumstances you are unable to obtain the necessary information from the sources suggested we will be able to consider releasing basic information relating to the land'.
Indledningsvis bemærkes, at det følger af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 3508/92, at denne bestemmelse, som udtrykkeligt giver den kompetente myndighed mulighed for at foretage direkte søgning på oplysningerne i den database, som oplysningerne fra støtteansøgningerne er indlæst i, ikke udelukker, at andre personer end den kompetente myndighed kan foretage søgninger i denne.
In those circumstances, the High Court of Justice of England and Wales, Queen's Bench Division (Divisional Court), decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Fisher påklagede den afgørelse, hvorved han var blevet pålagt sanktioner.
By letter of 21 November 1995, MAFF accepted that Fisher had exhausted all the conventional means of obtaining the information requested and supplied it with basic details of the land on the two farms and information as to which land had been set aside in previous years.
Klagen blev afvist, og han anlagde derfor sag ved den forelæggende ret til prøvelse af afgørelsen, idet han nedlagde påstand om, dels at MAFFs afgørelse om at stadfæste de ham pålagte sanktioner blev annulleret, dels om, at det blev fastslået, at den første afgørelse var retsstridig og ugyldig, og endelig påstand om erstatning.
However, no information was given as to the cropping history, that is to say, the crops which had been grown in the various fields in the preceding years according to the Field Data Printouts.
For den forelæggende ret gjorde Fisher gældende, at den fejl, han havde begået ved at udtage arealer, som ikke var støtteberettigede til udtagning, skyldtes, at MAFF havde afslået at meddele ham oplysningerne om hvilke afgrøder, der tidligere havde været dyrket på de pågældende arealer.
By the time that information reached Fisher, it had already sown some of the land, with the remainder to be sown the following spring. At the hearing before the Court, however, it was pointed out and accepted by all the parties that all of the fields sown in the autumn of 1995 were eligible for set-aside.
Selv om det således påhviler medlemsstaterne — såfremt der ikke foreligger nøjagtige anvisninger herom — at fastsætte omfanget og de nærmere regler for en sådan beskyttelse, må det ikke desto mindre fastslås, at de nationale foranstaltninger hverken må gå ud over, hvad der er nødvendigt med henblik på en korrekt anvendelse af forordning nr. 3508/92 eller tilsidesætte dennes rækkevidde eller effektivitet.
In Question 1, the national court is asking, essentially, whether Articles 3(1) and 9 of Regulation No 3508/92, coupled with the general principles of Community law, allow the competent authority to disclose data relating to the arable fields sown during previous years, and supplied by or on behalf of a former claimant for arable area payments, to a new farmer who has need of those data in order to be able to apply for such payments in respect of the same fields.