natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 21. november 2002.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 November 2002.
Sag C-11/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Europæiske Centralbank Regler for institutionerne
Case C-11/00 Commission of the European Communities ν European Central Bank Law governing the institutions
»Den Europæiske Centralbank (ECB) — afgørelse 1999/726/EF om bekæmpelse af svig — beskyttelse af Fællesskabernes finansielle interesser—Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) - forordning (EF) nr. 107311999 - anvendelse på ECB -ulovlighedsindsigelser — antagelse til realitetsbehandling — ECB's uafhængighed — artikel 108 EF — retsgrundlag — artikel 280 EF — høring af ECB — artikel 105, stk. 4, EF — proportionalitet«. (Domstolens plenum)
(European Central Bank (ECB) —Decision 1999/726/EC on fraud prevention —Protection of the Communities'financial interests —European Anti-Fraud Office (OLAF) — Regulation (EC) No 107311999 - Applicability to the ECB - Plea of illegality - Admissibility -Independence of the ECB —Article 108 EC — Legal basis —Article 280 EC — Consultation of the ECB - Article 105(4) EC - Proportionality) (Full Court)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 14. januar 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 230 EF anlagt sag med påstand om annullation af Den Europæiske Centralbanks afgørelse 1999/726/EF af 7. oktober 1999 om bekæmpelse af svig (ECB/1999/5) (herefter »den anfægtede afgørelse«)
By application lodged at the Court Registry on 14 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 230 EC for annulment of Decision 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention (ECB/1999/5) ('the contested decision').
Søgsmålet
The application
Kommissionen har i sagen nedlagt påstand om annullation af den anfægtede afgørelse med den begrundelse, at den er i strid med forordning nr. 1073/1999 og navnlig denne forordnings artikel 4.
In its application, the Commission claims that the Court should annul the contested decision on the ground that it infringes Regulation No 1073/1999, in particular Article 4 thereof.
Kommissionen har for det første anført, at det af den anfægtede afgørelses ottende betragtning og artikel 2 fremgår, at D-IR ifølge denne afgørelse har den eksklusive kompetence til at foretage administrative undersøgelser inden for ECB vedrørende bekæmpelse af svig.
It submits, first, that the eighth recital to, and Article 2 of, the contested decision make clear that, according to that decision, the D-ΙΑ is solely responsible for administrative investigations within the ECB so far as combating fraud is concerned.
Dette er i direkte modstrid med såvel OLAF's undersøgelsesbeføjelser i henhold til forordning nr. 1073/1999 som den pågældende forordnings anvendelighed på ECB, og afspejler den holdning, som ECB har indtaget under den pågældende forordnings tilblivelse.
That amounts to the outright negation of both the investigative powers conferred on OLAF by Regulation No 1073/1999 and the applicability of the regulation to the ECB and reflects the line taken by the ECB whilst the regulation was in its preparatory stages.
For det andet har Kommissionen anført, at i betragtning af det valg, som ECB har foretaget, fastsætter den anfægtede afgørelse ingen gennemførelsesforanstaltning af artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 1073/1999, men bestemmer tværtimod, at ECB's ansattes skal underrette Direktoratet for Intern Revision [herefter »DIR«] fremfor OLAF om ethvert tilfælde af svig.
Second, the Commission argues that in view of the approach taken by the ECB the contested decision includes no measures for implementing Article 4(6) of Regulation No 1073/1999 but instead provides that the staff of the ECB are to inform the Directorate for Internal Audit ("D-IA") rather than OLAF in any case of fraud.
Anvendeligheden af forordning nr. 1073/1999
The applicability of Regulation No 1073/1999
ECB har anført, at forordning nr. 1073/1999 skal fortolkes således, at ECB ikke er omfattet af dens anvendelsesområde.
The ECB submits that Regulation No 1073/1999 must be interpreted so as to exclude the ECB from its scope.
ECB har herved bl.a. anført, at begrebet »organer, kontorer og agenturer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne«, der anvendes i forordningens artikel 1, stk. 3, ikke er særlig præcist, idet det — navnlig henset til, at artikel 280, stk. 4, EF er hjemmelen for denne forordning — kan forstås således, at begrebet ikke omfatter »organer«, der har økonomiske interesser, der adskiller sig fra Fællesskabets, og som ikke vedrører dettes budget.
