natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retsmødet for Domstolen fandt sted den 15. juni 1999 og generaladvokaten fremsatte forslag til afgørelse den 30. september 1999 (herefter »det første forslag«).
Under those circumstances the Immigration Adjudicator decided to stay the proceedings for a second time and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
En engelsk version heraf blev sendt til Arben Kaba den 27. januar 2000.
Concerning the questions submitted for preliminary ruling
Ved telefax af 3. februar 2000 gav Arben Kaba over for Domstolen udtryk for tvivl med hensyn til nøjagtigheden af visse punkter vedrørende de faktiske omstændigheder i sagen, som det første forslag syntes at tage udgangspunkt i. Da disse unøjagtigheder efter hans opfattelse udgjorde særlige omstændigheder, der kunne begrunde, at den mundtlige forhandling blev genåbnet, meddelte han, at han snart ville indgive supplerende bemærkninger.
By its second question, the national tribunal is asking essentially whether the reply which the Court, in its judgment in Kaba, gave to the questions referred would have been different had the Court taken account of the facts, first, that the situation under national law of the spouse of a migrant worker who is a national of a Member State other than the United Kingdom and the situation of the spouse of a person 'present and settled' in the United Kingdom are in all respects comparable except with regard to the prior period of residence required for the purpose of being granted indefinite leave to remain in the United Kingdom and, second, that no argument was submitted by the competent authorities of the United Kingdom to justify such a difference in treatment.
»Ovenstående bemærkninger støttes af de dokumenter, der allerede er fremlagt for Domstolen. Skulle Domstolen imidlertid finde det nødvendigt at genåbne den mundtlige forhandling med henblik på at sikre
It must, however, be pointed out that the question whether Article 7(2) of Regulation No 1612/68 precludes the application of national rules on the ground that those rules are discriminatory is a question involving the interpretation of Community law.
en korrekt forståelse af de afgørende aspekter og at berigtige generaladvokatens fejlagtige slutninger, er Arben Kabas repræsentanter helt indstillet herpå.«
Consequently, the question whether two categories of persons are in a comparable situation and must for that reason enjoy a social advantage under the same conditions is also a question involving the interpretation of Community law.
Ved skrivelse af 31. marts 2000 bekræftede Domstolens Justitskontor modtagelsen af disse supplerende skriftlige bemærkninger og præciserede over for Arben Kaba, at Domstolens procesreglement ikke indeholdt bestemmelser om, at der kan indgives indlæg efter afslutningen af den mundtlige forhandling.
It follows that the finding by a national court or tribunal that two categories of persons are in a comparable situation from the point of view of national law cannot preclude the Court from forming the view, if appropriate, that those two categories differ with regard to Community law.
I dom af 11. april 2000, Kaba (sag C-356/98), som berigtiget ved kendelse af 4. maj 2001 (ikke trykt i Samling af Afgørelser), fastslog Domstolen følgende:
With regard to the situation of a migrant worker who is a national of a Member State, that person's right of residence is not unconditional inasmuch as it is subject to the condition that the person remains a worker or, where relevant, a person seeking employment, unless he or she derives that right from other provisions of Community law.
»Bestemmelser i en medlemsstat, hvorefter ægtefæller til vandrende arbejdstagere, som er statsborgere i andre medlemsstater, skal have haft bopæl på denne medlemsstats område i mere end fire år, før de kan ansøge om tidsubegrænset opholdstilladelse dér og få ansøgningen behandlet, mens ægtefæller til derværende og fastboende personer, som ikke er underlagt nogen begrænsninger med hensyn til det tidsrum, de kan opholde sig dér, kun skal have haft bopæl i 12 måneder på dette område, indebærer ikke en forskelsbehandling, som er i strid med artikel 7, stk. 2, i [...] forordning [...] nr. 1612/68 [...].«
In contrast, it appears from the information supplied to the Court concerning the national rules in issue in the main proceedings that a person who is 'present and settled' in the United Kingdom is not subject to any restriction regarding the period for which he or she may reside within the territory of that Member State and need not, during his or her stay, satisfy any condition comparable to those laid down by the provisions of Community law referred to above.
