natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retten nedsatte den bøde, der var pålagt sagsøgeren, fra 3 000 000 ECU til 2 700 000 ECU og frifandt i øvrigt Kommissionen for sagsøgerens påstande om hel eller delvis annullation af beslutningen.
The Court of First Instance reduced the amount of the fine imposed on the applicant from ECU 3 000 000 to ECU 2 700 000 and dismissed the remainder of the application, which sought the annulment in whole or in part of the Decision.
Sagsøgeren havde for Retten gjort fire anbringender gældende til støtte for sin påstand om ophævelse eller nedsættelse af bøden.
Four pleas in law had been raised by the appellant before the Court of First Instance in support of its application for cancellation or reduction of the fine.
Der var tale om anbringender om, at beslutningen var utilstrækkeligt begrundet med hensyn til bødeudmålingen, om en fejlvurdering, for så vidt som sagsøgeren blev betegnet som »hovedmand«
They alleged inadequate statement of reasons in the Decision as regards the fixing of the amount of the fine; misclassification of the appellant as a 'ringleader' of the cartel; infringement of the obligation to state reasons in that regard; and lastly, errors in calculating the fine imposed on the appellant.
Ifølge beslutningen deltog KNP Vouwkarton, som udgjorde en af divisionerne i KNP's emballagekoncern, i møderne i PWG (indtil midten af 1988), JMC, PC og DØU.
The plea that the Decision contains an inadequate statement of reasons as to the fixing of the amount of the fine
i kartellet, om en tilsidesættelse af begrundelsespligten i denne forbindelse og endelig om fejl ved beregningen af sagsøgerens bøde.
The Court of First Instance stated as follows:
Anbringendet om, at beslutningen utilstrækkeligt begrundet med hensyn bødeudmålingen
Despite those findings, the reasons explaining the setting of the amount of fines stated in points 167 to 172 of the Decision are at least as detailed as those provided in the Commission's previous decisions on similar infringements.
Retten udtalte herom: dom af 6. april 1995, Tréfilunion mod Kommissionen, ... samt i to andre domme af samme dato, Société métallurgique de Normandie mod Kommissionen og Société des treillis et panneaux soudés mod Kommissionen, ... understregede Retten for første gang, at det ville være ønskeligt, at virksomhederne kunne få et detaljeret indblik i, hvorledes den bøde, der pålægges dem, er beregnet, således at de kan tage stilling med fuldt kendskab til sagen uden at være forpligtet til at anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser til prøvelse af Kommissionens beslutning.
It was only in the judgment of 6 April 1995 in Case T-148/89 Tréfilunion ν Commission, ... and in two other judgments given on the same day (T147/89 Société Métallurgique de Normandie ν Commission ... and T-151/89 Société des Treillis et Panneaux Soudés ν Commission ...), that this Court stressed for the first time that it is desirable for undertakings to be able to ascertain in detail the method used for calculating the fine imposed without having to bring court proceedings against the Commission's decision in order to do so.
»68 Omfanget af begrundelsespligten skal, for så vidt angår en beslutning som den foreliggende, hvorved flere virksomheder pålægges bøder for en overtrædelse af de fællesskabsretlige konkurrenceregler, afgøres under hensyn til, at overtrædelsernes grovhed skal fastslås på grundlag af en lang række forhold, herunder bl.a. sagens særlige omstændigheder, dens sammenhæng og bødernes afskrækkende virkning, uden at der er opstillet en bindende eller udtømmende liste over de kriterier, som obligatorisk skal tages i betragtning ...
As regards a decision which, as in this case, imposes fines on several undertakings for infringement of the Community competition rules, the scope of the obligation to state reasons must be assessed in the light of the fact that the gravity of infringements falls to be determined by reference to a number of factors including, in particular, the specific circumstances and context of the case and the deterrent character of the fines; moreover, no binding or exhaustive list of criteria to be applied has been drawn up. ...
Ved udmålingen af de enkelte bøder har Kommissionen et vist skøn, og det kan derfor ikke antages, at den er forpligtet til at anvende en bestemt matematisk formel...
In the specific circumstances set out in paragraph 77 above, and having regard to the fact that in the procedure before the Court the Commission showed itself to be willing to supply any relevant information relating to the method of calculating the fines, the absence of specific grounds in the Decision regarding the method of calculation of the fines should not, in the present case, be regarded as constituting an infringement of the duty to state reasons such as would justify annulment in whole or in part of the fines imposed.
