natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Portugal har selv i sine skriftlige indlæg fremhævet, at 2005-meddelelsen havde erstattet Kommissionens tidligere meddelelser, og som det også fremgår af Portugals indlæg, påberåbte medlemsstaten sig specifikt punkt 13.3 og 13.4 i 2005-meddelelsen.
Portugal itself, in its written pleadings, highlighted the fact that the 2005 Communication had replaced the Commission’s earlier communications and indeed, as can be seen from Portugal’s pleadings, that Member State specifically relied on paragraphs 13.3 and 13.4 of the 2005 Communication.
Efter min opfattelse var Portugal fuldt bekendt med indholdet af 2005-meddelelsen, og at den kunne anvendes som referencepunkt i forhold til Domstolens pålæggelse af økonomiske sanktioner.
In my opinion, Portugal was fully aware of the contents of the 2005 Communication and that it could be used as a point of reference in relation to the imposition of financial sanctions by the Court.
Konkret indebærer dette, at proceduren i artikel 228, stk. 2, EF har til formål at tilskynde en forsømmelig medlemsstat til at opfylde en dom, der fastslår, at medlemsstaten ikke har opfyldt sine forpligtelser, og dermed at sikre denne medlemsstats effektive anvendelse af fællesskabsretten. De i bestemmelsen hjemlede sanktioner, nemlig det faste beløb og tvangsbøden, har begge dette formål.
In concrete terms, the procedure laid down in Article 228(2) EC is aimed at inducing a defaulting Member State to comply with a judgment establishing a failure to fulfil obligations, thereby ensuring that Community law is in fact applied by that State.
Formålet med pålæggelse af en tvangsbøde og/eller betaling af et fast beløb er at sætte en medlemsstat under økonomisk pres for at formå denne medlemsstat til at bringe den påviste tilsidesættelse til ophør.
The purpose of imposing a penalty payment and/or a lump sum is to place a Member State under economic pressure which induces it to put an end to the infringement that has been established.
De pålagte økonomiske sanktioner skal følgelig fastsættes under hensyn til den grad af pression, der er nødvendig for at formå den pågældende medlemsstat til at ændre sin adfærd 23.
The financial penalties imposed must therefore be decided on according to the degree of persuasion needed for the Member State in question to alter its conduct. 23
Domstolen fastslog i sag C-304/04, Kommissionen mod Frankrig, at mens pålæggelsen af en tvangsbøde må anses for særligt egnet til at tilskynde medlemsstaten til hurtigst muligt at bringe et traktatbrud til ophør, når dette, såfremt en sådan foranstaltning ikke træffes, ville have tendens til at vare ved, hviler et påbud om betaling af et fast beløb i højere grad på en vurdering
In Case C-304/02 Commission v France, the Court stated that while the imposition of a penalty payment seems particularly suited to inducing a Member State to put an end as soon as possible to a breach of obligations which, in the absence of such a measure, would tend to persist, the imposition of a lump sum is based more on assessment of
23 — Dom af 14.3.2006, sag C-177/04, Kommissionen mod Frankrig, Sml. I, s. 2461, præmis 59 og 60.
23 — Case C-177/04 Commission v France [2006] ECR I-2461, paragraphs 59 and 60.
Med henblik på at anvende fuldbyrdelsesproceduren i artikel 228 EF effektivt skal denne procedure efter min opfattelse anses for et redskab til fuldstændig realisering af formålet med sagerne, der føres efter artikel 226 EF, hvilket er at bringe tilsidesættelser af fællesskabsretten til ophør, og på samme tid at udgøre et middel til at afskrække medlemsstaterne fra at undlade at opfylde Domstolens domme, som fastslår en
In my view, in order to apply the enforcement procedure provided by Article 228 EC in a consequent manner, that procedure must be understood as a tool for fully realising the objective of Article 226 EC proceedings, which is to bring infringements of Community law to an end, and at the same time as a means of dissuading Member States from failing to comply with the judgments of
KOMMISSIONEN MOD PORTUGAL af de konsekvenser, som den pågældende medlemsstats manglende opfyldelse af sine forpligtelser har på offentlige og private interesser, navnlig når traktatbruddet har varet ved i en lang periode efter den dom, hvorved det oprindeligt blev fastslået 24.
COMMISSION v PORTUGAL the effects on public and private interests of the failure of the Member State concerned to comply with its obligations, in particular where the breach has persisted for a long period since the judgment which initially established it. 24
For så vidt angår størrelsen af tvangsbøden er de grundkriterier, der skal tages i betragtning for at sikre en sådan betalings egenskab af tvangsmiddel med henblik på en ensartet og effektiv anvendelse af fællesskabsretten, i princippet tilsidesættelsens varighed, dens grovhed og den pågældende medlemsstats betalingsevne.