Efter afsigelsen af denne dom gjorde Arben Kaba over for Immigration Adjudicator gældende, at det første forslag hvilede på en misforståelse af de faktiske omstændigheder, således som disse var beskrevet i den første forelæggelseskendelse, samt på en misforståelse af den relevante nationale lovgivning.
It follows that the right of residence which these latter provisions confer on nationals of other Member States is not comparable in all respects to that enjoyed by a person who is 'present and settled' in the United Kingdom according to the legislation of that Member State.
Det er på denne baggrund, at Immigration Adjudicator for anden gang har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
The Court's reasoning in Kaba was based on the lack of comparability of the situations in issue and not on the justification for a difference in treatment between the spouse of a migrant worker who is a national of a Member State other than the United Kingdom and the spouse of a person 'present and settled' in the United Kingdom, as the situations governed by paragraphs 255 and 287 of the Immigration Rules respectively are not comparable.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om det svar, Domstolen har givet på de præjudicielle spørgsmål i Kaba-dommen, ville have været anderledes, såfremt Domstolen havde taget hensyn til dels, at retstillingen efter national ret for ægtefællen til en vandrende arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, og retstillingen for ægtefællen til en person, der er »herværende og fastboende« i Det Forenede Kongerige, på alle punkter er sammenlignelig bortset fra længden af det forudgående ophold, der kræves med henblik på at opnå tidsubegrænset opholdstilladelse i Det Forenede Kongerige, dels at Det Forenede Kongeriges kompetente myndigheder ikke har angivet nogen begrundelse for en sådan forskelsbehandling.
'The reply which the Court, in its judgment in Case C-356/98 Kaba, gave to the questions referred in that case for a preliminary ruling would not have been different had the Court taken into consideration the fact that the situation under national law of the spouse of a migrant worker who is a national of a Member State other than the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland and that of the spouse of a person who is "present and settled" in the United Kingdom are, according to the referring tribunal, comparable in all respects except with regard to the period of prior residence which is required for the purpose of being granted indefinite leave to remain in the United Kingdom.
Det bemærkes imidlertid, at spørgsmålet om, hvorvidt artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 er til hinder for anvendelsen af nationale forskrifter med den begrundelse, at disse forskrifter medfører forskelsbehandling, er et spørgsmål om fortolkning af fællesskabsretten.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 11 July 2002.
Spørgsmålet om, hvorvidt disse to grupper af personer befinder sig i en sammenlignelig situation, og om de af denne årsag bør kunne opnå en social fordel på samme betingelser, er ligeledes et spørgsmål om fortolkning af fællesskabsretten.
'(1) Consideration of the criteria on the basis of which the Immigration Adjudicator proposes are examination of the judgment of the Court of Justice of 11 April 2000 discloses no grounds for concluding that the circumstances of the case reveal discrimination contrary to Article 39 EC or
Det følger heraf, at en national rets konstatering af, at to kategorier af personer befinder sig i en sammenlignelig situation efter national ret, ikke er til hinder for, at Domstolen i givet fald fastslår, at disse to kategorier udviser forskelligheder i forhold til fællesskabsretten.
Artide 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community.
Hvad angår situationen for en vandrende arbejdstager, der er statsborger i en medlemsstat, bemærkes, at hans opholdsret ikke er ubetinget, for så vidt som den er betinget af, at han fortsat har status som arbejdstager eller i givet fald som arbejdssøgende, medmindre han støtter ret på andre fællesskabsretlige bestemmelser.
(2) Fundamental rights form an integral part of the general principles of law respect for which is guaranteed by the Court of Justice, inspired by the constitutional traditions common to the Member States and by the guidance given by the international treaties for the protection of human rights on which the Member States have collaborated or of which they are signatories. The European Convention on Human Rights has special significance in that context.
Det fremgår derimod af de oplysninger, der er afgivet til Domstolen om den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning, at en person, der er »herværende og bosat« i Det Forenede Kongerige, ikke er underlagt nogen begrænsning for så vidt angår den periode, i hvilken den pågældende kan opholde sig i denne medlemsstat, og at den pågældende under sit ophold ikke skal opfylde nogen betingelse, der kan sammenlignes med dem, der fastsat i de fællesskabsretlige bestemmelser, der er nævnt i denne doms præmis 46.