De kriterier, der er lagt til grund ved fastsættelsen af det generelle og det individuelle bødeniveau, fremgår henholdsvis af beslutningens betragtning 168 og 169 ...
In the Decision, the criteria taken into account in order to determine the general level of fines and the amount of individual fines are set out in points 168 and 169 respectively.
Retten udtalte i så henseende:
The Court of First Instance held as follows in that regard:
Det fremgår imidlertid ikke af beslutningen, at bøderne er blevet beregnet på grundlag af de enkelte virksomheders omsætning på Fællesskabets kartonmarked i 1990 ...
Lastly, as regards intra-group sales of cartonboard, the Court finds that the applicant has not adduced any evidence to show that the Commission should not have taken them into account when it calculated the fine.
På baggrund af det ovenfor anførte kunne sagsøgeren imidlertid kun betragtes som 'hovedmand' og dermed pålægges en bøde under hensyntagen hertil, for perioden fra midten af 1986 til midten af 1988.
However, having regard to the above considerations, the applicant could have been characterised as a "ringleader", and therefore fined on that basis, only in respect of the period from mid1986 until mid-1988.
Retten vil tage stilling til betydningen af denne konstatering for bødespørgsmålet, hvor Retten har fuld prøvelsesret, i forbindelse med behandlingen af anbringendet om fejl ved beregningen af sagsøgerens bøde.
The Court will examine the implications of that conclusion in the context of its unlimited jurisdiction in regard to fines when it considers the plea alleging errors in the calculation of the fine imposed on the applicant.
ved beregningen af
The plea that errors were made in calculating the fine imposed on the appellant
Anbringendet om fejl sagsøgerens bøde
Since the only plea by the applicant which justifies a reduction in the fine is that alleging errors in its calculation, the Court, exercising its unlimited jurisdiction, sets the amount of that fine at ECU 2 700 000.'
Retten, der har fuld prøvelsesret, at bøden bør fastsættes til 2 700 000 ECU.«
As regards the assessment of the duration of the appellant's participation in the cartel, the Court of First Instance held as follows:
Appellanten har i appelsagen nedlagt påstand om, at den appellerede dom og beslutningen henholdsvis ophæves og annulleres, og om at den bøde, der er pålagt selskabet, ophæves, subsidiært nedsættes. Mere subsidiært har selskabet nedlagt påstand om, at sagen hjemvises til Retten.
The Commission therefore correctly found in the sixth paragraph of point 162 of the Decision, that the applicant had to be "held a party to the infringement up to the date of the investigation", that is to say, 23 and 24 April 1991.
»59 Kommissionen antog derfor med rette i beslutningens betragtning 162, sjette afsnit, at sagsøgeren måtte 'anses for at have deltaget i overtrædelsen indtil tidspunktet for kontrolundersøgelserne', dvs. indtil den 23. og 24. april 1991.
In its appeal the appellant submits that the Court should set aside the contested judgment and annul the Decision and cancel, or at least reduce, the fine imposed on it.
Appellanten har gjort fire gældende til støtte for appellen.
In the alternative, it requests that the case be referred back to the Court of First Instance.
Anbringendet kan herefter ikke tiltrædes.«
The plea must therefore be rejected.'
Retten udtalte endvidere:
As regards the other plea, the Court stated as follows:
Som sit første anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten med urette undlod at annullere beslutningen på grund af mangler ved begrundelsen, og at Retten selv har tilsidesat begrundelsespligten i henhold til EF-traktatens artikel 190 (nu artikel 253 EF) ved ikke at begrunde sin afvisning af at annullere beslutningen.
Under that method, the fine would be calculated by applying a basic rate of 9% to the turnover of KNP Vouwkarton and Badische for the period during which the applicant had been one of the cartel ringleaders and a basic rate of 7.5% for the remainder of the period of its infringement.
Ifølge appellanten indeholder beslutningen ikke tilstrækkelige oplysninger om metoden for bødeudmålingen og om, i hvilken grad appellantens to datterselskaber deltog i overtrædelsen, eller om omsætningen eller varigheden og grovheden af overtrædelsen.
order to determine the gravity and duration of the infringement committed by each of the undertakings in question', then refer, as it did in paragraph 79 of the contested judgment, to 'the absence of specific grounds in the Decision regarding the method of calculation of the fines'.