As regards the amount of the penalty payment, the basic criteria which must be taken into account in order to ensure that such payments have coercive force and Community law is applied uniformly and effectively are, in principle, the duration of the infringement, its degree of seriousness and the ability of the Member State to pay.
Ved anvendelsen af disse kriterier skal der særligt tages hensyn til den manglende opfyldelses konsekvenser for private og offentlige interesser samt den uopsættelighed, der er i at foranledige den pågældende medlemsstat til at overholde sine forpligtelser 25.
In applying those criteria, regard should be had in particular to the effects of failure to comply on private and public interests and to the urgency of getting the Member State concerned to fulfil its obligations. 25
Kommissionen gør gældende, at koefficienten for tilsidesættelsens varighed i den foreliggende sag skal fastsættes til 1.
The Commission submits that the coefficient for duration of the infringement should be fixed at 1 in the present proceedings.
Det fremgår af Kommissionens indlæg, at denne koefficient bl.a. blev beregnet med henvisning til tidspunktet for Kommissionens beslutning om at indlede den foreliggende sag, dvs. den 12. oktober 2005.
As can be seen from the Commission’s pleadings, that coefficient was calculated by reference, inter alia, to the date when the Commission decided to initiate the present proceedings, that is 12 October 2005.
Jeg mener ikke, at Kommissionens forslag vedrørende varigheden kan tiltrædes.
In my view, the proposal of the Commission in relation to duration is flawed.
Bortset fra den omstændighed, at Kommissionen rent faktisk ikke anlagde sagen før den 7. februar 2006, så fastslog Domstolen i sag C-177/04, Kommissionen mod Frankrig, at en tilsidesættelses varighed efter artikel 228 EF skal fastsættes med henvisning til det tidspunkt, hvor Domstolen har vurderet de faktiske omstændigheder, og ikke til det tidspunkt,
Aside from the fact that the Commission did not actually bring the present proceedings until 7 February 2006, the Court in Case C-177/04 Commission v France stated that the duration of an infringement pursuant to Article 228 EC must be assessed by reference to the time when the Court assesses the facts, not the
På baggrund af omstændighederne i den foreliggende sag finder jeg, at pålæggelsen af en tvangsbøde er et passende middel til at formå eller overbevise Portugal om, at det skal ændre sin adfærd og opfylde sine forpligtelser i henhold til artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 89/665.
I consider in the light of the circumstances of the case that the imposition of a penalty payment is a suitable means to induce or persuade Portugal to alter its conduct and to comply with its obligations pursuant to Articles 1(1) and 2(1)(c) of Directive 89/665.
Der er efter min opfattelse i den foreliggende sag tilstrækkelig grundlag for at antage, at der er en reel risiko for, at den omhandlede tilsidesættelse vil vare ved, medmindre Portugal pålægges en tvangsbøde.
In my view, there is sufficient evidence in the present proceedings to suggest that there is a real danger that the infringement in question will persist unless a penalty payment is imposed on Portugal.
Det fremgik i den forbindelse klart i det mundtlige retsmøde den 5. juli 2007, at Den Portugisiske Republik ikke havde taget de nødvendige skridt til opfyldelse af dommen i sag C-275/03, uagtet den gentagne gange har oplyst, at sådanne skridt var umiddelbart forestående.
In that regard, at the oral hearing on 5 July 2007 it was evident that the Portuguese Republic had not taken the necessary action to comply with the judgment in Case C-275/03, despite its repeated earlier statements that such action was imminent.
24 — Jf. præmis 81.
24 — See paragraph 81.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-70/06 hvor Kommissionen indbragte sagen for den 26.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-70/06 time at which the case is brought before it by the Commission. 26
Jeg finder under disse omstændigheder, at en koefficient på 2 forekommer at tage rimeligt hensyn til tilsidesættelsens varighed.
In those circumstances, I consider that a coefficient of 2 appears appropriate to take account of the duration of the infringement.
Efter min opfattelse er denne koefficient klart uforholdsmæssig i betragtning af sagens omstændigheder og Domstolens hidtidige praksis.
In my view, that coefficient is clearly excessive in the light of the circumstances of the present case and the previous caselaw of the Court.
I den foreliggende sag krævede opfyldelse af dommen i sag C-275/03 alene, at Portugal vedtog foranstaltninger til gennemførelse af artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), i direktiv 89/665, og navnlig at lovdekret nr. 48051 blev ophævet.