(3) The fact that the oral procedure was not re-opened following delivery of the Opinion of Advocate General La Pergola on 30 September 1999 does not mean that the appellant in the main proceedings was denied a fair hearing, since that Opinion contained no argument which could not have been debated by the parties and no significant error regarding the relevant matters of fact or of law.'
Den argumentation, som Domstolen anvendte i Kaba-dommen, er støttet på den omstændighed, at de omhandlede situationer ikke er sammenlignelige, og ikke på spørgsmålet om, hvorvidt den forskel, der er i behandlingen af en ægtefælle til en vandrende arbejdstager, der er statsborger i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, og af en person, der er »herværende og fastboende« i Det Forenede Kongerige, er berettiget, idet de situationer, der er reguleret af henholdsvis afsnit 255 og 287 i Immigration Rules, ikke er sammenlignelige.
(Appeal — Bananas — Imports from ACP States and third countries — Calculation of annual reference quantity allocated to operators — Imports in accordance with interim measures ordered by a national court in interlocutory proceedings - Action for damages) (Full Court)
Da disse situationer ikke er sammenlignelige efter fællesskabsretten, er spørgsmålet om, hvorvidt en sådan forskelsbehandling er berettiget, uden betydning i denne henseende.*
By application lodged at the Court Registry on 23 May 2001, T. Port GmbH & Co. KG ('T. Port') brought an appeal under Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance in Case T-52/99 T. Port ν Commission [2001] ('the judgment under appeal'), seeking to have that judgment set aside in part. The appeal
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 11. juli 2002.
T. Port claims that the Court should set aside the judgment under appeal in so far as that judgment rejects the plea alleging that the Commission failed to take due account of the quantity judicially determined when calculating that company's reference quantity for 1997 to 1999 and order the company to pay all the costs.
T. Port har nedlagt påstand om ophævelse af den appellerede dom, for så vidt som den forkaster anbringendet om, at Kommissionen ikke har taget behørigt hensyn til den mængde, der er fastsat ved en retsafgørelse, ved beregningen af selskabets referencemængde for årene 1997-1999, og for så vidt selskabet dømmes til at betale samtlige sagens omkostninger.
It also follows that the interim legal protection which national courts are authorised to grant to individuals in accordance with the case-law of the Court of Justice must not have the effect of creating a definitive factual framework which cannot be challenged subsequently.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 26. november 2002.
such goods and equipment without their creditors being able to exert any commercial pressure on them to put an end to that practice.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
The applicant submitted additional observations to the Commission on 12 May 1998.
»Konkurrence — misbrug af dominerende stilling — offentlig sundhedssektor betaling af regninger — klage fra leverandører — begrebet virksomhed* (Første Udvidede Afdeling)
— declare the action admissible; annul the contested decision; order such other measures as it deems appropriate so that the Commission fulfils its obligations under Article 233 EC and, specifically, conducts a fresh examination of its complaint of 12 December 1997;
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
At the hearing the applicant withdrew its fifth and seventh heads of claim.
Sagsøgeren er en forening, hvis medlemmer er hovedparten af de virksomheder, der sælger de hygiejneprodukter, der bliver anvendt i hospitalssektoren i Spanien.
The plea alleging error of law or a manifest error of assessment in the application of Articles 82 EC and 86 EC
Sagsøgeren tilsendte Kommissionen en supplerende skrivelse den 12. maj 1998. Ved skrivelse af 2. december 1998 oplyste Kommissionen sagsøgeren om sin foreløbige beslutning om at afvise klagen.
The applicant disputes the Commission's conclusion that the organisations managing the SNS are not undertakings and that therefore Articles 82 EC and 86 EC do not apply to them.
Ved beslutning af 26. august 1999 (herefter »den anfægtede beslutning«), som blev meddelt sagsøgeren den 31. august 1999, afviste Kommissionen endeligt sagsøgerens klage med to begrundelser, nemlig for det første, at »de pågældende 26 ministerier og organer ikke er virksomheder, når de administrerer udførelsen af offentlige sundhedstjenester«, og for det andet, at »de pågældende 26 ministerier og organers stilling som aftagere ikke kan adskilles fra de efterfølgende tjenesteydelser«.