111 Det må konstateres, at denne anden metode er i overensstemmelse med det i beslutningens betragtning 170, andet afsnit, anførte om, at sagsøgeren må betragtes 'som en hovedmand i kartellet i det tidsrum, hvori det var medlem af PWG'.
According to the appellant, the Decision does not contain sufficient information regarding the method of fixing the fine and the extent of the participation by the appellants two subsidiaries, either in terms of turnover or the duration and gravity of the infringement.
Der vil derfor skulle tages hensyn til denne konstatering ved fastsættelsen af bøden.
It was not until one month before the hearing, or at the hearing, that the Commission provided clarification in that respect.
Det skal understreges, at Retten er kompetent i to henseender, når der er tale om søgsmål til prøvelse afkommissionsbeslutninger, hvorved der pålægges virksomheder bøder for overtrædelser af konkurrencereglerne.
The Court of First Instance has jurisdiction in two respects over actions contesting Commission decisions imposing fines on undertakings for infringement of the competition rules.
112 Hvad endelig angår det interne salg af karton inden for koncernen må det konstateres, at sagsøgeren ikke har ført nogen form for bevis for, at Kommissionen burde have undladt at tage hensyn til dette salg ved bødeudmålingen.
However, the error of law so committed by the Court of First Instance is not such as to cause the contested judgment to be set aside, since, having regard to the considerations, set out above, the Court of First Instance validly rejected, notwithstanding paragraphs 75 to 79 of the contested judgment, the plea of infringement of the duty to state reasons in regard to calculation of the fines.
113 Det følger af ovenstående bemærkninger, at sagsøgerens bøde bør nedsættes.
First, under Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment.
For det første skal den prøve lovligheden af beslutningerne i henhold til EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF).
Article 230 EC) it has the task of reviewing the legality of those decisions.
Den skal herved bl.a. kontrollere, at begrundelsespligten i henhold til traktatens artikel 190 er opfyldt, idet en tilsidesættelse heraf medfører, at beslutningen kan annulleres.
In that context, it must in particular review compliance with the duty to state reasons laid down in Article 190 of the Treaty, infringement of which renders a decision liable to annulment.
114 Da der ikke er andre af sagsøgerens anbringender end anbringendet om fejl ved beregningen af sagsøgerens bøde, der kan begrunde, at bøden nedsættes, finder
As there was no obligation on the Commission, as part of its duty to state reasons, to indicate in the Decision the figures relating to the method of calculating the fines, there is no need to examine the various objections raised by the applicant which are based on that erroneous premiss.
i forordning nr. 17, at vurdere, om bødernes størrelse er passende.
Second, the Court of First Instance has power to assess, in the context of the unlimited jurisdiction accorded to it by Article 172 of the Treaty and Article 17 of Regulation No 17, the appropriateness of the amounts of fines.
Denne vurdering kan begrunde, at der fremlægges og tages hensyn til yderligere oplysninger, som det ikke umiddelbart er nødvendigt at nævne i beslutningen i medfør af begrundelsespligten efter traktatens artikel 190.
That assessment may justify the production and taking into account of additional information which is not as such required, by virtue of the duty to state reasons under Article 190 of the Treaty, to be set out in the decision.
Som sit andet anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten med urette undlod at tage stilling til selskabets argument om, at Kommissionen fejlagtigt pålagde det en bøde for perioden efter slutningen af 1989, eller subsidiært kun burde have pålagt det en meget lille bøde i betragtning af selskabets marginale deltagelse i kartellet.
The essential procedural requirement to state reasons is satisfied where the Commission indicates in its decision the factors which enabled it to determine the gravity of the infringement and its duration.
Retten har tilsidesat traktatens artikel 190 ved ikke at tage hensyn til disse særlige omstændigheder.
If those factors are not stated, the decision is vitiated by failure to state adequate reasons.
Appellanten har endvidere gjort gældende, at Retten med urette anvendte satsen 7,5% af virksomhedens omsætning i den omhandlede periode, hvilket ikke er passende under hensyn til selskabets rent marginale deltagelse i kartellet.
By its second plea the appellant complains, first, that the Court of First Instance did not deal with its argument that the Commission had abused its powers in ordering it to pay a fine in respect of the period after the end of 1989 or, in the alternative, should have imposed on it only a very low fine, having regard to the marginal nature of its participation in the cartel.
Hvis der ikke gives sådanne oplysninger, er beslutningen ugyldig på grund af mangler ved begrundelsen.
