natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det følger af Domstolens faste praksis, at offentligt udbud i overensstemmelse med direktiverne om indgåelse af offentlige aftaler ikke er obligatorisk, selv om
According to the Court’s settled caselaw, a call for tenders, under the directives relating to public procurement, is not compulsory, even if the contracting party is
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN medkontrahenten er en i forhold til den ordregivende myndighed juridisk særskilt enhed, når to betingelser er opfyldt.
COMMISSION v ITALY an entity legally distinct from the contracting authority, where two conditions are met.
Følgelig skal det prøves, om de to betingelser, der er opstillet i den i foregående præmis nævnte retspraksis, er opfyldt i forhold til Agusta.
Therefore, it must be examined whether the two conditions required by the caselaw mentioned in the preceding paragraph are met with regard to Agusta.
Hvad angår den første betingelse om den offentlige myndigheds kontrol bemærkes, at den omstændighed, at en privat virksomhed ejer en andel af kapitalen i et selskab, som den pågældende ordregivende myndighed også ejer en andel af, under alle omstændigheder udelukker, at den ordregivende myndighed kan udøve en kontrol over dette selskab, som svarer til den kontrol, den fører med sine egne tjenestegrene, også selv om den private virksomheds andel kun er en minoritetsandel (jf. dommen i sagen Stadt Halle og RPL Lochau, præmis 49).
As regards the first condition, relating to the public authority’s control, it is important to note that the participation, even as a minority, of a private undertaking in the capital of a company in which the contracting authority in question is also a participant excludes in any event the possibility of that contracting authority exercising over that company a control similar to that which it exercises over its own departments (see Stadt Halle and RPL Lochau, cited above, paragraph 49).
Som det fremgår af den undersøgelse, der er bilagt svarskriftet, vedrørende den italienske stats ejerandel i EFIM (Ente Participazione e Finanziamento Industrie Manifatturiere), Finmeccanica og Agusta, blev sidstnævnte oprettet som et privatretligt selskab i 1974 og har fra starten været et halvoffentligt selskab, dvs. et selskab, hvis kapital udgøres af en aktieandel, der ejes af dels den pågældende stat, dels private aktionærer.
In that regard, as is shown by the study annexed to the defence on the Italian State’s shareholdings in EFIM (Ente Partecipazioni e Finanziamento Industrie Manifatturiere), Finmeccanica and Agusta, the latter, which has, since its formation, been a company governed by private law, has, since 1974, always been a private company with government participation, that is to say a company whose capital is held in part by that State and in part by private shareholders.
Eftersom Agusta er et selskab, der til dels er åbent for privat kapital og derfor opfylder det i denne doms præmis 38 nævnte kriterium, er det ligeledes udelukket, at den italienske stat kan udøve en kontrol over dette selskab, der svarer til den, som den fører med sine egne tjenestegrene.
Thus, since Agusta is a company in part open to private capital and therefore meets the criterion stated in paragraph 38 of the present judgment, the Italian State cannot exercise over that company a control similar to that which it exercises over its own departments.
Under disse omstændigheder, og uden at det er nødvendigt at undersøge, om Agusta udøver hovedparten af sin virksomhed sammen med den ordregivende offentlige myndighed, skal Den Italienske Republiks argument om, at der består en »in house«forbindelse mellem dette selskab og den italienske stat, afvises.
In such circumstances, and without the necessity of examining whether Agusta carries out the essential part of its activities with the concession-granting public authority, the Italian Republic’s argument that there is an ‘in-house’ relationship between that company and the Italian State must be rejected.
Indledningsvis bemærkes, at de foranstaltninger, medlemsstaterne vedtager som led i de legitime nationale hensyn, ikke som helhed er unddraget anvendelsen af fællesskabsretten, blot fordi de træffes af hensyn til den offentlige sikkerhed eller det nationale forsvar (jf. dom af 11.3.2003, sag C-186/01, Dory, Sml. I, s. 2479, præmis 30).
It should be noted at the outset that measures adopted by the Member States in connection with the legitimate requirements of national interest are not excluded in their entirety from the application of Community law solely because they are taken in the interests of public security or national defence (see, to that effect, Case C-186/01 Dory [2003] ECR I-2479, paragraph 30).
