natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Appellanten i hovedsagen, Stichting »Goed Wonen«, indtrådte som retssuccessor for Woningsbouwvereniging »Goed Wonen« (byggeforeningen »Goed Wonen«, herefter »GW-foreningen«).
By judgment of 24 August 1999, the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 5(3) and Article 13B(b) and C(a) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax; uniform basis of assessment.
I løbet af andet kvartal af 1995 blev tre nye ejendomskomplekser med lejligheder til udlejning leveret til GW-foreningen.
In the course of the second quarter of 1995, three newly­built housing complexes with dwellings designed for letting were supplied to the GW Association.
egen drift efteropkrævningskravet til 639 992 NLG, svarende til det beløb afgiftsforvaltningen havde refunderet GW-foreningen på grundlag af dens afgiftsangivelse.
its very limited freedom of action, the GW Foundation was to be assimilated to the GW Association owing to the quite preponderant role of the latter, as shown by the powers conferred in granting the usufructuary right, and to the close administrative association of the two bodies.
indrømmelse, overdragelse, ændring, afkald på eller opsigelse af tinglige rettigheder over fast ejendom, kun kan betegnes som »levering af et gode«, hvis det beløb, der erlægges som vederlag herfor, forhøjet med merværdiafgiften mindst svarer til den økonomiske værdi af den faste ejendom, som disse rettigheder vedrører.
for a sum lower than the cost price of those dwellings. As usufructuary, the GW Foundation commissioned the GW Association to manage the dwellings, to carry out or have carried out large and small-scale maintenance work, to collect and administer rents, to issue receipts for rent received, to conclude, amend and terminate leases of the dwellings, issue invoices in respect of rent increases and to carry out all such legal acts on behalf of the usufructuary as the GW Association might deem appropriate in connection with such management.
Den 21. august 1997 blev GW-foreningens retlige form ændret til en fond under navnet Stichting »Goed Wonen«.
The Hoge Raad also points out that, the Sixth Directive does not define letting' or leasing', the case raises the question whether, in Article 13B(b) of the Directive, the Council intended to limit the scope of those concepts to that which they have in the civil law of the Member State concerned.
Ved dom af 20. maj 1998 stadfæstede Gerechtshof te Arnhem efteropkrævningen med det beløb, som i mellemtiden var blevet reduceret af Inspecteur. Det er denne dom, som Stichting »Goed Wonen« har indbragt for den forelæggende ret.
Taking the view that, in those circumstances, the case required an interpretation of the Sixth Directive, the Hoge Raad der Nederlanden stayed proceedings and referred two questions to the Court for a preliminary ruling.
I den forbindelse skal det allerede her bemærkes, at det følger af ordlyden af sjette direktivs artikel 5, stk. 1 og stk. 3, at medlemsstaterne kun kan betragte overdragelsen af tinglige rettigheder, som giver indehaveren brugsret til en fast ejendom, som »levering« af materielle goder.
In its tax return for the period 1 April to 30 June 1995, the GW Association entered, first, the VAT which it had charged the GW Foundation for the grant of the usufruct, amounting to NLG 645 067, and, second, the amount of VAT which it itself had been charged for construction of the dwellings, amounting to NLG 1 285 059, which was deducted as input tax.
Selv om det efter sjette direktivs artikel 5, stk. 3, er muligt at sidestille alle de pågældende rettigheder med materielle goder, eller kun at sidestille en enkelt eller nogle få af rettighederne, kan medlemsstaterne i henhold til denne bestemmelse ligeledes begrænse en sådan sidestillelse til kun at omfatte de rettigheder, som opfylder præcise kriterier, som fastsættes af den pågældende medlemsstat.
The Tax Inspector later issued a supplementary assessment for the amount deducted by the GW Association. That assessment was confirmed by a decision of 12 December 1996 which the GW Association challenged before the Gerechtshof te Arnhem.
Den forelæggende ret har anført, at eftersom sjette direktiv ikke definerer begreberne »bortforpagtning« og »udlejning«, opstår der i nærværende sag spørgsmålet om, hvorvidt Rådet med direktivets artikel 13, punkt B, litra b), har ønsket at begrænse rækkevidden af begreberne til deres rækkevidde i henhold til de pågældende medlemsstaters civilretlige ordninger.