In failing to take account of those special circumstances, the Court of First Instance infringed Article 190 of the Treaty.
Hvad angår anbringendets første led må det konstateres, at det — som understreget af Kommissionen — fremgår af den appellerede doms præmis 55-59, at Retten tog stilling til sagsøgerens argument og forkastede det. Argumentet om manglende begrundelse kan derfor ikke tiltrædes.
Second, the appellant complains that the Court of First Instance applied the rate of 7.5% to its turnover for the period in question, which is inappropriate in view of the purely marginal nature of its participation in the cartel.
Hvad angår anbringendets andet led skal der erindres om, at Retten har fuld prøvelsesret vedrørende størrelsen af de bøder, som er pålagt virksomheder for overtrædelse af fællesskabsretten, og at det ikke tilkommer Domstolen, når den træffer afgørelse vedrørende retlige spørgsmål under en appelsag, af billighedsgrunde at omgøre det skøn, som Retten har foretaget i så henseende.
As regards the first part of this plea, it must be held that, as the Commission has stated, it is clear from paragraphs 55 to 59 of the contested judgment that the Court of First Instance replied to the appellant's argument in order to refute it.
Retten kunne ikke uden at tilsidesætte traktatens artikel 190 i den appellerede doms præmis 78 udtale, at »Kommissionen ... hvis den ved bødefastsættelsen konsekvent har taget hensyn til visse grundlæggende omstændigheder, [skal] anføre disse i selve beslutningens tekst«.
The Court of First Instance could not, consistently with Article 190 of the Treaty, find, as it did in paragraph 78 of the contested judgment, that 'the Commission must, if it systematically took into account certain basic factors in order to fix the amount of fines, set out those factors in the body of the decision'.
Tilsvarende kunne Retten efter i den appellerede doms præmis 74 at have konstateret, at beslutningen indeholdt »relevante og tilstrækkelige oplysninger om de hensyn, der er lagt til grund ved bedømmelsen af grovheden og varigheden af den overtrædelse, der er begået af den enkelte virksomhed«, ikke uden at gøre sig skyldig i selvmodsigelser i præmisserne i den appellerede doms præmis 79 henvise til, at »bødeberegningen ikke specielt er begrundet i beslutningen«.
Nor, without contradicting itself in the grounds of its judgment, could it, after finding in paragraph 74 of the contested judgment that the Decision contained 'a relevant and sufficient statement of the criteria taken into account in
Som sit tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten med urette i den appellerede doms præmis 112 fastslog, at »sagsøgeren [hvad angår det interne salg af karton inden for koncernen] ... ikke har ført nogen form for bevis for, at Kommissionen burde have undladt at tage hensyn til dette salg ved bødeudmålingen«.
As to the second part of this plea, it should be observed that the Court of First Instance has unlimited jurisdiction when it rules on the amount of fines imposed on undertakings for infringements of Community law and that it is not for the Court of Justice, when ruling on questions of law in the context of an appeal, to substitute, on grounds of fairness, its own assessment for that of the Court of First Instance in the matter.
Da det ikke i henhold til begrundelsespligten påhvilede Kommissionen at angive tallene i forbindelse med metoden for bødeudmålingen i beslutningen, skal der ikke tages stilling til de forskellige argumenter, appellanten har fremført ud fra denne forkerte forudsætning.
By its fourth plea the appellant submits that the Commission, when fixing the fine, wrongly attributed to it responsibility for the infringement committed by Badische with effect from mid1986, it having acquired that company only on 1 January 1987, and complains that the Court of First Instance endorsed that attribution of responsibility without explanation, even though the appellant had contested it.
Det bemærkes i denne forbindelse, at anbringendet ikke kan føre til noget.
The second plea must therefore be rejected.
om det forhold, at KNP blev gjort ansvarlig for Badische's deltagelse i kartellet i perioden forud for KNP's erhvervelse af Badische.
However, nowhere in the contested judgment has the Court of First Instance given reasons for the attribution of responsibility to KNP for Badische's participation in the cartel over the period prior to its acquisition.
interne salg af karton inden for koncernen med henblik på bødeudmålingen, kan dette synspunkt ikke tiltrædes i henseende til artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 17, som har til formål at sikre, at sanktionen står i rimeligt forhold til virksomhedens størrelse på markedet for de af overtrædelsen omfattede produkter.