Som tidligere fastslået af Domstolen, findes traktatens undtagelsesbestemmelser vedrørende situationer, hvor den offentlige sikkerhed er truet, navnlig i artikel 30 EF, artikel 39 EF, artikel 46 EF, artikel 58 EF, artikel 64 EF, artikel 296 EF og artikel 297 EF, der angår usædvanlige, klart afgrænsede tilfælde. Disse bestemmelser
As the Court has already held, the Treaty provides for derogations applicable in situations which may involve public safety, in particular, in Articles 30 EC, 39 EC, 46 EC, 58 EC, 64 EC, 296 EC and 297 EC, which deal with exceptional and clearly defined cases.
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN giver ikke hjemmel for at antage, at der efter traktaten gælder et almindeligt forbehold for samtlige foranstaltninger, der træffes af hensyn til den offentlige sikkerhed, og som udelukker disse fra fællesskabsrettens anvendelsesområde.
COMMISSION v ITALY general exception excluding all measures taken for reasons of public security from the scope of Community law.
Det påhviler herved den medlemsstat, som ønsker at påberåbe sig disse undtagelser, at fremlægge bevis for, at sådanne undtagelser ikke overskrider grænserne for de nævnte tilfælde (jf. i denne retning dom af 16.9.1999, sag C-414/97, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 5585, præmis 22).
In that regard, it is for the Member State which seeks to rely on those exceptions to furnish evidence that the exemptions in question do not go beyond the limits of such exceptional cases (see, to that effect, Case C-414/97 Commission v Spain [1999] ECR I-5585, paragraph 22).
I denne sag har Den Italienske Republik gjort gældende, at indkøbet af helikoptere af mærkerne Agusta og Agusta Bell opfylder det legitime hensyn til nationale interesser, som omhandles i artikel 296 EF og artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 93/36, fordi disse helikoptere er varer med dobbelt anvendelse, dvs. de kan anvendes til såvel civile som militære formål.
In this case, the Italian Republic contends that the purchases of Agusta and Agusta Bell helicopters meet the legitimate requirements of national interest foreseen in Articles 296 EC and 2(1)(b) of Directive 93/36, on the ground that those helicopters are dual-use items, that is to say, they may serve as well for civilian as for military purposes.
For det første skal det understreges, at hver medlemsstat i henhold til artikel 296, stk. 1, litra b), EF kan træffe de foranstaltninger, som den anser for nødvendige til beskyttelse af sine væsentlige sikkerhedsinteresser, og som vedrører fabrikation af eller handel med våben, ammunition og krigsmateriel, forudsat at disse foranstaltninger ikke forringer konkurrencevilkårene inden for fællesmarkedet for varer, som ikke er bestemt specielt til militære formål.
First, it is important to point out that, under Article 296(1)(b) EC, any Member State may take such measures as it considers necessary for the protection of the essential interests of its security and which are connected with the production of or trade in arms, munitions and war materials, provided, however, that such measures do not alter the conditions of competition in the common market regarding products which are not intended for specifically military purposes.
Det fremgår af affattelsen af denne bestemmelse, at de pågældende varer skal være bestemt specielt til militære formål.
It is clear from the wording of that provision that the products in question must be intended for specifically military purposes.
Heraf følger, at indkøb af udstyr, hvis anvendelse til militære formål er usikker, nødvendigvis skal overholde reglerne for indgåelse af offentlige aftaler.
It follows that the purchase of equipment, the use of which for military purposes is hardly certain, must necessarily comply with the rules governing the award of public contracts.
Som følge heraf kan Den Italienske Republik ikke med føje påberåbe sig artikel 296, stk. 1, litra b), EF, som der henvises til i artikel 3 i direktiv 93/36, for at begrunde anvendelsen af udbud efter forhandling ved indkøb af de nævnte helikoptere.
Consequently, Article 296(1)(b) EC, to which Article 3 of Directive 93/36 refers, cannot properly be invoked by the Italian Republic to justify recourse to the negotiated procedure for the purchase of those helicopters.
For det andet har nævnte medlemsstat for at begrunde, at der blev indgået aftaler med Agusta ved udbud efter forhandling, påberåbt sig, at de data, der blev udleveret for at iværksætte produktionen af helikopterne fremstillet af dette selskab, var fortrolige.
Secondly, that Member State relies on the confidential nature of the information which is obtained to put the helicopters manufactured by Agusta into production to justify the award of the contracts to that company following the negotiated procedure.
Den Italienske Republik har i den forbindelse påberåbt sig artikel 2, stk. 1, litra a), i direktiv 93/36.
