natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Historie – Den Økonomiske og Monetære Unions tre faser Ideen om, at Europa bør have et fælles, samlet og stabilt pengevæsen, har rødder langt tilbage i tiden (se boks 5.1).
History – the three stages of Economic and Monetary Union The idea that Europe should have a single, unified and stable monetary system has its roots far back in history (see Box 5.1).
Efter et mislykket forsøg i begyndelsen af 1970'erne blev integrationsprocessen endegyldigt sat i gang i juni 1988, da Det Europæiske Råd bekræftede målet om gradvist at skabe en økonomisk og monetær union.
After one unsuccessful attempt in the early 1970s, a decisive impetus to the integration process came about in June 1988, when the European Council reconfirmed the objective to gradually achieve economic and monetary union.
Der blev nedsat en komité med den daværende formand for Europa-Kommissionen, Jacques Delors, i spidsen, som skulle undersøge og komme med konkrete forslag til, hvordan denne union kunne gennemføres. I sin rapport (den såkaldte "Delors-rapport"), som blev fremlagt i april 1989, anbefalede komiteen, at Den Økonomiske og Monetære Union (ØMU) skulle indføres i tre adskilte, men fremadskridende faser.
A committee chaired by Jacques Delors, the then President of the European Commission, was set up to study and propose concrete stages leading to this union.The committee’s report (the socalled “Delors Report”), presented in April 1989, proposed the introduction of an Economic and Monetary Union (EMU) in three discrete but evolutionary steps.
Det var nødvendigt at ændre traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (den såkaldte Rom- traktat) for at oprette de institutionelle rammer, der var nødvendige for at kunne gennemføre anden og tredje fase. Derfor blev der i 1991 afholdt en regeringskonference om ØMU parallelt med regeringskonferencen om den politiske union.
In order for Stages Two and Three to take place, the Treaty establishing the European Community (the socalled “Treaty of Rome”) had to be revised so that the required institutional structure could be established.
Forhandlingerne mundede ud i traktaten om Den Europæiske Union, som blev indgået i december 1991 og underskrevet i Maastricht den 7. februar 1992. På grund af forsinkelser i ratifikationsprocessen trådte den imidlertid først i kraft den 1. november 1993.
The negotiations resulted in the Treaty on European Union, which was agreed in December 1991 and signed in Maastricht on 7 February 1992.
BOKS 5.1 VEJEN MOD DEN FÆLLES VALUTA, EUROEN
BOX 5.1 THE ROAD TO THE SINGLE CURRENCY, THE EURO
1962 Europa-Kommissionen fremsætter sit første forslag (det såkaldte
1962 The European Commission makes its first proposal
1995 Det Europæiske Råd i Madrid vedtager navnet på den fælles
1995 The Madrid European Council decides on the name of
Marjolin-memorandum) til en økonomisk og monetær union.
(Marjolin-Memorandum) for economic and monetary the single currency and sets out the scenario for its union.
1964 Der
May 1964
1996 EMI forelægger Det Europæiske Råd prøveeksemplarer af
1996 The EMI presents specimen banknotes to the European
(EØF), som skal institutionalisere samarbejdet mellem centralbankerne i EØF.
(EEC) is formed to institutionalise cooperation among
eurosedler.
Growth Pact”.
1997 Det Europæiske Råd vedtager "stabilitets- og vækstpagten".
Italy, economic and monetary union in the Community by
Der indføres et system ("valutaslangen"), som skal føre til en
A system (the “snake”) for the progressive narrowing of conditions for the adoption of the euro as their single the margins of fluctuation between the currencies of the currency; the Members of the Executive Board of the
Medlemmerne af ECBs direktion udnævnes.
The ECB and the ESCB are established.
Den Europæiske Fond for Monetært Samarbejde (FECOM)
The European Monetary Cooperation Fund (EMCF) is set
oprettes for at sikre, at valutaslangen fungerer efter hensigten.
The ECB announces the strategy and the operational up to ensure the proper operation of the snake.
ECB bekendtgør strategien og de operationelle rammer for den
framework for the single monetary policy it will conduct
Marts1979 Det Europæiske Monetære System (EMS) dannes.
The European Monetary System (EMS) is created.
Den Europæiske Fællesakt underskrives.
Stage Three of EMU begins; the euro becomes the single
Det Europæiske Rådgive ret ekspertudvalg med Jacques Delors euroområdet.