It argues in particular that the expression 'bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties' in Article 1(3) of the regulation lacks precision so that, particularly since Article 280(4) EC was chosen as the legal basis for the regulation, it may be construed as not applying to *bodies' whose financial interests are distinct from those of the European Community and are not linked to the letter's budget.
Som både Kommissionen og intervenienterne med rette har anført, skal det fastslås, at begreberne »institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne« i artikel 1, stk. 3, i forordning nr. 1073/1999, ikke kan fortolkes således, at de ikke omfatter ECB.
As both the Commission and the interveners have rightly argued, it must be found that the expression 'institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties' in Article 1(3) of Regulation No 1073/1999 must indeed be interpreted as including the ECB.
Det bemærkes hertil alene, at uanset ESCB-statuttens særlige stilling i Fællesskabets retsorden, er ECB oprettet ved EF-traktaten, hvilket fremgår af selve ordlyden af artikel 8 EF.
It is sufficient to point out in that connection that, regardless of the distinctive features of its status within the Community legal order, the ECB was indeed established by the EC Treaty, as is apparent from the actual wording of Article 8 EC.
Det fremgår hverken af præamblen til eller af bestemmelserne i forordning nr. 1073/1999, at fællesskabslovgiver havde til hensigt at foretage en sondring mellem institutioner, organer, kontorer og agenturer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne, ved bl.a. at undtage de organer, kontorer og agenturer, der har indtægter, der er adskilt fra Fællesskabets budget.
It does not follow from either the preamble to, or the provisions of, Regulation No 1073/1999 that the Community legislature intended to draw any distinction between the institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, in particular by excluding those bodies, offices or agencies which have resources distinct from the Community budget
I syvende betragtning til denne forordning understreges derimod udtrykkelig nødvendigheden af, at området for interne undersøgelser omfatter »alle« de pågældende institutioner, organer, kontorer og agenturer.
Instead, the seventh recital to Regulation No 1073/1999 specifically draws attention to the need to extend the scope of OLAFs internal investigations to 'all' the institutions, bodies, offices and agencies.
Med henblik på den klare ordlyd af forordning nr. 1073/1999 er der således ingen tvivl om, at den pågældende forordning skal fortolkes således, at den bl.a. finder anvendelse på ECB, uanset om dette forhold kan påvirke gyldigheden af den pågældende forordning.
Given the clear terms of Regulation No 1073/1999, there can be no doubt that the regulation must be interpreted as being intended to apply to the ECB, irrespective of whether or not that circumstance is apt to affect the legality of the regulation.
ECB's ugyldighedsindsigelse mod forordning nr. 1073/1999
The ECB's plea alleging that Regulation No 107311999 is illegal
— Anbringende om manglende retsgrundlag
— Plea alleging lack of legal basis
Domstolen bemærker, at i modsætning til hvad ECB har fremført under det første anbringende, skal udtrykket »Fællesskabets finansielle interesser« i artikel 280 EF fortolkes således, at det ikke kun omfatter indtægter og udgifter, der er opført på fællesskabsbudgettet, men i princippet ligeledes omfatter indtægter og udgifter, der er opført på budgettet for andre organer, kontorer og agenturer, som er oprettet ved EF-traktaten.
The Court find that contrary to the submissions made by the ECB for the purposes of its first ground of defence, the expression 'financial interests of the Community' in Article 280 EC must be interpreted as encompassing not only revenue and expenditure covered by the Community budget but also, in principle, revenue and expenditure covered by the budget of other bodies, offices and agencies established by the EC Treaty.
Det forhold, at et organ, et kontor eller et agentur er oprettet i henhold til EF-traktaten, tyder for det andet på, at det er oprettet med henblik på at bidrage til at gennemføre Det Europæiske Fællesskabs mål og udgør en del af Fællesskabet. De midler, som organet, kontoret eller agenturet har til rådighed i henhold til traktaten, udgør derfor i sig selv en egen og direkte finansiel interesse for Fællesskabet.
Second, the fact that a body, office or agency owes its existence to the EC Treaty suggests that it was intended to contribute towards the attainment of the European Community's objectives and places it within the framework of the Community, so that the resources that it has at its disposal by virtue of the Treaty have by their nature a particular and direct financial interest for the Community.
Det skal desuden fastslås, at ECB ikke har godtgjort, hvorledes det forhold, at ECB er underlagt foranstaltninger, der er vedtaget af fællesskabslovgiver på området for bekæmpelse af svig og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Fællesskabernes finansielle interesser, såsom de foranstaltninger, der er fastsat i forordning nr. 1073/1999, kan påvirke dens evne til at gennemføre de opgaver, den har fået pålagt ved EF-traktaten, på en uafhængig måde.