In that regard, the Italian Republic cites Article 2(1)(b) of Directive 93/36.
Det skal imidlertid fastslås, at Den Italienske Republik ikke har anført årsagerne til, at den fortrolige karakter af de data, der er udleveret til brug for Agustas produktion af helikopterne, er dårligere sikret, hvis denne produktion overlades til andre selskaber i Italien eller i andre medlemsstater.
However, the Italian Republic has not stated the reasons for which it submits that the confidentiality of the information communicated for the production of the helicopters manufactured by Agusta would be less well guaranteed were such production entrusted to other companies, be they established in Italy or in other Member States.
Nødvendigheden af at fastsætte en fortrolighedsforpligtelse er i den forbindelse på ingen måde til hinder for, at der gennemføres en udbudsprocedure for en kontrakt.
In that regard, the requirement to impose an obligation of confidentiality in no way prevents the use of a competitive tendering procedure for the award of a contract.
Følgelig forekommer det i forhold til formålet med at hindre spredning af følsomme oplysninger om produktionen af helikopterne uforholdsmæssigt at henvise til artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 93/36 for at begrunde, at indkøbet af disse er sket ved udbud efter forhandling.
Therefore, resort to Article 2(1)(b) of Directive 93/36 to justify the purchase of the helicopters in question by the negotiated procedure seems to be disproportionate as regards the objective of preventing the disclosure of sensitive information relating to their production.
Den Italienske Republik har nemlig ikke godtgjort, at et sådant formål ikke kunne forfølges inden for rammerne af en udbudsprocedure i henhold til direktivet.
The Italian Republic has not shown that such an objective was unattainable within a competitive tendering procedure such as that specified by the same directive.
Som følge heraf kan Den Italienske Republik ikke med føje påberåbe sig artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 93/36 for at begrunde anvendelsen af udbud efter forhandling ved indkøb af de nævnte helikoptere.
Consequently, Article 2(1)(b) of Directive 93/36 cannot properly be invoked by the Italian Republic to justify the use of the negotiated procedure for the purchase of those helicopters.
Den Italienske Republik har for at begrunde anvendelsen af udbud efter forhandling ligeledes påberåbt sig artikel 6, stk. 3, litra c) og e), i direktiv 93/36.
To justify the use of the negotiated procedure, the Italian Republic also invokes Article 6(3)(c) and (e) of Directive 93/36.
Den har gjort gældende, at fremstillingen af de pågældende helikoptere af tekniske årsager udelukkende kunne overlades Agusta, samt at det var nødvendigt at sikre, at helikopterflåden kunne fungere sammen, navnlig for at nedbringe de logistiske og operationelle omkostninger samt omkostningerne til uddannelse af piloter.
It maintains, first, that, having regard to their technical specificity, the manufacture of the helicopters in question could be entrusted only to Agusta and, second, that it was necessary to ensure the interoperability of its fleet of helicopters, in order, particularly, to reduce the logistic, operational and pilot-training costs.
Som det fremgår af 12. betragtning til direktiv 93/36, bør fremgangsmåden med udbud efter forhandling betragtes som en undtagelse, og den kan derfor kun anvendes i et begrænset antal tilfælde.
As is clear, in particular, from the 12th recital in the preamble to Directive 93/36, the negotiated procedure is exceptional in nature and may be applied only in cases which are set out in an exhaustive list.
På denne baggrund bemærkes, at direktivets artikel 6, stk. 2 og 3, udtømmende opregner de tilfælde, hvor fremgangsmåden med udbud efter forhandling kan anvendes (jf. i denne retning, for så vidt angår direktiv 77/62, dom af 17.11.1993, sag C-71/92, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 5923, præmis 10; for så vidt angår direktiv 93/36, Teckal-dommen, præmis 43, og dommen af 13.1.2005 i sagen Kommissionen mod Spanien, præmis 47).
To that end, Article 6(2) and (3) of Directive 93/36 exhaustively and expressly lists the only exceptions for which recourse to the negotiated procedure is allowed (see, to that effect, as regards Directive 77/62, Case C-71/92 Commission v Spain [1993] ECR I-5923, paragraph 10; as regards Directive 93/36, see Teckal, paragraph 43, and Case C-84/03 Commission v Spain, cited above, paragraph 47).
Det skal endvidere bemærkes, at bevisbyrden påhviler den part, som påberåber sig, at de ekstraordinære omstændigheder, der berettiger en undtagelse, rent faktisk foreligger (jf. dom af 10.3.1987, sag 199/85, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1039, præmis 14, og dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, præmis 33).