In the present case, compliance with the judgment in Case C-275/03 only required the adoption by Portugal of measures of transposition into national law of Articles 1(1) and 2(1)(c) of Directive 89/665 and, in particular, the repeal of Decree-Law No 48051.
Det er klart, at Portugals undladelse af endeligt at vedtage de nødvendige retlige foranstaltninger til opfyldelse af dommen i sag C-275/03, der blev afsagt den 14. oktober 2004, har varet ved i en væsentlig periode.
It is clear that the failure by Portugal to definitely adopt the necessary legislative measures to comply with the judgment in Case C-275/03, which was handed down on 14 October 2004, has persisted for a substantial period of time.
På tidspunktet for retsmødet er der forløbet næsten tre år siden afsigelsen af dommen i sag C-275/03 27.
On the date of the oral hearing in the present case nearly three years had elapsed since the judgment in Case C-275/03 was delivered. 27
Hvad angår denne praksis har Den Portugisiske Regering i mine øjne korrekt påpeget, at Domstolen har anvendt en lavere koefficient for tilsidesættelsernes grovhed i sager om offentlig sundhed, miljøskader og udtømmelse af fiskeressourcerne 28.
With regard to that caselaw, the Portuguese Government in my view correctly pointed out that a lower coefficient for seriousness in cases involving for example a threat to public health, damage to the environment and the depletion of fishing stocks was applied by the Court.
Jeg finder derfor, at en koefficient på 4 som foreslået af den portugisiske regering er mere rimelig i den foreliggende sag.
28I consider that the coefficient of 4 suggested by the Portuguese Government is thus more appropriate in the present case.
26 — Jf. præmis 71.
26 — See paragraph 71.
Efter min opfattelse er tidspunktet for Domstolens vurdering af de faktiske omstændigheder et ikke-identificerbart tidspunkt, som parterne ikke kender.
In my view, the date of the Court’s assessment of the facts is an unidentifiable date which is not known by the parties.
Jeg finder derfor, at med henblik på pålæggelse af en tvangsbøde efter artikel 228 EF bør tilsidesættelsens varighed fastsættes med henvisning til tidspunktet for retsmødet i sagen eller, for det tilfælde, at der ikke afholdes retsmøde, tidspunktet for skriftvekslingens afslutning.
I consider therefore that for the purposes of imposing a penalty payment pursuant to Article 228 EC, the duration of the infringement must be assessed by reference to the date of the hearing in a case, or in the event that a hearing is not held, the date of the close of the written procedure.
Mens Kommissionen i sagen Kommissionen mod Spanien (nævnt ovenfor i fodnote 16) foreslog en koefficient på 4 for grovheden angående en undladelse af at gennemføre et direktiv om kvaliteten af badevand, og som derfor omhandlede miljøbeskyttelse og offentlig sundhed.
27 — See by analogy Case C-177/04 Commission v France, cited in footnote 23, paragraphs 73 and 74.
I sagen Kommissionen mod Frankrig (nævnt ovenfor i fodnote 18), der omhandlede fælles fiskeripolitik, blev der foreslået en koefficient på 10 for grovheden.
In that case the Court considered that a coefficient of 3 for duration should be applied where a failure to adopt measures of transposition into national law had persisted for nearly four years.
27 — Jf. analogt dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig, nævnt ovenfor i fodnote 23, præmis 73 og 74.
28 — In that regard, Portugal noted that in Commission v Greece (cited in footnote 20), the Commission proposed a coefficient of 6 for seriousness concerning a failure to fulfil obligations which threatened public health and where no action had been taken to execute the previous judgment.
I den sag fandt Domstolen, at en koefficient på 3 for varigheden skulle anvendes, hvor en undladelse af at vedtage foranstaltninger til gennemførelse i national ret havde varet ved i næsten fire år.
In addition, in Case C-304/02 Commission v France (cited in footnote 18), which concerned the common fisheries policy, a coefficient of 10 for seriousness was proposed.
KOMMISSIONEN MOD PORTUGAL marked ikke fordrejes 30. Endvidere finder jeg i modsætning til Portugal 31, at private aktø-
30 Moreover, contrary to Portugal’s arguments, 31I consider that the possibility
Selv om der er tale om en delvis tilsidesættelse af direktiv 89/665, derved at den foreliggende sag og sag C-275/04 omhandler direktivets artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), og ikke direktivet i sin helhed, finder jeg, at en koefficient for grovheden på 4 er rimelig under hensyntagen til betydningen af de omhandlede bestemmelser, hvorved der træffes foranstaltninger for tilkendelse af erstatning til personer, der lider skade, som følge af tilsidesættelse af reglerne for offentlige indkøb 29.