There are no grounds which prima facie preclude the Community legislature from adopting, by virtue of the powers conferred on it by the EC Treaty and under the conditions laid down therein, legislative measures capable of applying to the ECB.
Hvad angår muligheden for, at forordningernes bestemmelser er blevet anvendt fejlagtigt, bemærkes alene, at dette ikke kan medføre, at forordningen er ugyldig.
Furthermore, the ECB has not established how the fact that it is subject to measures adopted by the Community legislature in the area of fraud prevention and the prevention of any other unlawful activities detrimental to the European Community's financial interests, such as the measures provided for in Regulation No 1073/1999, is such as to undermine its ability to perform independently the specific tasks conferred on it by the EC Treaty.
— Anbringendet om en tilsidesættelse afproportionalitetsprincippet proportionalitetsprincippet
It is sufficient to state that any defects in the way in which the provisions of the regulation are applied cannot entail its illegality.
ECB har ikke bevist, at fællesskabslovgiver har anlagt et åbenbart urigtigt skøn.
— Plea alleging breach of the principle of proportionality
Fællesskabslovgiver kan nemlig — selv om de forskellige institutioner, organer, agenturer og kontorer, der er oprettet ved eller på grundlag af traktaterne, har deres egne kontrolordninger, herunder dem, som ECB har fremhævet — have antaget, at det for at forstærke forebyggelsen og bekæmpelsen af svig, korruption og andre uregelmæssigheder, der kan skade Fællesskabernes finansielle interesser, var nødvendigt at oprette en kontrolordning, der på én gang er centraliseret inden for det samme organ, som er specialiseret, og som anvendes på en uafhængig og ensartet måde i forhold til disse institutioner, organer, agenturer og kontorer.
The ECB has not established that the Community legislature made a manifest error of assessment The legislature was entitled to take the view that notwithstanding the existence of control mechanisms specific to the various institutions, bodies, offices and agencies established by, or on the basis of, the Treaties, including those to which the ECB refers with regard to itself, it was necessary, for the purposes of strengthening the prevention of, and the fight against, fraud, corruption and other irregularities detrimental to the financial interests of the European Community, to set up a control mechanism which is simultaneously centralised within one particular organ, specialised and operated independently and uniformly with respect to those institutions, bodies, offices and agencies.
Da de fire anbringender, som ECB har fremført til støtte for indsigelsen på grundlag af artikel 241 EF, således skal forkastes, må det fastslås, at forordning nr. 1073/1999 finder anvendelse på ECB.
Since the four pleas put forward by the ECB in support of the objection of illegality based on Article 241 EC have thus been rejected, it must be concluded that Regulation No 1073/1999 applies to the ECB.
Det må derfor undersøges, om den anfægtede afgørelse skal annulleres, fordi den, som Kommissionen har anført, tilsidesætter bestemmelserne i den pågældende forordning, hvilket er bestridt af ECB.
Thus, it is appropriate to examine whether the contested decision must be annulled because — as the Commission maintains — it infringes the provisions of that regulation.
Tilsidesættelsen af forordning nr. 1073/1999
Infringement of Regulation No 1073/1999
ECB har ved at træffe den anfægtede afgørelse - der er støttet på den fejlagtige antagelse, at forordning nr. 1073/1999 ikke finder anvendelse på ECB, og som således viser ECB's vilje til alene at organisere bekæmpelse af svig inden for ECB — tilsidesat anvendelsen af den ordning, der er indført ved denne forordning, og i stedet for at træffe en afgørelse i henhold til artikel 4, stk. 1, andet punktum, og stk. 6, i denne forordning har indført særlige bestemmelser for ECB.
In adopting the contested decision, which is based on the incorrect premiss that Regulation No 1073/1999 does not apply to the ECB and which consequently gives expression to the ECB's intention to assume sole responsibility for combating fraud within it, the ECB failed to apply the system set up by the regulation and, instead of adopting the decision referred to in Article 4(1), second subparagraph, and (6) of the regulation, established a separate system peculiar to the ECB.
ECB har ved at udelukke anvendelsen af forordning nr. 1073/1999 og ved ikke at have tilpasset sine interne procedurer således, at de opfylder forordningernes krav, tilsidesat forordningen, navnlig forordningen artikel 4, og overskredet grænserne for selvstændigt at regulere sin egen organisation på området for bekæmpelsen af svig.