In addition, it must be recalled that the burden of proving the existence of exceptional circumstances justifying the derogation from those rules lies on the person seeking to rely on those circumstances (see Case 199/85 Commission v Italy [1987] ECR 1039, paragraph 14, and Commission v Greece, cited above, paragraph 33).
Det skal i dette tilfælde fastslås, at Den Italienske Republik ikke fyldestgørende har godtgjort årsagen til, at udelukkende de af Agusta fremstillede helikoptere ville have de krævede særlige tekniske egenskaber.
In this case, the Italian Republic has not discharged the burden of proof as regards the reason for which only helicopters produced by Agusta would be endowed with the requisite technical specificities.
Endvidere har denne medlemsstat blot understreget fordelene ved, at de helikoptere, der benyttes af forskellige korps, kan anvendes sammen.
In addition, that Member State has confined itself to pointing out the advantages of the interoperability of the helicopters used by its various corps.
Medlemsstaten har dog ikke godtgjort, hvorledes en ændring af leverandør ville tvinge den til at erhverve udstyr, som fremstilles efter en anden teknik, hvilket ville medføre, at det ikke var foreneligt med det andet udstyr, eller uforholdsmæssige tekniske vanskeligheder ved anvendelsen eller vedligeholdelsen.
It has not however demonstrated in what respect a change of supplier would have constrained it to acquire material manufactured according to a different technique likely to result in incompatibility or disproportionate technical difficulties in operation and maintenance.
Under hensyn til det ovenstående skal det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 93/36, og tidligere direktiv 77/62, idet den har iværksat en praksis, der har eksisteret og været opretholdt længe, hvorefter Augusta direkte tildeles aftaler vedrørende indkøb af helikoptere af mærkerne Agusta og Agusta Bell til dækning af behovene hos flere af den italienske stats militære og civile korps uden en udbudsprocedure og navnlig uden at følge de procedurer, der er fastsat i disse direktiver.
Having regard to all the foregoing, it must be declared that, by adopting a procedure, which has been in existence for a long time and is still followed, of directly awarding to Agusta contracts for the purchase of Agusta and Agusta Bell helicopters to meet the requirements of several military and civilian corps of the Italian State, without any competitive tendering procedure, and, in particular, without complying with the procedures provided for by Directive 93/36 and, previously, by Directive 77/62, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under those directives.
Den Italienske Republik har tabt sagen og bør derfor pålægges sagens omkostninger i overensstemmelse med Kommissionens påstand herom.
Since the Commission has applied for costs and the Italian Republic has been unsuccessful in its submissions, the latter must be ordered to pay the costs.
Sag C-503/07 P
Case C-503/07 P
Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v Commission of the European Communities
»Appel — direktiv 2003/87/EF — ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner — integreret forebyggelse og bekæmpelse af forurening — Forbundsrepublikken Tyskland — tildeling af kvoter — perioden 2008/2012 — betingelser — individuelt berørt — afvisning — retten til at blive hørt under en sag — ret til en retfærdig rettergang«
(Appeal — Directive 2003/87/EC — Scheme for greenhouse gas emission allowance trading — Integrated pollution prevention and control — Federal Republic of Germany — Allocation of allowances — Period 2008-2012 — Conditions — Individual concern — Inadmissibility — Right to a full hearing before a court — Right to a fair hearing)
Domstolens kendelse (Sjette Afdeling) af 8. april 2008 . . . . . . . . . . . .
Order of the Court (Sixth Chamber), 8 April 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Domstolen kan fastslå, at en appel må afvises, når der efter afsigelsen af Rettens dom er indtrådt en sådan omstændighed, at dommen ikke kan skade appellanten.
The Court may declare an appeal to be inadmissible when an event subsequent to the judgment of the Court of First Instance has removed its prejudicial effect as regards the appellant.
Retlig interesse hos appellanten forudsætter derfor, at appellen med sit resultat kan tilføre parten en fordel.
For an applicant to have an interest in bringing proceedings the appeal must be likely, if successful, to procure an advantage to the party bringing it.
(jf. præmis 48)
(see para. 48)
kvoter for drivhusgasemissioner i Fællesskabet og om ændring af direktiv 96/61 udgør en beslutning truffet af Kommissionen og rettet til en medlemsstat, som delvist afslog en national tildelingsplan af sådanne kvoter for den anden tildelingsperiode, for det første en generel retsakt, idet den vedrører objektivt fastlagte situationer og har retsvirkning over for generelt og abstrakt afgrænsede personkredse.
