natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis det findes nødvendigt at oprette en anden rådgivende ledelse i forbindelse med projektet »madforsyning«, må der iværksættes en udbudsprocedure med andre materielle betingelser.«
It held that the Vergabekontrollsenat was required to make a reference to the Court of Justice for a preliminary ruling as to whether the decision to withdraw an invitation to tender constituted a decision within the meaning of Article 2(l)(b) of Directive 89/665.
Den forelæggende ret har for det første fremhævet, at en entreprenør i medfør af national ret kan rejse civilretligt krav om erstatning ved de almindelige domstole, såfremt udbudsproceduren tilbagekaldes på grund af misbrug.
The referring court states at the outset that, in the event of unlawful withdrawal of an invitation to tender, the undertaking concerned may bring a civil action for damages under national law before the ordinary courts.
HI indgav herefter flere klager til Vergabekontrollsenat navnlig med henblik på gennemførelse af en efterprøvelsesprocedure, anordning af foreløbige forholdsregler, bestemmelse om at erklære en række nærmere angivne udbudsdokumenter ugyldige samt krav om, at tilbagekaldelsen af udbuddet blev ophævet.
HI then brought a number of claims before the Vergabekontrollsenat, seeking, inter alia, the opening of review proceedings, an interim order, the annulment of certain tender documents and the annulment of the withdrawal of the invitation to tender.
I en skrivelse, hvori det sagsøgende selskab supplerede klagen vedrørende det sidstnævnte krav, fremførte det en række yderligere grunde, som efter dets opfattelse medførte, at tilbagekaldelsen af udbuddet var retsstridigt, og rejste på ny krav om ophævelse af afgørelsen herom.
In an adjunct to the latter claim, HI cited new evidence proving, in its submission, that the decision to withdraw the invitation to tender was unlawful and again requesting that the latter be annulled.
Endvidere fremgår det af forelæggelseskendelsen, at det er Vergabekontrollsenats opfattelse, at betingelserne for tilbagekaldelse af et udbud ikke er et spørgsmål, der er reguleret i de direktiver, som fastsætter materielle regler for offentlige tjenesteydelsesaftaler, da beslutningen om en sådan tilbagekaldelse ikke er nogen beslutning i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 89/665, og derfor ikke efter dette direktiv skal kunne prøves under en efterprøvelsesprocedure.
The order for reference further shows that the Vergabekontrollsenat considers that, since detailed rules for withdrawing an invitation to tender do not appear in the directives laying down substantive rules concerning public contracts, the decision to make such a withdrawal is not a decision covered by Article 2(l)(b) of Directive 89/665 and, therefore, is not a decision which, pursuant to that directive, must be capable of being the subject-matter of review proceedings.
Da Vergabekontrollsenat er af den opfattelse, at byen Wien har opfyldt kravene i henhold til artikel 12, stk. 2, i direktiv 92/50, rejser den det spørgsmål, om prøvelsen af en beslutning om at tilbagekalde et udbud — såfremt fællesskabsretten stiller krav om, at en sådan beslutning skal kunne gøres til genstand for kontrol — kan begrænses til, om beslutningen er truffet vilkårligt eller proforma.
Taking the view that the City of Vienna complied with the procedure laid down in Article 12(2) of Directive 92/50, the Vergabekontrollsenat is unsure whether, assuming Community law requires review of a decision withdrawing an invitation to tender, that review may concern solely the arbitrary or fictitious character of that decision.
Navnlig anførte HI, at det havde mistanke om, at byen Wien havde direkte eller indirekte andel i selskabet Humanomeds kapital.
In particular, HI referred to its suspicions that the City of Vienna had a direct or indirect stake in the capital of Humanomed.
HI fremhævede, at selskabet havde gjort et væsentligt forarbejde i forbindelse med udbuddet, ledet projektet og haft væsentlig indflydelse på udarbejdelsen af masterplanen, og at byen Wien havde tilbagekaldt udbuddet for at omgå forpligtelsen til at forkaste selskabet Humanomeds bud med det formål at fortsætte samarbejdet med dette selskab.
HI argued that that company had carried out substantial preparatory work for the invitation to tender, carried out project management and influenced the preparation of the masterplan, and that the City of Vienna had withdrawn the invitation to tender in order to circumvent the obligation to exclude Humanomed's tender with the aim of continuing its collaboration with that company.