The European Council mandates a committee of experts currency of the euro area; conversion rates are fixed under the chairmanship of Jacques Delors (the “Delors irrevocably for the former national currencies of the par-
Der forslag til gennemførelsen af ØMU.
Committee”) to make proposals for the realisation of EMU.
føres fælles pengepolitik for euroområdet.
ticipating Member States; a single monetary policy is con-
1989 "Delors-rapporten" forelægges Det Europæiske Råd.
May 1989
2001 Grækenland indtræder i eurosamarbejdet som det 12. EU-land.
2001 Greece becomes the 12th Member State to join the euro in three stages.
Det Europæiske Råd vedtager at gennemføre ØMU i tre faser.
2002 The euro cash changeover: euro banknotes and coins are
Juli indføres og bliver det eneste lovlige betalingsmiddel i
An Intergovernmental Conference to prepare for Stages introduced and become sole legal tender in the euro area
Der indledes en regeringskonference,som skal forberede anden euroområdet fra udgangen af februar 2002.
by the end of February 2002.
Traktaten om Den Europæiske Union ("Maastricht-traktaten") indtræder i ESCB.
The Treaty on European Union (the “Maastricht Treaty”)
2007 Bulgarien og Rumænien bliver medlem af EU, som herefter har underskrives.
May 2004 The NCBs of the ten new EU Member States join the is signed.
Frankfurt am Main vælges som hjemsted for Det Europæiske
Frankfurt am Main is chosen as these at of the European
eurosamarbejdet.
of the EMI is nominated.
2008 Cypern og Malta indtræder i eurosamarbejdet.
Slovenia becomes the 13th Member State to join the
Traktaten om Den Europæiske Union træder i kraft.
The Treaty on European Union enters into force.
Alexandre Lamfalussy udnævnes til formand for EMI, der består herefter af 15 lande.
the number of Member States to 15.
2009 Slovakiet etableres pr. 1. januar 1994.
Stage Two of EMU begins and the EMI is established.
indtræder i eurosamarbejdet.
Member States to 16.
Antallet af medlemslande i euroområdet er herefter 16.
Source: Scheller (2004), p. 16, updated
I december 1996 forelagde EMI ligeledes de valgte design for eurosedlerne, der skulle sættes i omløb den 1. januar 2002, for Det Europæiske Råd og senere for offentligheden.
THE ECB’S MONETARY report to the European Council which formed the basis of a Resolution of the European Council on the principles and fundamental elements of the new exchange rate mechanism (ERM II), which was adopted in June 1997.
For at supplere og præcisere traktatens bestemmelser om ØMU vedtog Det Europæiske Råd i juni 1997 stabilitets- og vækstpagten for at sikre budgetdisciplin i henhold til ØMU.
In December 1996 the EMI also presented to the European Council, and subsequently to the public, the selected design series for the euro banknotes to be put into circulation on 1 January 2002.
Anden fase af ØMU: oprettelse af EMI og ECB Oprettelsen af Det Europæiske Monetære Institut (EMI) den 1. januar 1994 markerede indledningen af ØMUens anden fase, og samtidig opløstes Centralbankchefkomiteen.
Stage Two of EMU: the establishment of the EMI and the ECB The establishment of the European Monetary Institute (EMI) on 1 January 1994 marked the start of the second stage of EMU.
EMIs midlertidige eksistens afspejlede også den monetære integration inden for Fællesskabet. EMI var hverken ansvarlig for at føre pengepolitik i Den Europæiske Union (det var stadig helt og holdent de nationale myndigheders ansvar) eller bemyndiget til at intervenere på valutamarkederne.
Henceforth, the Committee of Governors ceased to exist.The EMI’s transitory existence also mirrored the state of monetary integration within the Community: the EMI had no responsibility for the conduct of monetary policy in the European Union (this remained the responsibility of the national authorities) nor did it have any competence for carrying out foreign exchange intervention.
Den 2. maj 1998 besluttede Rådet for Den Europæiske Union (Rådet) i dets sammensætning af stats- og regeringschefer, at 11 medlemslande ( Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Holland, Østrig, Portugal og Finland) opfyldte de nødvendige betingelser for at kunne indføre den fælles valuta den 1. januar 1999.
In order to both complement and clarify the Treaty’s provisions on EMU, in June 1997 the European Council adopted the Stability and Growth Pact to ensure budgetary discipline in respect of EMU.The Pact was supplemented and the respective commitments enhanced by a Declaration of the Council in May 1998.
I december 1996 blev det valgte design for eurosedlerne præsenteret.
In December 1996 the selected design series for the euro banknotes was presented.