According to the Court of First Instance, it is not disputed in the present case that the SNS, managed by the ministries and other organisations cited in the applicant's complaint, operates according to the principle of solidarity in that it is funded from social security contributions and other State funding and in that it provides services free of charge to its members on the basis of universal cover.
Som følge heraf handler de organer, der administrerer NSS, ikke som virksomheder, når de køber hygiejneprodukter af sagsøgerens medlemmer.
In managing the SNS, these organisations do not, therefore, act as undertakings.
Eftersom en af betingelserne for anvendelse af artikel 82 EF således ikke var opfyldt, fandt Kommissionen, at »det således er ufornødent at vurdere, om de øvrige betingelser i artikel 82 EF er opfyldt«.
The organisations in question also do not act as undertakings when purchasing from the members of the applicant association the medical goods and equipment which they require in order to provide free services to SNS members.
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
The plea of infringement of the rights of the defence
Kommissionen pålægges at udlevere samtlige dokumenter til sagsøgeren, der vedrører sagsøgerens klage, og som Kommissionens tjenestegrene er i besiddelse af.
As has already been observed, the Commission dismissed the applicant's complaint on the ground that the bodies which manage the SNS do not act as undertakings, for the purpose of Article 82 EC, when purchasing the medical goods and equipment needed to operate the SNS (paragraphs 20 to 24 of the contested decision).
Der træffes afgørelse i Rettens plenum i overensstemmelse med artikel 14 i Rettens procesreglement, og der udpeges i givet fald en generaladvokat.
Moreover, the Court has found that the Commission was entitled to dismiss the complaint on that ground, given the circumstances of the present case.
Der træffes enhver anden foranstaltning, som Retten skønner passende med henblik på at sikre, at Kommissionen opfylder de forpligtelser, der påhviler den i medfør af artikel 233 EF, og navnlig foretager en ny vurdering af klagen indgivet den 12. december 1997.
That being so, there was no point in the Commission considering the other aspects of the applicant's complaint because, even if it had done so and reached the conclusion that there had been an abuse of a dominant position, it could not then have adopted a decision recording an infringement of Article 82 EC or of the combined provisions of Articles 82 and 86 EC.
Kommissionen tilpligtes at betale de omkostninger, sagsøgeren har afholdt under den administrative procedure.
The Commission discharged the only obligation upon it in this case in that it gave the applicant an opportunity to submit written observations on the position which it initially adopted.
Under retsmødet har sagsøgeren meddelt Retten, at foreningen frafalder den femte og syvende påstand.
There can have been no infringement of the right of access to the Commission's file given that the applicant was apprised of all the documents contained in it.
Anbringendet om tilsidesættelse af retten til kontradiktion
to bear its own costs together with those incurred by the
Under disse omstændigheder var det ufornødent for Kommissionen at vurdere de øvrige aspekter i klagen, indgivet af sagsøgeren, fordi en sådan vurdering, selv hvis den havde ført til en konstatering af, at der var tale om misbrug af en dominerende stilling, ikke ville kunne have ført til vedtagelsen af en beslutning om tilsidesættelse af artikel 82 EF eller artikel 82 EF og 86 EF i sammenhæng.
On 9 December 1999, the applicant filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) ('the Office') under Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark, as amended.
Kommissionen kan ikke hævdes at have tilsidesat en virksomheds ret til kontradiktion, fordi den ikke har foretaget en overflødig analyse af visse dele af klagen.
By decision of 7 September 2000, the examiner refused the application on the ground that the mark applied for was devoid of any distinctive character for the purposes of Article 7(l)(b) of Regulation No 40/94.
Anbringendet om mangelfuld begrundelse og tilsidesættelse af princippet om gennemsigtiglied
On 7 November 2000, the applicant appealed to the Office under Article 59 of Regulation No 40/94 against the examiner's decision.
Kommissionen har iagttaget den eneste konkrete forpligtelse, der påhvilede den i nærværende sag, idet sagsøgeren har fået lejlighed til at fremsætte skriftlige bemærkninger til Kommissionens foreløbige stillingtagen.