Heraf konkluderede HI, at beslutningen om tilbagekaldelsen var diskriminerende, da den havde til formål at begunstige et østrigsk selskab til skade for en ansøger fra en anden medlemsstat end Republikken Østrig.
HI concluded therefrom that the withdrawal decision was discriminatory in so far as it was designed to favour an Austrian company to the detriment of a candidate from a Member State other than the Republic of Austria.
Verfassungsgerichtshof (Forfatningsdomstolen) (Østrig), for hvem de sager, HI havde anlagt til prøvelse af disse afslag, blev indbragt, ophævede afgørelserne med den begrundelse, at klagerens
Concerning the date to be taken into consideration in order to assess the legality of such a decision, the referring court considers that the fact that the decision of the awarding
Af disse grunde har Vergabekontrollsenat des Landes Wien besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen tre præjudicielle spørgsmål.
In the light of those considerations, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien decided to stay the proceedings and refer questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
hører til de »beslutninger« fra »de ordregivende myndighederfj«, for hvilke medlemsstaterne ifølge artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665 er forpligtet til at indføre klageprocedurer i national ret, der dels er effektive, dels virker hurtigst muligt.
As the order for reference shows, the Vergabekontrollsenat wishes to know, in answer to its first question, whether the decision to withdraw an invitation to tender for a public service contract is a 'decision taken by the contracting authorities' in respect of which Member States are required, under Article 1(1) of Directive 89/665, to establish effective review procedures in their national law which are as rapid as possible.
Formaliteten med hensyn til de præjudicielle spørgsmål
Admissibility of the questions referred
Det skal først undersøges, om Vergabekontrollsenat des Landes Wien udgør en ret ifølge artikel 234 EF, og om dens spørgsmål følgelig kan realitetsbehandles.
As a preliminary, it must be examined whether the Vergabekontrollsenat constitutes a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC, and thus whether its questions are admissible.
Artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 89/665 fastlægger ikke de ulovlige beslutninger, som kan kræves annulleret, men opregner blot de foranstaltninger, som medlemsstaterne er forpligtet til at træffe med henblik på de klageprocedurer, som er omhandlet i direktivets artikel 1 (jf. i denne retning dom af 28.10.1999, sag C-81/98, Alcatel Austria m.fl., præmis 30 og 31), der fastlægger direktivets anvendelsesområde.
In that respect, whereas Article 2(l)(b) of Directive 89/665 delimits the scope of the directive, it does not define the unlawful decisions of which annulment may be sought, confining itself to listing measures which Member States are required to take for the purposes of the review proceedings referred to in Article 1 (see, to that effect, Case C-81/98Alcatel Austria and Others ν Bundesministerium für Wissenschaft und Verkehr [1999], paragraphs 30 and 31).
Ved bedømmelsen af, om det organ, der forelægger et præjudicielt spørgsmål, er en ret ifølge artikel 234 EF — hvilket spørgsmål alene skal afgøres på grundlag af fællesskabsretten — tager Domstolen ifølge fast praksis en helhed af omstændigheder i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, og om det er uafhængigt.
It is settled case-law that, in order to determine whether a body making a reference for a preliminary ruling is a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent.
Det første spørgsmål må derfor forstås således, at det nærmere betegnet ønskes oplyst, om det er en betingelse efter artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665, at den ordregivende myndigheds beslutning om at tilbagekalde udbuddet vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale kan gøres til genstand for en klageprocedure og i givet fald kan annulleres med den begrundelse, at den tilsidesætter fællesskabsrettens bestemmelser om offentlige kontrakter eller de hertil udstedte nationale gennemførelsesbestemmelser.
The first question must therefore be understood as asking, essentially, whether Article 1(1) of Directive 89/665 requires the decision of the awarding authority to withdraw the invitation to tender for a public service contract to be open to review proceedings, and to annulment in appropriate cases, on the ground that it infringed Community law on public contracts or the national rules transposing that law.
I så henseende bemærkes for det første, at det fremgår klart af bestemmelserne i WLVergG's § 94, at Vergabekontrollsenat opfylder betingelserne om, at det er oprettet ved lov, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling og træffer afgørelse på grundlag af retsregler.