EMIs to hovedopgaver var for det første at styrke samarbejdet mellem de nationale centralbanker og samordningen af pengepolitikken og for det andet at træffe de nødvendige forberedelser til at oprette Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB), føre en fælles pengepolitik og indføre en fælles valuta i tredje fase.
The two main tasks of the EMI were first to strengthen central bank cooperation and monetary policy coordination; and second to make the preparations required for the establishment of the ESCB, for the conduct of the single monetary policy and for the creation of a single currency in the third stage.
Det Europæiske Råd besluttede i december 1995 på sit møde i Madrid, at den europæiske valutaenhed, der skulle indføres ved indledningen af tredje fase, skulle benævnes "euro". Rådet bekræftede samtidig, at tredje fase af ØMU skulle indledes den 1. januar 1999.
In December 1995 the European Council meeting in Madrid agreed on the name of the European currency unit to be introduced at the start of Stage Three, the “euro”, and confirmed that Stage Three of EMU would start on 1 January 1999.
Tidsplanen for overgangen til euroen blev bekendtgjort.
A chronological sequence of events was preannounced for the changeover to the euro.
Denne plan var hovedsagelig baseret på et oplæg fra EMI.
This scenario was based mainly on detailed proposals drawn up by the EMI.
EMI fik samtidig til opgave at udføre det forberedende arbejde med hensyn til de forbindelser, der i fremtiden skulle oprettes mellem euroområdet og de øvrige EU-lande på det monetære område og valutakursområdet.
At the same time, the EMI was given the task of carrying out preparatory work on the future monetary and exchange rate relationships between the euro area and other EU countries.
I december 1996 forelagde EMI en rapport for Det Europæiske Råd.
In December 1996 the EMI presented a
Rapporten dannede grundlag for Det Europæiske Råds resolution om principperne for og hovedelementerne i det nye valutakurssamarbejde (ERM2), der blev vedtaget i juni 1997.
At the same time, the finance ministers of the Member States adopting the single currency agreed, together with the governors of the NCBs, the European Commission and the EMI, that the ERM central rates of the currencies of the participating Member States would be used to determine the irrevocable conversion rates for the euro.
DE INSTITUTIONELLE RAMMER
THE INSTITUTIONAL FRAMEWORK
Det Europæiske System af Centralbanker ECB blev etableret pr. 1. juni 1998 og er således en af de yngste centralbanker i verden. Den har dog arvet troværdighed og ekspertise fra alle euroområdets nationale centralbanker, som sammen med ECB gennemfører pengepolitikken for euroområdet.
The European System of Central Banks The ECB was established on 1 June 1998 and is one of the world’s youngest central banks.
Retsgrundlaget for ECB og Det Europæiske System af Centralbanker (ESCB) er traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab. I henhold til traktaten består ESCB af ECB og de nationale centralbanker i alle EUs medlemslande (27 siden den 1. januar 2007). Statutten for ESCB og ECB er knyttet til traktaten som protokol.
On 25 May 1998 the governments of the 11 participating Member States officially appointed the President, the Vice-President and the four other members of the Executive Board of the ECB.
Tredje fase af ØMU: uigenkaldelig fastlåsning af valutakurserne Den 1. januar 1999 indledtes tredje og sidste fase af ØMU med den uigenkaldelige fastlåsning af valutakurserne for valutaerne i de 11 medlemslande, der havde deltage tiDen Monetære Union fra starten, samt gennemførelsen af en fælles pengepolitik, som ECB er ansvarlig for.
Stage Three of EMU: the irrevocable fixing of exchange rates On 1 January 1999 the third and final stage of EMU began with the irrevocable fixing of the exchange rates of the currencies of the 11 Member States which had initially participated in monetary union and with the conduct of a single monetary policy under the responsibility of the ECB.
Antallet af deltagende medlemslande steg til 12 den 1. januar 2001, da Grækenland gik over til tredje fase af ØMU efter Rådets beslutning af 19. juni 2000, hvoraf det fremgik, at Grækenland opfyldte konvergenskriterierne.
The number of participating Member States increased to 12 on 1 January 2001, when Greece joined the third stage of EMU.This followed on from a decision taken on 19 June 2000 by the EU Council, in which it was acknowledged that Greece fulfilled the convergence criteria.
I januar 2007 steg antallet af deltagerlande til 13, da Slovenien gik over til tredje fase af ØMU.
In January 2007 the number of participating countries changed again to 13 with the entry of Slovenia into the euro area.