However, by decision of 14 February 1997, the Inspector reduced his assessment to the sum of NLG 639 992, which corresponded to the amount which the tax authorities had reimbursed to the GW Association on the basis of its tax declaration.
Imidlertid bidrager betingelsen i momslovens artikel 3, stk. 2, om, at det aftalte vederlag for indrømmelsen af de i bestemmelsen omhandlede rettigheder, forhøjet med omsætningsafgiften, skal være mindst lig med kostprisen for den pågældende faste ejendom, til at opfylde sjette direktivs målsætning om at sikre en reel og korrekt opkrævning af moms, uanset at betingelsen i praksis sjældent vil være opfyldt.
By its first question, the Hoge Raad asks essentially whether, on a proper construction of Article 5(3)(b) of the Sixth Directive, it precludes a national provision, such as Article 3(2) of the VAT Law, whereby classification as a "supply of goods' of the grant, transfer, modification, waiver or termination of rights in rem is made subject to the condition that the total consideration, plus turnover tax, amounts at least to the economic value of the immovable property to which the rights in rem relate.
Herefter er en sådan betingelse ikke i strid med bestemmelserne i sjette direktivs artikel 5, stk. 3.
On 21 August 1997, the GW Association adopted the legal form of a foundation and became the Stichting 'Goed Wonen'
Da Hoge Raad der Nederlanden under disse omstændigheder fandt, at en fortolkning af sjette direktiv var nødvendig for sagens afgørelse, besluttede den at udsætte sagen og har forelagt Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
By judgment of 20 May 1998, the Gerechtshof upheld the supplementary assessment, as reduced in the meantime by the Tax Inspector.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om sjette direktivs artikel 5, stk. 3, litra b), skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som momslovens artikel 3, stk. 2, hvorefter transaktioner, der består i
As the Hoge Raad der Nederlanden points out in its judgment, the Gerechtsof te Arnhem ruled that the situation created by the GW Association, in setting up the GW Foundation and granting it the usufructuary right over the dwellings, was no different from that which would have prevailed if it had itself let the newly-built dwellings. Given
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b), og artikel 13, punkt C, litra a), skal fortolkes således, at de er til hinder for en national bestemmelse som momslovens artikel 11, stk. 1,
Whilst Article 5(3) of the Sixth Directive allows all the rights in question to be treated as tangible property, or only one or more of those rights to
litra b), nr. 5, hvorefter stiftelse af en ususfructusret over fast ejendom for en begrænset periode kan sidestilles med udlejning eller bortforpagtning af fast ejendom med henblik på anvendelsen af momsfritagelsen.
be so treated, that provision also allows such treatment to be restricted to only those rights which meet the precise criteria adopted by the Member State concerned.
På samme måde som salget af en ny bygning efter dens første levering til en endelig forbruger markerer afslutningen af fremstillingsprocessen, skal også udlejning af fast ejendom således som udgangspunkt fritages for afgift, men medlemsstaterne kan i henhold til sjette direktivs artikel 13, punkt C, indrømme de afgiftspligtige personer en ret til at vælge at erlægge afgift.
So, the condition laid down in Article 3(2) of the VAT Law, according to which the agreed consideration for the grant of the rights covered by that provision, plus turnover tax, must be not less than the cost price of the immovable property in question, is consonant with the aim of the Sixth Directive to ensure that VAT is actually collected and in the proper way, notwithstanding the fact that this condition will rarely be fulfilled in practice.
Det skal indledningsvis bemærkes, at sjette direktiv ikke opstiller nogen definition af begreberne »bortforpagtning« og »udlejning«, og at det heller ikke henviser til definitionerne heraf i medlemsstaternes lovgivning, som det f.eks. gør med hensyn til »byggegrunde« [jf. sjette direktivs artikel 4, stk. 3, litra b), hvorved »forstås grunde, hvad enten de er byggemodnet eller ikke, når de af medlemsstaterne betragtes som sådanne«].
Although the leasing of immovable property is in principle covered by the concept of economic activity within the meaning of Article 4 of the Sixth Directive, it is normally a relatively passive activity, not generating any significant added value. Like sales of new buildings following their first supply to a final consumer, which marks the end of the production process, the leasing of immovable property must therefore in principle be exempt from taxation, without prejudice to the right to opt for taxation which the Member States may grant to taxable persons, pursuant to Article 13C of the Sixth Directive.