In this case, Paragraph 94 of the WLVergG clearly shows that the Vergabekontrollsenat complies with the criteria of being established by law, having compulsory jurisdiction and an inter partes procedure, and applying rules of law.
For at kunne besvare dette spørgsmål, således som det er omformuleret, må begrebet »de ordregivende myndigheders beslutninger« i artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665 fortolkes.
In order to reply to the question thus reformulated, it is therefore necessary to interpret the words 'decisions taken by the contracting authorities' used in Article 1(1) of Directive 89/665.
For det andet må det fastslås, at bestemmelserne i WLVergG's § 95, som vedrører Vergabekontrollsenats sammensætning og funktionsmåde, sikrer, at dette organ har en permanent karakter og — når bestemmelsen sammenholdes med § 94, stk. 3 — at det er uafhængigt.
In addition, Paragraph 95 of the WLVergG, which governs the composition and functioning of this body, guarantees its permanence and, in conjunction with Paragraph 94(3), its independence.
Indledningsvis bemærkes, at medlemsstaterne ifølge artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665 er forpligtet til at indføre procedurer, som gør det muligt at indgive klage over de beslutninger, der træffes under en udbudsprocedure, såfremt beslutningerne er i strid med fællesskabsrettens bestemmelser vedrørende offentlige kontrakter eller de hertil udstedte nationale gennemførelsesbestemmelser.
It should be recalled as a preliminary observation that Article 1(1) of Directive 89/665 places an obligation on Member States to lay down procedures enabling review of decisions taken in a tender procedure on the ground that those
Indledningsvis bemærkes, at det fremgår af forelæggelseskendelsen, at Vergabekontrollsenat med det første spørgsmål ønsker oplyst, om en beslutning om tilbagekaldelse af et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale
It follows that the Vergabekontrollsenat des Landes Wien must be regarded as a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC and that its questions are admissible.
tilbagekalde et udbud, bortset fra at denne skal begrundes, er en sådan beslutning dog undergivet fællesskabsrettens grundlæggende principper, navnlig EF-traktatens principper vedrørende etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser.
It follows that, if a decision taken by a contracting authority in a procedure for awarding a public contract is made subject to the Community law rules on public contracts and is therefore capable of infringing them, Article 1(1) of Directive 89/665 requires that that decision be capable of forming the subject-matter of an action for annulment.
For at kunne afgøre, om den ordregivende myndigheds beslutning om at tilbagekalde et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale henhører under de beslutninger, for hvilke medlemsstaterne i medfør af direktiv 89/665 er forpligtet til at indføre klageprocedurer med henblik på annullation, må det følgelig undersøges, om en sådan beslutning er omfattet af fællesskabsrettens regler vedrørende offentlige kontrakter.
However, even though, apart from the duty to notify the reasons for the withdrawal of the invitation to tender, Directive 92/50 contains no specific provision concerning the substantive or formal conditions for that decision, the fact remains that the latter is still subject to fundamental rules of Community law, and in particular to the principles laid down by the EC Treaty on the right of establishment and the freedom to provide services.
I så henseende må det konstateres, at den eneste bestemmelse i direktiv 92/50, som særlig vedrører en beslutning om tilbagekaldelse af udbud, er artikel 12, stk. 2, som bl.a. foreskriver, at den ordregivende myndighed, når den beslutter ikke at tildele en kontrakt, hurtigst muligt skal begrunde sin beslutning herom over for ansøgere og bydende.
Therefore, in order to determine whether the decision of the contracting authority to withdraw an invitation to tender for a public service contract may be regarded as one of those decisions in respect of which Member States are required, under Directive 89/665, to establish annulment action procedures, it needs to be examined whether such a decision falls within Community law rules on public contracts.
I den forbindelse bemærkes, at samordningen på fællesskabsplan af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige kontrakter ifølge Domstolens faste praksis har til formål at fjerne hindringerne for den frie udveksling af tjenesteydelser og varer og følgelig tilsigter at beskytte interesserne for de erhvervsdrivende, der er etableret i en medlemsstat, og som ønsker at tilbyde goder eller tjenesteydelser til ordregivende myndigheder i en anden medlemsstat (jf. bl.a. dom af 3.10.2000, sag C380/98, University of Cambridge, præmis 16, og af 18.10.2001, sag C-19/00, SIAC Construction, præmis 32).