In failing to apply Regulation No 1073/1999 and refusing to adapt its internal procedures in such a way as to satisfy the requirements laid down by the regulation, the ECB infringed the regulation, in particular Article 4 thereof, and exceeded the margin of autonomy of organisation which it retains for the purpose of combating fraud.
»1) Den Europæiske Centralbanks bekæmpelse af svig (ECB/1999/5)
Annuls Decision 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention (ECB/1999/5);
Den Europæiske Centralbank betaler sagens omkostninger.
Orders lhe European Central Bank to pay the costs;
Kongeriget Nederlandene, Europa-Parlamentet bærer deres egne omkostninger.«.
Orders the Kingdom of the Netherlands, the European Parliament and the Council of the European Union to bear their own costs.'
3) lade Europa-Parlamentet, Rådet og Kongeriget Nederlandene bære deres egne omkostninger.«
'(1) declare void Decision No 1999/726/EC of the European Central Bank of 7 October 1999 on fraud prevention;
Kommissionen har i sagen nedlagt påstand om annullation af den anfægtede afgørelse med den begrundelse, at den er i strid med forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999 og navnlig disse forordningers artikel 4.
(3) order the European Parliament, the Council and the Kingdom of the Netherlands to bear their own costs.'
kræves en tilladelse fra EIB's formand, og udleveringen af oplysningerne skal ske på betingelser, som EIB's formand fastsætter.
Case C-15/00 Commission of the European Communities ν European Investment Bank Law governing the institutions
I denne sag bemærkes, at EIB ikke har bevist, hvorledes det forhold, at den er underlagt foranstaltninger, der er vedtaget af fællesskabslovgiver på området for bekæmpelse af svig og enhver anden ulovlig aktivitet, der skader Fællesskabernes finansielle interesser, såsom de foranstaltninger, der er fastsat i forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999, er uforeneligt med dens særstilling.
By application lodged at the Court Registry on 19 January 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 237(b) EC and, in the alternative, under Article 230 EC for annulment of the Decision of the Management Committee of the European Investment Bank of 10 November 1999 concerning cooperation with the European Anti-Fraud Office (OLAF) ('the contested decision').
I modsætning til, hvad EIB har anført, skal udtrykket »Fællesskabets finansielle interesser« i artikel 280 EF fortolkes således, at det ikke kun omfatter indtægter og udgifter, der er opført på fællesskabsbudgettet, men i princippet ligeledes omfatter indtægter og udgifter, der er opført på budgettet for andre organer, kontorer og agenturer, som er oprettet ved EF-traktaten.
Its essential submission is that the contested decision is contrary to the powers conferred on OLAF in relation to the conduct of administrative investigations in that it confines the ability to carry out investigations of the EIB to the latter's internal services.
Som den nederlandske regering har anført, gælder tilsvarende for det forhold, at udtrykket »Fællesskabets finansielle interesser« tilsyneladende er bredere end udtrykket »Fællesskabets indtægter og udgifter«, der bl.a. nævnes i artikel 268 EF.
The decision likewise violates OLAFs right of access to information held by the ΕΓΒ by making such access subject, in any given case, to authorisation from the President of the ΕΓΒ and to conditions which are to be defined by him.
Hvad særligt angår EIB bemærkes, at dette fællesskabsorgan er blevet oprettet ved EF-traktaten og ifølge artikel 267, stk. 1, EF har til opgave »i Fællesskabets interesse at bidrage til en afbalanceret og gnidningsløs udvikling af det fælles marked«.
By its first ground of defence, the EIB contends that the autonomous status which it enjoys under the EC Treaty is apt to put it beyond the reach of Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999.
Heraf følger, at det forhold, at forordning nr. 1073/1999 også vedrører EIB, der er oprettet ved EF-traktaten, og som ifølge traktaten har sine egne finansielle midler, der er adskilt fra fællesskabsbudgettet, ikke kan begrunde, at forordningen ikke skal anvendes med hjemmel i artikel 241 EF.
In this instance, the Court finds that the EIB has not established how the fact that it is subject to measures adopted by the Community legislature in the area of fraud prevention and the prevention of any other unlawful activities detrimental to the European Community's financial interests, such as the measures provided for in Regulations Nos 1073/1999 and 1074/1999, is incompatible with its special status.