While the infringement of Directive 89/665 would appear to be partial, in that the present proceedings and the proceedings in Case C-275/03 relate to Articles 1(1) and 2(1)(c) of that directive rather than the directive in its entirety, the coefficient of 4 for seriousness is warranted given, in my view, the importance of the provisions in question which provide for the establishment of measures for the award of damages to persons injured by an infringement of the public procurement rules.
rers mulighed for at søge efterprøvelse af de ordregivende myndigheders beslutninger, og, når de har lidt skade som følge af en tilsidesættelse af reglerne om offentlige indkøb, at opnå erstatning, er afgørende for, at disse regler kan fungere korrekt.
29 for private actors to seek review of the decisions of contracting authorities and, where they have been injured by an infringement of the rules on public procurement, to obtain damages, is crucial to the proper functioning of those rules.
Tilstedeværelsen af sådanne procedurer beskytter ikke blot de involverede parters interesser, men garanterer også den fulde effekt af Fællesskabets regler om offentlige indkøb.
The availability of such procedures not only safeguards the interests of the parties in question, but also guarantees the full effectiveness of the Community’s public procurement policy.
Portugals undladelse af at ophæve lovdekret nr. 48051 32synes at gøre det vanskeli- gere og mere bekosteligt for private parter at anlægge retssager på dette område.
The failure by Portugal to repeal Decree-Law No 48051 32would appear to render
I forbindelse med denne konklusion vil jeg gerne understrege, at jeg ikke er enig med det af Portugal anførte, hvorved det nærmest antydes, at Fællesskabets politik på området for offentlige indkøb ikke er af stor betydning.
In coming to this conclusion I would stress that I do not agree with the submissions of Portugal which would tend to suggest that the European Community’s policy on public procurement is not of any great importance.
Offentlige indkøb spiller efter min opfattelse en central rolle i sikringen af, at konkurrencen inden for det indre
Public procurement policy is, in my view, pivotal in ensuring that competition in the internal market is not judicial actions in this field by private parties more difficult and indeed costly.
30 — Netop omfanget af offentlige kontrakter, der repræsenterer 16% af Fællesskabets BNP og 13,2% af Portugals BNP, kan ikke ignoreres.
30 — Indeed the sheer size of the public procurement sector, which would appear to represent 16% of the Community’s GDP and 13.2% of Portugal’s GDP, can not be overlooked.
31 — Jf. punkt 31 ovenfor.
31 — See point 31 above.
29 — Se i modsætning hertil dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig (nævnt ovenfor i fodnote 23), hvori Domstolen fandt, at en tilsidesættelse af fællesskabsretten ved en delvis ikke-gennemførelse af et direktiv ikke var særlig grov, og derfor anvendte en koefficient på 1 for tilsidesættelsens grovhed.
29 — See by contrast Case C-177/04 Commission v France (cited in footnote 23) where the Court considered that the infringement of Community law due to the partial non-transposition of a directive was not particularly serious and thus applied a coefficient for seriousness of 1.
I denne sag fandt Domstolen, at Frankrig havde undladt at opfylde dommen i sag C-52/00, Kommissionen mod Frankrig (dom af 25.4.2002, Sml.
In that case, the Court found that France had failed to comply with the judgment in Case C-52/00 Commission v France ([2002] ECR I-3827) as regards the transposition of Article 3(3) of Council Directive 85/374/EEC of 25 July 1985 on the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning liability for defective products (OJ 1985 L 210, p.
I, s. 3827), angående gennemførelsen af artikel 3, stk. 3, i direktiv 85/374 af 25.7.1985 om tilnærmelse af medlemsstaternes administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om produktansvar (EFT L 210, s. 29), og dermed havde undladt at overholde sine forpligtelser efter artikel 228 EF, da Frankrig fortsatte med at anse forhandleren af et defekt produkt for ansvarlig i samme omfang som producenten, når producenten ikke kan identificeres, selv om forhandleren har oplyst skadelidte i rimelig tid om identiteten af den person, som har leveret produktet til ham.
29), and had thus failed to fulfil its obligations under Article 228 EC as it continued to regard the supplier of a defective product as liable on the same basis as the producer where the producer cannot be identified, even though the supplier had informed the injured person within a reasonable time of the identity of the person who supplied him with the product.
32 — Hvormed erstatning på grund af tilsidesættelse af fællesskabsretten vedrørende offentlige kontrakter eller af nationale bestemmelser til gennemførelse heraf betinges af, at de skadelidte personer godtgør, at de retsstridige handlinger er udført uagtsomt eller med forsætlig forsømmelse af staten eller offentlige myndigheder.