In that regard, the Court has consistently held that the purpose of coordinating at Community level the procedures for the award of public contracts is to eliminate barriers to the freedom to provide services and goods and therefore to protect the interests of traders established in a Member State who wish to offer goods or services to contracting authorities established in another Member State (see, inter alia, Case C380/98 University of Cambridge [2000], paragraph 16; Case C-19/00 SIAC Construction [2001], paragraph 32).
Direktiv 92/50 forfølger et sådant formål.
Directive 92/50 pursues just such an objective.
Som det fremgår af 20. betragtning, tilsigter forordningen i kraft af en forbedring af tjenesteydernes adgang til udbudsprocedurerne at afskaffe enhver praksis, der er konkurrencebegrænsende i almindelighed, og som begrænser andre medlemsstaters statsborgeres deltagelse i kontrakter i særdeleshed.
As the 20th recital in its preamble shows, it is designed to eliminate practices that restrict competition in general, and participation in contracts by other Member States' nationals in particular, by improving the access of service providers to procedures for the award of contracts.
Domstolen har tidligere haft lejlighed til at præcisere omfanget af forpligtelsen til at begrunde en beslutning om ikke at tildele kontrakt i forbindelse med Rådets direktiv 93/37/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, som ændret ved direktiv 97/52 (herefter »direktiv 93/37«), der i artikel 8, stk. 2, indeholder en bestemmelse svarende til artikel 12, stk. 2, i direktiv 92/50.
The Court of Justice has already had occasion to define the scope of the obligation to notify reasons for abandoning the award of a contract in the context of Council Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts, in the version thereof resulting from Directive 97/52 (hereinafter 'Directive 93/37'), which contains in Article 8(2) a provision similar to Article 12(2) of Directive 92/50.
Navnlig fastslog Domstolen i dommen af 16. september 1999 i sagen Fracasso og Leitschutz (sag C-27/98, præmis 23 og 25), at den ordregivende myndigheds beføjelse til at undlade at tildele en kontrakt, som har været udbudt - hvilken beføjelse direktiv 93/37 stiltiende anerkender — ikke efter artikel 8, stk 2, i direktiv 93/37 er begrænset til undtagelsestilfælde eller gjort betinget af, at der foreligger vægtige grunde.
In particular, in its judgment in Case C-27/98 Fracasso and Leitschutz ν Salzburger Landesregierung [1999], paragraphs 23 and 25, the Court held that Article 8(2) of Directive 93/37 does not provide that the option of the contracting authority to decide not to award a contract put out to tender, implicity allowed by Directive 93/37, is limited to exceptional cases or must necessarily be based on serious grounds.
Det fremgår endvidere af Domstolens praksis, at ligebehandlingsprincippet, som ligger til grund for direktiverne om indgåelse af offentlige kontrakter, indebærer en forpligtelse til gennemskuelighed, således at det er muligt at fastslå, at princippet er blevet overholdt (jf. i denne retning dom af 18.11.1999, sag C-275/98, Unitron Scandinavia og 3-S, præmis 31, og af 7.12.2000, sag C-324/98, Telaustria og Telefonadress, præmis 61).
The Court's case-law also demonstrates that the principle of equal treatment, which underlies the directives on procedures for the award of public contracts, implies in particular an obligation of transparency in order to enable verification that it has been complied with (see, to that effect, Case C-275/98 Unitron Scandinavia and 3-S ν Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri [1999], paragraph 31; Case C-324/98 Telaustria and Telefonadress v Telekom Austria [2000], paragraph 61).
Følgelig må artikel 12, stk. 2, i direktiv 92/50 fortolkes således, at den indeholder en forpligtelse for den ordregivende myndighed til at begrunde sin beslutning over for ansøgere og bydende, såfremt den vælger at tilbagekalde udbuddet vedrørende en offentlig kontrakt, men at dette ikke er ensbetydende med, at den ordregivende myndighed er forpligtet til at føre udbudsproceduren til ende.