Af hensyn til princippet om afgiftsneutralitet samt til kravet om en overensstemmende anvendelse af bestemmelserne i sjette direktiv, navnlig den korrekte, enkle og ensartede anvendelse af fritagelserne (jf. dom af 11.6.1998, sag C-283/95, Fischer) bør indrømmelsen af en ret som den i hovedsagen omhandlede ususfructusret derfor sidestilles med udlejning og bortforpagtning med henblik på anvendelsen af sjette direktivs artikel 13, punkt B, litra b), og artikel 13, punkt C, litra a).
By its second question, the national court asks essentially whether, on a proper construction of Article 13B(b) and C(a) of the Sixth Directive, it precludes adoption of a national provision, such as Article ll(l)(b), point 5, of the VAT Law, which, for the purposes of applying the VAT exemption, allows the grant of a usufructuary right over immovable property for a limited period of time to be regarded as leasing or letting of immovable property.
Stichting »Goed Wonen«'s og Kommissionens argumentation, hvorefter fællesskabsdefinitionen på bortforpagtning og udlejning skal baseres på lighedspunkter mellem de relevante retlige begreber, som finder anvendelse i civilretten i de medlemsstater, som er stærkest påvirket af romerretten, kan ikke tages til følge.
Consequently, observance of the principle of the neutrality of VAT and the requirement for a consistent application of the provisions of the Sixth Directive, in particular the proper, simple and uniform application of the exemptions provided for (see Case C-283/95 Fischer), entail treating the grant of a right such as the usufructuary right in question in the present case like leasing and letting, for the purposes of the application of Article 13B(b) and C(a) of the Sixth Directive.
Det medfører, når man sidestiller denne brug af en fast ejendom med udlejning, at det kan undgås, at der i unddragelseshensigt stiftes en fradragsret for indgående afgift af fast ejendom, og dette formål er udtrykkeligt fastsat i sjette direktivs artikel 13.
It is to be noted that the Sixth Directive does not define 'leasing' or 'letting', nor does it refer to relevant definitions adopted in the legal orders of the Member States, as it does, for example, as regards *building land' (see Article 4(3)(b)) of the Sixth Directive, which provides that •"building land" shall mean any unimproved or improved land defined as such by the Member
Selv om udlejning af fast ejendom således som udgangspunkt henhører under begrebet »økonomisk virksomhed« som omhandlet i sjette direktivs artikel 4, udgør det normalt en
Treating such a form of use of immovable property as letting prevents any abusive creation of a right to deduct input tax on immovable property, which is an aim expressly provided for by Article 13 of the Directive.
Artikel 13, punkt B, litra b), og artikel 13, punkt C, litra a), i direktiv 77/388 skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en national bestemmelse som artikel 11,
On a proper construction of Article 5(3)(b) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover tax — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, it does not preclude adoption of a national provision, such as Article 3(2) of the Wet houdende vervanging van de bestaande omzetbelasting door een omzetbelasting volgens het stelsel van heffing over de toegevoegde waarde (Law replacing turnover tax by the system of
stk 1, litra b), nr. 5, i den nævnte lov af 28. juni 1968, som ændret ved lov af 18. december 1995, hvorefter stiftelse af en sådan tinglig rettighed, hvorved rettighedshaveren tildeles en brugsret til en fast ejendom for en aftalt periode og mod vederlag som den i hovedsagen omhandlede ususfructusret, kan sidestilles med udlejning og bortforpagtning affasi ejendom med henblik på anvendelsen af fritagelsen for merværdiafgiften.*
On a proper construction of Article 13B(b) and C(a) of Directive 77/388, it does not preclude adoption of a national provision such as Article ll(l)(b), point 5, of the VAT Law of 28 lune 1968, as amended by the Law of 18 December 1995, which, for the purposes of the application of the exemption from value added tax, allows the grant, for an agreed period and for payment, of a right in rem entitling the holder to use immovable property, such as the usufructuary right in question in the present case, to be treated as the leasing or letting of immovable property.'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 22. februar 2001.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 22 February 2001.
»1) Artikel 5, stk. 3, litra b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag skal fortolkes således, at en medlemsstat har ret til at betinge kvalifikationen af transaktioner vedrørende begrænsede rettigheder over fast ejendom som 'levering af goder' af, at det beløb, der erlægges som vederlag herfor med tillæg af momsen, ikke er mindre end den økonomiske værdi af den faste ejendom, som rettighederne vedrører.