The Court of First Instance notes that the mere fact that the applicant and its competitors have chosen different shapes and colours for their detergent solids and that they seek to protect them as trade marks is not, however, a sufficient ground for concluding that the get-up of those products is normally perceived by the relevant public as an indication of their trade origin.
Der kan ikke være tale om tilsidesættelse af retten til aktindsigt, eftersom sagsøgeren havde kendskab til samtlige dokumenter i Kommissionens sagsakter.
In those circumstances, the Board of Appeal cannot be criticised for having failed to have regard to the situation on the relevant market.
Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.*
Orders the applicant to pay the costs.'
»EF-varemærker — tredimensionalt varemærke formen af et produkt til opvaskemaskine -ægformet tablet — absolut registreringshindring — artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 40/94* (Anden Afdeling)
(Community trade mark — Invalidity proceedings —BSS —Article 51 of Regulation (EC) No 40/94 — Absolute ground for refusal —Article 7(l)(d) of Regulation No 40/94 — Distinctive character acquired through use —Articles 7(3) and 51(2) of Regulation No 40/94) (Second Chamber)
Den 9. december 1999 indgav sagsøgeren i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker, som ændret, en EF-varemærkeansøgning til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«).
On 1 April 1996 Alcon Pharmaceuticals Ltd filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (hereinafter the Office') under Regulation No 40/94.
Det tredimensionale varemærke, der søges registreret, er følgende:
The trade mark in respect of which registration was sought was the acronym 'BSS'.
Der gøres ikke krav på nogen farve.
On 29 November 1999 the transfer of the mark into the applicant's name was recorded in the register at the Office.
De produkter, som varemærket søges registreret for, henhører under klasse 3 i Nice-arrangementet.
On 7 December 1998 the intervener filed an application for a declaration under Article 51(1) of Regulation No 40/94 that the Community trade mark was invalid.
Ved afgørelse af 7. september 2000 afslog undersøgeren ansøgningen med den begrundelse, at det ansøgte varemærke savnede ethvert fornødent særpræg i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
By decision of 15 December 1999 the Cancellation Division declared the Community trade mark invalid pursuant to Article 51(l)(a) of Regulation No 40/94, on the ground that the mark consisted of a sign which had become customary in the current language within the meaning of Article 7(l)(d) of Regulation No 40/94.
Den 7. november 2000 påklagede sagsøgeren i henhold til artikel 59 i forordning nr. 40/94 undersøgerens afgørelse til Harmoniseringskontoret.
On 15 February 2000 an appeal was brought before the Office under Article 59 of Regulation No 40/94 against the decision of the Cancellation Division.
Ved afgørelse af 22. maj 2001 (herefter »den anfægtede afgørelse«), som blev meddelt sagsøgeren den 5. juni 2001, annullerede appelkammeret undersøgerens afgørelse, for så vidt som undersøgeren havde afslået ansøgningen for følgende varer: »Parfumerivarer, æteriske olier, kosmetisk creme, hårvand, deodoranter til personligt brug, svedbekæmpende midler og tandplejemidler«. Appelkammeret afviste i øvrigt sagsøgerens klage.
The First Board of Appeal dismissed the appeal by a decision of 13 July 2001 (hereinafter 'the contested decision'), which was served on the applicant on 18 July 2001.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 14. august 2001 har sagsøgeren anlagt nærværende sag.
By application lodged at the Registry of the Court on 18 September 2001 the applicant brought this action.
Retten bemærker, at den omstændighed, at sagsøgeren og virksomhedens konkurrenter har valgt forskellige former og farver for deres opvaskemidler i fast form, og det forhold, at de gør en indsats for at beskytte dem som varemærker, dog ikke i sig selv giver tilstrækkeligt grundlag for at antage, at den relevante kundekreds normalt opfatter disse varers ydre som en angivelse af deres handelsmæssige oprindelse.
The applicant claims that it proved to the Cancellation Division of the Office that it was the first to adopt BSS as a trade mark in 1959 and that it has taken steps to maintain the distinctiveness of the mark and continues to do so.