32 — Thereby making the award of damages to persons injured by a breach of Community law relating to public contracts, or the national laws implementing it, conditional on proof of fault or wilful misconduct on the part of the State or public entities.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-70/06 efter underretningen om denne ændring. Den portugisiske regerings argumenter med støtte i punkt 13.4 i 2005-meddelelsen bør derfor også afvises.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-70/06 amendment.
På baggrund af det ovenstående finder jeg, at tvangsbøden i den foreliggende sag bør beregnes ved at multiplicere grundbeløbet på 600 EUR med koefficienterne 4,04 (for betalingsevnen) 33, 4 (for tilsidesættelsens grovhed) og 2 (for tilsidesættelsens varighed), hvorved der fremkommer et beløb på 19 392 EUR pr. dags forsinkelse.
In the light of the foregoing, I consider that the penalty payment to be imposed in the present case should be derived by multiplication of the base amount of EUR 600 by the coefficients of 4.04 (ability to pay), 334 (seriousness of the infringement) and 2 (duration of the infringement) which leads to an amount of EUR 19 392 for each day of delay.
Hvad angår Domstolens mulighed for at pålægge et fast beløb finder jeg ikke, at en sådan sanktion er berettiget i den foreliggende sag, uanset at det har en vis betydning, at undladelsen af at gennemføre artikel 1, stk. 1, og artikel 2, stk. 1, litra c), har varet ved i næsten tre år efter afsigelsen af dommen i sag C-275/03, og at private og offentlige interesser er blevet påvirket af denne undladelse.
As regards the possibility for the Court to impose a lump sum, I do not consider that such a sanction is warranted in the present proceedings despite the fact that the failure to transpose Articles 1(1) and 2(1)(c) of Directive 89/665 has persisted for almost three years since the judgment in Case C-275/03 was handed down and the public and private interests affected due to that failure are of some importance.
Hvad angår fastlæggelsen af tvangsbødeperioden er det i sager som den foreliggende, der drejer sig om opfyldelse af en dom afsagt af Domstolen, der forudsætter en lovændring med henblik på at gennemføre en del af et direktiv, passende at anvende tvangsbøde i form af dagsbøder 34. Den portugisiske regerings argumenter med støtte i punkt 13.3 i 2005-meddelelsen bør derfor afvises.
As regards, the frequency of the penalty payment, in a case such as the present one concerning compliance with a judgment of the Court which involves the simple adoption of a legislative amendment in order to transpose a part of a directive, a penalty payment imposed on a daily basis should be chosen.
Jeg finder endvidere ikke, at der er behov for at suspendere pålæggelsen af tvangsbøden i den nærværende sag.
Moreover, I consider that there is no need to suspend the imposition of the penalty payment in the present case.
Vedtagelsen af den nødvendige lovændring og dermed opfyldelse af dommen i sag C-275/03 kan bedømmes af Kommissionen umiddelbart
The adoption of the necessary legislative amendment and thus compliance with the judgment in Case C-275/03 can be assessed immediately by the Commission upon notification of that
Denne overvejelse støttes af Domstolens retspraksis, navnlig Domstolens dom i sag C-304/02 og de helt særlige omstændigheder i den sag, der førte til Domstolens afgørelse om at pålægge betaling af et fast beløb oven i tvangsbøden 35.
That reflexion is underpinned by the caselaw of the Court, particularly by the judgment of the Court in Case C-304/02 and the very specific circumstances of that case which led the Court to impose a lump sum in addition to a penalty payment.
Det fremgår netop af selve ordlyden af artikel 228, stk. 2, EF, at kun én af de to potentielle sanktioner kan pålægges.
35 Indeed, the wording of Article 228(2) EC itself contemplates the imposition of only one of the two potential sanctions mentioned.
Domstolen har endvidere fundet, at begge sanktioner har deres egen selvstændige funktion 36.
Moreover, the Court has considered that both sanctions have their own autonomous function. 36
33 — Det bemærkes, at grundbeløbet og koefficienten for Portugals betalingsevne er udledt af 2005-meddelelsen.
33 — It should be noted that the base amount and the coefficient in relation to Portugal’s ability to pay have been drawn from the 2005 Communication.
Se punkt 37 ovenfor.
See point 37 above.
34 — Jf. dommen i sag C-177/04, Frankrig mod Kommissionen, nævnt ovenfor i fodnote 23, præmis 77.
34 — See Case C-177/04 Commission v France, cited in footnote 23, paragraph 77.
36 — Jf. sag C-304/02, Kommissionen mod Frankrig, nævnt ovenfor i fodnote 18, præmis 84.
36 — See Case C-304/02 Commission v France, cited in footnote 18, paragraph 84.