With regard to the application of Directive 2003/87 establishing a scheme for greenhouse gas emission allowance trading within the Community and amending Directive 96/61, a Commission decision addressed to a Member State and rejecting in part a National Allocation Plan (NAP) for such allowances for the second allocation period is of general application, since it applies to objectively determined situations and entails legal effects for categories of persons regarded generally and in the abstract.
Dernæst medfører den omstændighed, at den omtvistede beslutning indebar et forbud mod opretholdelsen af den tildelingsgaranti, som visse driftsledere i henhold til en national lov om tildeling af kvoter for den første tildelingsperiode havde kunnet gøre krav på, ikke, at denne beslutning får karakter af en samling af individuelle beslutninger.
Also, the fact that that decision resulted in the prohibition of the maintenance in force of the allocation guarantee which could have been claimed by certain operators under a national law concerning allocation of allowances for the first allocation period is not capable of conferring on that decision the character of a conglomeration of individual decisions.
Det skal herved fastslås, at den omstændighed, at den af medlemsstaten for Kommissionen forelagte nationale tildelingsplan skal indeholde en liste over anlæg, der er omfattet af ordningen for handel med kvoter, samt en angivelse af de kvoter, som denne medlemsstat vil tildele disse anlæg, ikke gør det muligt at fastslå, at Kommissionen ved nævnte beslutning har taget stilling til individuelle ansøgninger.
In that regard, the fact that the NAP notified by the Member State to the Commission must contain a list of the installations covered by the emission trading scheme and a statement of the allowances which that State intends to grant to those installations, does not make it possible to conclude that, by that decision, the Commission ruled on the individual applications.
Hvad angår anvendelsen af direktiv 2003/87 om en ordning for handel med
In any case, whilst they cannot apply for the annulment of the contested decision,
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND MOD KOMMISSIONEN under alle omstændigheder muligheden for at anfægte de nationale foranstaltninger, der er vedtaget i henhold til den anfægtede beslutning, og for herved at påberåbe sig beslutningens ulovlighed for de nationale domstole, som træffer afgørelse under overholdelse af artikel 234 EF.
SAINT-GOBAIN GLASS DEUTSCHLAND v COMMISSION national courts, adjudicating in accordance with Article 234 EC.
(jf. præmis 70-73 og 78)
(see paras 70-73, 78)
DOMSTOLENS KENDELSE (Sjette Afdeling)
ORDER OF THE COURT (Sixth Chamber)
Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Erwitte (Tyskland), sagsøgere i første instans, * Processprog: tysk.
Spenner-Zement GmbH & Co. KG, established in Erwitte (Germany), applicants at first instance, * Language of the case: German.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved U. Wölker, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg, sagsøgt i første instans,
Commission of the European Communities, represented by U. Wölker, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg, defendant at first instance,
DOMSTOLEN (Sjette Afdeling) sammensat af afdelingsformanden L. Bay Larsen, og dommerne P. Kūris og C. Toader (refererende dommer), generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: R. Grass, under henvisning til sagsøgerens begæring om at underkaste sagen en fremskyndet procedure i henhold til artikel 62a i Domstolens procesreglement, og efter at have hørt generaladvokaten, afsagt følgende
THE COURT (Sixth Chamber), composed of L. Bay Larsen, President of the Chamber, P. Kūris and C. Toader (Rapporteur), Judges,
Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 11. september 2007, Fels-Werke m.fl. mod Kommissionen (sag T-28/07, herefter »den appellerede kendelse«), hvorved Retten afviste søgsmålet, hvorunder selskabet havde nedlagt påstand om delvis annullation af Kommissionens beslutning K(2006) 5609 af 29. november 2006 om den nationale plan for tildeling af kvoter for drivhusgasemissioner, som Tyskland har forelagt for perioden 2008-2012 (herefter den »omtvistede beslutning«).
European Communities of 11 September 2007 in Case T-28/07 Fels-Werke and Others v Commission (‘the order under appeal’) dismissing as inadmissible its application for annulment in part of Commission Decision K(2006) 5609 of 29 November 2006 concerning the national plan for the allocation of greenhouse gas emission allowances notified by the Federal Republic of Germany for the period 2008-2012 (‘the contested decision’).