The plea here under consideration is inoperative. Even if the appellant had in fact adduced the necessary evidence at the hearing before the Court of First Instance to support its argument that the Commission had wrongly taken into account intra-group sales of cartonboard in order to fix the fine, that argument could not be upheld in the light of Article 15(2) of Regulation No 17 which aims to ensure that the penalty is proportionate to the undertaking's size on the product market in respect of which the infringement was committed.
Sagsøgeren anmodede i sit skriftlige indlæg udtrykkeligt Retten om at drage konsekvenserne af, at Badische først var blevet en del af koncernen fra den 1. januar 1987.
The appellant, in its written pleadings, expressly requested the Court of First Instance to draw the appropriate conclusion from the fact that Badische had become part of its group with effect only from 1 January 1987.
Det følger heraf, at Retten har tilsidesat begrundelsespligten ved at undlade at tage stilling til sagsøgerens argument om, at selskabet under alle omstændigheder først kunne gøres ansvarligt for Badische's retsstridige adfærd fra tidspunktet for dets erhvervelse af Badische.
Consequently, by failing to deal with the appellant's argument that it should in any event be liable for Badische's infringements only with effect from its acquisition, the Court of First Instance infringed the duty to state reasons.
Punkt 1 i den appellerede doms konklusion må derfor ophæves.
For that reason, paragraph 1 of the operative part of the contested judgment must be annulled.
Retten har selv med rette i dommen af 14. maj 1998 i sagen Europa Carton mod Kommissionen udtalt: »Hvis der ikke blev taget hensyn til værdien af de interne kartonleverancer inden for Europa Carton, ville de vertikalt integrerede selskaber nødvendigvis blive begunstiget på uberettiget vis.
As the Court of First Instance itself rightly held in its judgment in Case T-304/94 Europa Carton ν Commission: 'To ignore the value of the applicant's internal cartonboard deliveries would inevitably give an unjustified advantage to vertically integrated companies.
Der ville i så fald ikke blive taget hensyn til den fordel, der blev draget af kartellet, og den pågældende virksomhed ville dermed ikke blive pålagt en sanktion, der står i forhold til dens betydning på markedet for de af overtrædelsen omfattede produkter.«
In such a case the benefit derived from the cartel might not be taken into account and the undertaking in question would avoid the imposition of a fine proportionate to its importance on the product market to which the infringement relates.'
Ifølge artikel 54, stk. 1, i EF-statutten for Domstolen ophæver Domstolen, hvis den giver appellanten medhold, den af Retten trufne afgørelse.
Under the first paragraph of Article 54 of the EC Statute of the Court of Justice, the Court of Justice is to set aside the decision of the Court of
Retten har således tilsidesat begrundelsespligten, ligebehandlingsprincippet og proportionalitetsprincippet samt artikel 15 i forordning nr. 17 i forbindelse med bødeudmålingen.
Since the state of the proceedings so permits, final judgment must be given on the amount of the fine to be imposed on the appellant.
Hvad angår spørgsmålet om varigheden af den overtrædelse, appellanten skal gøres ansvarlig for, og navnlig spørgsmålet, om appellanten kan gøres ansvarlig for Badische's retsstridige adfærd i perioden forud for selskabets erhvervelse af Badische, bemærkes, at det som udgangspunkt er den fysiske eller juridiske person, der ledte den pågældende virksomhed på det tidspunkt, hvor overtrædelsen blev begået, der er ansvarlig for overtrædelsen, selv om det på tidspunktet for vedtagelsen af den beslutning, hvorved overtrædelsen blev fastslået, var en anden person, der havde ansvaret for virksomhedens drift.
In the present case it is undisputed that Badische participated in the cartel from mid1986 until 1 January 1987 when it was the production unit of the German packaging producer Herzberger Papierfabrik Ludwig Osthushenrich GmbH und Co. KG.
beslutningens betragtning 149, andet afsnit, blev »ejer (95%)« af selskabet i hele den omhandlede periode, hvor overtrædelsen blev begået.
For the reasons given in paragraphs 46 to 50 of the contested judgment, the appellant must be held responsible for the infringement committed by Badische over the period from January 1987 to April 1991.
Under hensyn til begrundelsen for den appellerede dom og ovenstående bemærkninger bør den bøde, der er pålagt appellanten, fastsættes til 2 600 000 EUR.
Having regard to the reasons given in the contested judgment, as supplemented by the foregoing considerations, the fine imposed on the appellant will be fixed at EUR 2 600 000.