'(1) Article 5(3)(b) of the Sixth VAT Directive must be interpreted as allowing a Member State to subject the classification as a "supply of goods" of a transaction concerning limited rights over immovable property to the condition that the sum paid for the transaction plus turnover tax amounts to no less than the economic value of the immovable property to which the rights relate;
Artikel 13, punkt B, litra b), og artikel 13, punkt C, litra a), i sjette momsdirektiv skal fortolkes således, at en medlemsstat kan betragte indrømmelsen af en brugsret over fast ejendom for et begrænset tidsrum (f.eks. 10 år) for bortforpagtning og udlejning af fast ejendom i den betydning, hvori dette udtryk er anvendt i ovennævnte bestemmelser.«
(2) Article 13B(b) and C(a) of the Sixth VAT Directive must be interpreted as allowing a Member State to regard the grant of a usufructuary right over immovable property for a limited period of time (for example 10 years) as leasing or letting of immovable property within the meaning of those provisions.'
Sag C-403/99 Den Italienske Republik / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C-403/99 Italian Republic ν Commission of the European Communities Agriculture
»Fælles landbrugspolitik — den agromonetære ordning for euroen — overgangsforanstaltninger for euroens indførelse* (Femte Afdeling) omregning til nationale valutaenheder og de vekselkurser, der var gældende pr. 1. juli 1999).
(Common agricultural policy —Agrimonetary system for the euro — Transitional measures for the introduction of the euro)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 20. oktober 1999 har Den Italienske Republik i henhold til artikel 230, stk. 1, EF, anlagt sag med påstand om annullation af Kommissionens forordning (EF) nr. 1639/1999 af 26. juli 1999 om fastsættelse af maksimumsbeløbet for den udligningsstøtte, der ydes som følge af kurserne for euroens
By application lodged at the Court Registry on 20 October 1999 the Italian Republic brought an action under the first paragraph of Article 230 EC for the annulment of Commission Regulation (EC) No 1639/1999 of 26 July 1999 fixing the maximum compensatory aid resulting from the rates for the conversion of the euro into national currency units and the exchange rates applicable on 1 July 1999.
gennemføre den ved artikel 6 i forordning nr. 2813/98 fastsatte forhøjelse for så vidt angår direkte støtte, for hvilken den udløsende begivenhed fandt sted den 1. januar 1999.
Accordingly, first, the principle of the protection of legitimate expectations required the Commission to grant, in respect of direct aid for which the operative event occurred on 1 January 1999, the increase provided for in Article 6 of Regulation No 2813/98.
På den anden side kunne Kommissionen ikke uden at overtræde bestemmelserne i forordning nr. 2799/98 og nr. 2800/98 foretage denne forhøjelse for så vidt angår direkte støtte, for hvilken den udløsende begivenhed fandt sted på en senere dato.
Second, the Commission could not, without infringing Regulations Nos 2799/98 and 2800/98, grant that increase in respect of direct aid for which the operative event occurred on a later date.
Eftersom denne regel er klar og utvetydig, kan det ikke ud over de anvendte udtryks egentlige betydning gøres gældende, at de skal fortolkes på en måde, der støttes på en hensigt fra fællesskabslovgivers side, der hævdes at være forskellig herfra.
According to a general principle of interpretation, a provision must be interpreted, as far as possible, in such a way as not to detract from its validity.
Ifølge et almindeligt fortolkningsprincip skal en bestemmelse imidlertid i videst muligt omfang fortolkes således, at dens gyldighed ikke drages i tvivl.
That rule is clear and unequivocal, and therefore an interpretation based on an allegedly different intention on the part of the Community legislature cannot be held to prevail over the proper meaning of the terms employed.
— Domstolens bemærkninger
Findings of the Court
Det bemærkes, at ordlyden af artikel 6 i forordning nr. 2813/98 giver anledning til fortolkningsvanskeligheder.
The wording of Article 6 of Regulation No 2813/98 does raise difficulties of interpretation.
Det følger af det anførte, at artikel 6 i forordning nr. 2813/98, i modsætning til, hvad der er gjort gældende af den italienske regering, ikke kan fortolkes således, at den udgør en almindelig regel, der finder anvendelse for al direkte støtte, for hvilken den udløsende begivenhed har fundet sted i 1999, og som derfor ligeledes finder anvendelse i de tilfælde, der er omfattet af den anfægtede forordning.