Som følge af Rådets beslutning om at ophæve Cyperns og Maltas dispensation den 10. juli 2007, indtrådte de to lande i Eurosystemet den 1. januar 2008. Den 1. januar 2009 blev Slovakiet det 16. land i euroområdet.
Following the decision of the EU Council on the abrogation of the derogation status of Cyprus and Malta, taken on 10 July 2007, Cyprus and Malta joined the Eurosystem on 1 January 2008.
Slovakiets indtræden i eurosamarbejdet skete på baggrund af Rådets beslutning af 8. juli 2008, hvori det blev anerkendt, at Slovakiet havde opfyldt konvergenskriterierne.
This followed the decision of the EU Council on 8 July 2008 which acknowledged that Slovakia had fulfilled the convergence criteria.
ESCBs mandat Det fastslås i traktaten, at "hovedmålet for ESCB er at fastholde prisstabilitet", og at ESCB "uden at målsætningen om prisstabilitet derved berøres, støtter [...] de generelle økonomiske politikker i Fællesskabet med henblik på at bidrage til gennemførelsen af Fællesskabets mål som fastsat i artikel 2".
Mandate of the ESCB The Treaty states that “the primary objective of the ESCB shall be to maintain price stability” and that “without prejudice to the objective of price stability, the ESCB shall support the general economic policies in the Community with a view to contributing to the achievement of the objectives of the Community as laid down in Article 2”.
I traktatens artikel 2 anføres bl.a. følgende som Fællesskabets mål: "et højt beskæftigelsesniveau [...], en bæredygtig og ikke-inflationær vækst, høj konkurrenceevne og en høj grad af konvergens med hensyn til de økonomiske resultater". Der er således i traktaten opstillet en klar rangorden af mål, hvor prisstabilitet tillægges overordnet betydning.
Article 2 of the Treaty mentions as objectives of the Community, inter alia, “a high level of employment (…), sustainable and non-inflationary growth, a high degree of competitiveness and convergence of economic performance”.The Treaty thus establishes a clear hierarchy of objectives and assigns overriding importance to price stability.
Ved at lade ECBs pengepolitik fokusere på dette primære mål fastslås det tydeligt i traktaten, at sikring af prisstabilitet er den måde, pengepolitikken bedst kan være med til at skabe gunstige økonomiske forhold og et højt beskæftigelsesniveau.
By focusing the monetary policy of the ECB on this primary objective, the Treaty makes it clear that ensuring price stability is the most important contribution that monetary policy can make to achieving a favourable economic environment and a high level of employment.
Eurosystemet De nationale centralbanker i euroområdet og ECB udgør tilsammen Eurosystemet.
The Eurosystem The euro area NCBs and the ECB together form the Eurosystem.
Styrelsesrådet har valgt dette navn som betegnelse for den ordning, hvorved ESCB udfører sine opgaver i euroområdet.
This term was chosen by the Governing Council of the ECB to describe the arrangement by which the ESCB carries out its tasks within the euro area.
Så længe der er EU-lande, der endnu ikke har indført euroen, er det nødvendigt at skelne mellem Eurosystemet og ESCB.
As long as there are EU Member States which have not yet adopted the euro, this distinction between the Eurosystem and the ESCB will need to be made.
Når det skal vurderes, om et medlemsland har opnået en høj grad af vedvarende konvergens, anvendes fire kriterier: prisstabilitet, en sund budgetstilling, valutakursstabilitet og konvergerende renter.
To assess whether a Member State has achieved a high degree of sustainable convergence, four criteria are used: price stability, a sound fiscal position, exchange rate stability and converging interest rates.
I henhold til traktatens artikel 121, stk. 1, andet led, skal der opnås "holdbare offentlige finanser", hvilket vil "fremgå af, at medlemsstaten har opnået en offentlig budgetstilling, der ikke udviser et uforholdsmæssigt stort underskud som fastslået i artikel 104, stk. 6".Artikel 2 i protokollen fastsætter desuden, at dette kriterium "betyder, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen ikke er omfattet af en rådsafgørelse som omhandlet i traktatens artikel 104, stk. 6, om, at den pågældende medlemsstat har et uforholdsmæssigt stort underskud".
The second indent of Article 121(1) of the Treaty requires “the sustainability of the government’s financial position” and states that “this will be apparent from having achieved a budgetary position without a deficit that is excessive as determined in accordance with Article 104(6)”. Article 2 of the Protocol states in addition that this criterion “(…) shall mean that at the time of the examination the Member State is not the subject of a Council Decision under Article 104(6) of this Treaty that an excessive deficit exists”.