It follows that, on a proper interpretation of Article 12(2) of Directive 92/50, although that provision requires the contracting authority to
Selv om direktiv 92/50 ikke indeholder særlige bestemmelser vedrørende de materielle eller formelle betingelser for en beslutning om at
In that respect, it should be noted that the duty to notify reasons for a decision to withdraw an invitation to tender, laid down by Article 12(2) of
tilbagekaldelse af udbud, kunne de nemlig ved at udnytte deres beføjelse efter den bestemmelse, som er nævnt i den foregående præmis, fratage bydende, som lider skade ved sådanne beslutninger, der er truffet i strid med fællesskabsrettens bestemmelser, muligheden for at anlægge erstatningssag.
To hold that Member States are not required to lay down review procedures for annulment in relation to decisions withdrawing invitations to tender would amount to authorising them, by availing themselves of the option provided for in the provision mentioned in the paragraph above, to deprive tenderers adversely affected by such decisions, adopted in breach of the rules of Community law, of the possibility of bringing actions for damages.
Selv om direktiv 92/50 ikke indeholder særlige bestemmelser om betingelserne for tilbagekaldelse af et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale, er de ordregivende myndigheder som følge af det anførte forpligtet til, når de vedtager en beslutning, at overholde traktatens grundlæggende bestemmelser i almindelighed og forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet i særdeleshed (jf. analogt Telaustria og Telefonadress-dommen, som vedrørte indgåelsen af offentlige indkøbsaftaler, præmis 60).
It follows that, even though Directive 92/50 does not specifically govern the detailed procedures for withdrawing an invitation to tender for a public service contract, the contracting authorities are nevertheless required, when adopting such a decision, to comply with the fundamental rules of the Treaty in general, and the principle of non-discrimination on the ground of nationality, in particular (see, by way of analogy, concerning the conclusion of public service concessions, Telaustria and Telefonadress, paragraph 60).
Da en ordregivende myndigheds beslutning om at tilbagekalde et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale er omfattet af de pågældende materielle regler i fællesskabsretten, må det konkluderes, at en sådan beslutning også er omfattet af de bestemmelser, som er fastsat i direktiv 89/665 med henblik på at sikre overholdelsen af fællesskabsrettens forskrifter vedrørende offentlige kontrakter.
Since the decision of a contracting authority to withdraw an invitation to tender for a public service contract is subject to the relevant substantive rules of Community law, it has to be concluded that it also falls within the rules laid down by Directive 89/665 in order to ensure compliance with the rules of Community law on public contracts.
Endelig må det fastslås, at enhver anden fortolkning ville skade den effektive virkning af direktiv 89/665.
Finally, it must be held that any other interpretation would undermine the effectiveness of Directive 89/665.
Som det fremgår af første og anden betragtning har dette direktiv nemlig til formål, såvel på nationalt plan som på fællesskabsplan, at styrke de gældende mekanismer til sikring af en effektiv anvendelse af Fællesskabets direktiver om indgåelse af offentlige kontrakter, især på et stadium, hvor overtrædelserne endnu kan bringes til ophør, og det er netop for at sikre overholdelsen af disse direktiver, at artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665 pålægger medlemsstaterne at træffe foranstaltninger for at sikre, at der effektivt og hurtigst muligt kan indgives klage over de pågældende beslutninger (jf. i denne retning Alcatel Austria m.fl.dommen, præmis 33 og 34).
As the first and second recitals in its preamble show, that directive is designed to reinforce existing arrangements at both national and Community level for ensuring effective application of Community directives on the award of public contracts, in particular at the stage where infringements can still be rectified, and it is precisely in order to ensure compliance with those directives that Article 1(1) of Directive 89/665 requires the Member States to establish effective review procedures that are as rapid as possible (Alcatel Austria, paragraphs 33 and 34).
Den fuldstændige opfyldelse af formålet med direktiv 89/665 ville imidlertid blive bragt i fare, hvis de ordregivende myndigheder havde mulighed for at tilbagekalde et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale uden at skulle følge de procedurer for en domstolskontrol, der skal sikre den faktiske overholdelse på alle punkter af de direktiver, som fastsætter materielle regler om offentlige kontrakter, og af de principper, som disse direktiver bygger på.
The full attainment of the objective pursued by Directive 89/665 would be compromised if it were lawful for contracting authorities to withdraw an invitation to tender for a public service contract without being subject to the judicial review procedures designed to ensure that the directives laying down substantive rules concerning public contracts and the principles underlying those directives are genuinely complied with.