It follows that, contrary to the Italian Government's contention, Article 6 of Regulation No 2813/98 cannot be interpreted as constituting a general rule that is applicable to all direct aid for which the operative event occurred in 1999 and therefore applicable also to the situation governed by the contested regulation.
I denne forbindelse bemærkes, at såfremt en fællesskabsbestemmelse kan fortolkes på flere måder, hvoraf kun den ene kan sikre bestemmelsens effektive virkning, skal der efter Domstolens faste praksis gives denne fortolkning prioritet (jf- bl.a. dom af 24.2.2000, sag C-434/97, Kommissionen mod Frankrig).
In those circumstances, it must be borne in mind that, according to settled case-law, where a provision of Community law is open to several interpretations, preference must be given to that interpretation which ensures that the provision retains its effectiveness (see in particular Case C-434/97 Commission ν France).
Kommissionen har i den henseende på overbevisende måde redegjort for, at artikel 6 i forordning nr. 2813/98 har til formål at beskytte de erhvevsdrivendes berettigede forventning i forbindelse med den fastfrysning af de landbrugsomregningskurser, der var gældende indtil den 1. januar 1999.
In this case, being merely a measure for the implementation of Regulations Nos 2799/98, 2800/98 and 2813/98 and of Regulation No 2808/98, as amended by Commission Regulation (EC) No 1410/1999'of 29 June 1999, the contested regulation contains an adequate statement of reasons as regards calculation of the maximum amount of the compensatory aid in that it refers to the various provisions of those regulations which laid down the detailed rules for that calculation.
Som en ren gennemførelsesforanstaltning til forordning nr. 2799/98, nr. 2800/98 og nr. 2813/98, samt til forordning nr. 2808/98, som ændret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1410/1999 af 29. juni 1999, er den anfægtede forordning, i det foreliggende tilfælde, tilstrækkeligt begrundet for så vidt angår beregningen af maksimumsbeløbet for udligningsstøtten ved hjælp af henvisningen til de forskellige bestemmelser i disse forordninger, der fastsætter betingelserne for denne beregning.
The Commission has stated convincingly that Article 6 of Regulation No 2813/98 is designed to protect economic operators' legitimate expectations that agricultural conversion rates would, as had been stipulated, be frozen until 1 January 1999.
Det følger heraf, at den af Kommissionen foreslåede fortolkning, hvorefter artikel 6 i forordning nr. 2813/98 udgør en undtagelsesbestemmelse, der alene finder anvendelse på direkte støtte, for hvilken den udlosende begivenhed fandt sted den 1. januar 1999, er den, der stemmer bedst overens med bestemmelsens formål.
It follows that the interpretation advocated by the Commission, whereby Article 6 of Regulation No 2813/98 constitutes an exceptional rule applicable only to direct aid for which the operative event occurred on 1 January 1999, is
Med det andet anbringende har den italienske regering gjort gældende, at Kommissionen har overtrådt princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 34 EF.
By its second plea in law, the Italian Government alleges that the Commission infringed the principle of non-discrimination embodied in Article 34 EC.
På den ene side har Kommissionen således i medfør af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning været forpligtet til at
In contrast to the choice made by it when adopting the contested regulation, the
den udløsende begivenhed fandt sted den 1. juli 1999, i henhold til den anfægtede forordning.
Commission applied, in Regulation No 755/1999, to direct aid for which the operative event occurred on 1 January 1999 differed from that which it applied in the contested regulation to aid for which the operative event occurred on 1 July 1999.
Denne forskellige behandling, som alene gælder for direkte støtte, for hvilken den udløsende begivenhed fandt sted den 1. januar 1999, er ubegrundet.
It considers that different treatment of direct aid for which the operative event occurred on 1 January 1999 to be unjustifiable.
Imidlertid er det under behandlingen af det første anbringende fastslået, at denne forskellige behandling var nødvendig af hensyn til beskyttelsen af de erhvervsdrivendes berettigede forventning.
The Italian Government's second plea is, in essence, that the treatment which the
Det følger heraf, at den anfægtede forordning ikke er i strid med princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 34 EF.
It follows that the contested regulation does not infringe the principle of non-discrimination embodied in Article 34 EC.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 8. maj 2001.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 8 Mav 2001.