I henhold til traktatens artikel 104, stk. 1, skal medlemslandene "undgå uforholdsmæssigt store offentlige underskud".
Under Article 104(1) of the Treaty, Member States “shall avoid excessive government deficits”.
"a) hvorvidt den procentdel, som det forventede eller faktiske offentlige underskud udgør af
The Commission examines compliance with budgetary discipline, based in particular on the following criteria:
I henhold til traktatens artikel 121, stk. 1, første led, skal der opnås "en høj grad af prisstabilitet; dette vil fremgå af en inflationstakt, som ligger tæt op ad inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet".
The first indent of Article 121(1) of the Treaty requires “the achievement of a high degree of price stability” and states that “this will be apparent from a rate of inflation which is close to that, at most, of the three best performing Member States in terms of price stability”.Article 1 of the Protocol states in addition that “the criterion on price stability (…) shall mean that a Member State has a price performance that is sustainable and an average rate of inflation, observed over a period of one year before the examination, that does not exceed by more than 11/2 percentage points that of, at most, the three best performing Member States in terms of price stability. Inflation shall be
Artikel 1 i protokollen bestemmer desuden, at "kriteriet vedrørende prisstabilitet [...] betyder, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere
“(a) whether the ratio of the planned or actual government deficit to gross domestic product exceeds a reference value (defined in the Protocol
eller overskridelsen af referenceværdien kun er exceptionel og midlertidig, og nævnte procentdel fortsat ligger tæt på referenceværdien
the Member State and of its participation in the exchange rate mechanism of the European Monetary System being reflected in the long-term interest rate levels”.
Desuden fastsættes følgende i protokollens artikel 4: "Kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne [...] betyder, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 2 procentpoint.
Article 4 of the Protocol states in addition that “the criterion on the convergence of interest rates (…) shall mean that, observed over a period of one year before the examination, a Member State has had an average nominal long-term interest rate that does not exceed by more than 2 percentage points that of, at most, the three best performing Member States in terms of price stability.
Rentesatserne måles på grundlag af langfristede statsobligationer eller tilsvarende værdipapirer, i det der tages hensyn til forskelle i nationale definitioner".
Interest rates shall be measured on the basis of long-term government bonds or comparable securities, taking into account differences in national definitions”.
b) hvorvidt den procentdel, som den offentlige gæld udgør af bruttonationalproduktet (BNP), overstiger en given referenceværdi (defineret i protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud som 60 pct. af BNP), medmindre denne procentdel mindskes tilstrækkeligt og nærmer sig referenceværdien med en tilfredsstillende hastighed".
(b) whether the ratio of government debt to gross domestic product exceeds a reference value (defined in the Protocol on the excessive deficit procedure as 60 % of GDP), unless the ratio is significantly diminishing and approaching the reference value at a satisfactory pace”.
Traktaten indeholder krav om, at ECB og Kommissionen aflægger beretning til Rådet for Den Europæiske Union mindst en gang hvert andet år eller på anmodning fra et medlemsland med dispensation om medlemslandenes opfyldelse af konvergenskriterierne.
The Treaty requires the ECB and the Commission to report to the Council of the European Union at least once every two years or at the request of a Member State with a derogation, on the progress made by Member States in terms of their fulfilment of the convergence criteria.
På grundlag af de konvergensrapporter, som ECB og Kommissionen hver især forelægger Rådet, kan Rådet i dets sammensætning af stats- og regeringschefer og efter høring af Europa-Parlamentet træffe afgørelse om, hvorvidt et medlemsland har opfyldt kriterierne, og lade det indtræde i euroområdet.
On the basis of the convergence reports submitted separately by the ECB and the Commission, and on the basis of a proposal by the Commission, the Council, having consulted the European Parliament and having met in the composition of Heads of State or Government, may decide on the fulfilment of the criteria by a Member State and allow it to join the euro area.
Siden indledningen af tredje fase har ECB udarbejdet adskillige konvergensrapporter.
Since the beginning of Stage Three, the ECB has prepared several convergence reports.
I traktatens artikel 121, stk. 1, tredje led, kræves "overholdelse af de normale udsvingsmargener i Det Europæiske Monetære Systems valutakursmekanisme i mindst to år uden devaluering over for andre medlemsstaters valutaer".
The fourth indent of Article 121(1) of the Treaty requires “the durability of convergence achieved by