Som generaladvokaten har anført i punkt 139 i sit forslag til afgørelse, er det for det første klart, at alene det forhold, at Euratom-traktaten ikke nævner EIB, ikke forhindrer, at bestemmelserne i denne traktat eller foranstaltninger, der er vedtaget i medfør heraf, i givet fald finder anvendelse på dette organ.
Contrary to the EIB's submission, the expression 'financial interests of the Community" in Article 280 EC must be interpreted as encompassing not only revenue and expenditure covered by the Community budget but also, in principle, revenue and expenditure covered by the budget of other bodies, offices and agencies established by the EC Treaty.
I modsætning til det af EIB anførte, fremgår det for det andet af artikel 183 A EA, at beskyttelsen af Det Europæiske Atomenergifællesskabs finansielle interesser udgør et selvstændigt formål (jf. analogt dom af 18.11.1999, sag C-209/97, Kommissionen mod Rådet, præmis 29).
Among the factors bearing out such a finding is, first, the fact that the expression is peculiar to Article 280 EC and is different from the terms used in other provisions of Title II of Part Five of the EC Treaty, entitled 'Financial Provisions', which refer invariably to the 'budget' of the European Community.
EIB har derfor med urette gjort gældende, at en retsakt som forordning nr. 1074/1999, som ubestridt har til formål at bekæmpe svig, der er rettet mod Det Europæiske Atomenergifællesskabs interesser, ikke er blevet vedtaget med henblik på at virkeliggøre et af det nævnte Fællesskabs formål.
The same may be said of the fact, pointed to by the Netherlands Government, that the expression 'financial interests of the Community' seems wider than the expression 'items of revenue and expenditure of the Community' found inter alia in Article 268 EC.
Som Kommissionen har gjort gældende, må det fastslås, at den anfægtede afgørelse på forskellige måder er i strid med artikel 4 i forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999.
Second, the fact that a body, office or agency owes its existence to the EC Treaty suggests that it was intended to contribute towards the attainment of the European Community's objectives and places it within the Community legal order, so that the resources that it has at its disposal by virtue of the Treaty have by their nature a particular and direct financial interest for the Community.
For det første foreskriver punkt 4 i del I i den anfægtede afgørelse, at interne undersøgelser inden for EIB alene skal foretages af EIB's interne revisionstjeneste i henhold til EIB's egne procedurer. Punkt 5-8 i afgørelsens del I, bestemmer endvidere, at samarbejdet med OLAF i den henseende alene indebærer, at denne tjeneste skal foretage en intern undersøgelse efter anmodning fra OLAF's direktør og underrette denne om resultatet af undersøgelsen.
As regards more specifically the EIB, it may be noted in that respect that it was established by the EC Treaty and is a Community body whose task, as the first paragraph of Article 267 EC provides, is to contribute ... to the balanced and steady development of the common market in the interest of the Community'.
For det andet bestemmer punkt 9 og 10 i del I i den anfægtede afgørelse, at OLAF's adgang til oplysninger, der er i EIB's besiddelse, i hvert enkelt tilfælde afhænger af en tilladelse fra EIB's formand, og at EIB's formand fastsætter betingelserne for udleveringen heraf.
It follows that the EIB, by virtue of the EC Treaty, forms part of the framework of the Community.
Set i lyset af betragtningerne til den anfægtede afgørelse, der udtrykkeligt understreger, at afgørelsen er blevet truffet under hensyn til de retlige rammer, som EIB er blevet pålagt ved EF-traktaten og EIB's vedtægter, er de forskellige bestemmelser, der er nævnt ovenfor, i øvrigt et klart udtryk for en afgørelse fra EIB, hvorefter forordning nr. 1073/1999 og nr. 1074/1999 ikke finder anvendelse på EIB.
It follows that the fact that Regulation No 1073/1999 also concerns the EIB, which, having been established by the EC Treaty, by virtue of that Treaty has its own resources distinct from those of the Community budget, does not provide grounds for finding the regulation inapplicable on the basis of Article 241 EC.
Det hedder i domskonklusionen:
Legal basis of Regulation No 1074/1999
»1) Afgørelsen af 10. november 1999 truffet af direktionen for Den Europæiske Investeringsbank om samarbejde med Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) annulleres.
By its third ground of defence, the EIB contends that Regulation No 1074/1999 must be declared inapplicable under Article 156 EA on the ground that it could not be adopted on the basis of Article 203 EA
3) og Rådet for Den Europæiske
Those arguments cannot be accepted.