natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved afgørelse af 16. juli 1994 meddelte toldvæsenet Carboni gennem SPA-MAT Srl, at det erlagte beløb i overensstemmelse med beslutning nr. 67/94 skulle forhøjes med en antidumpingtold svarende til forskellen mellem prisen på 149 ECU pr. ton og toldværdien, idet toldvæsenet bestred rigtigheden af den angivne værdi.
By notice of assessment of 16 July 1994, the customs office informed Carboni through SPA-MAT Srl that the amount payable had to be increased, pursuant to Decision No 67/94, by an antidumping duty equivalent to the difference between the price of ECU 149 per tonne and the customs value, on the ground that the customs office considered the declared value to be inaccurate.
Carboni stillede ved garanten RAS en sikkerhed for betalingen af den krævede antidumpingtold, men anlagde sag mod Ministero og RAS for Tribunale di Bari (Retten i Bari), idet selskabet bestred grundlaget for kravet om en antidumpingtold og følgelig også kravet om sikkerhedsstillelse.
Carboni provided security for payment of the amount demanded by way of antidumping duty through the intermediary of the guarantor, namely RAS, but brought an action before the Tribunale de Bari (Bari District Court) (Italy) against the Ministry and RAS in which it claimed that the demand for payment of an antidumping duty and, consequently, the need to lodge a guarantee were unfounded.
Carboni gjorde først og fremmest gældende, at prisen på 151 ECU pr. ton, der var anført på CMP’s faktura, var højere end minimumsimportprisen (149 ECU pr. ton), således at der ikke var grundlag for at opkræve en antidumpingtold.
Carboni claimed, inter alia, that the price of ECU 151 per tonne stated on the invoice issued by CMP was higher than the minimum import price (ECU 149 per tonne) and, consequently, that there were no grounds for levying an antidumping duty.
Ministero anførte, at indførselsangivelsen var ledsaget af et ugyldigt oprindelsescertifikat, og at den pris, der var angivet i CMA’s proformafaktura, ikke var troværdig.
For its part, the Ministry contended that the import declaration was accompanied by an invalid certificate of origin and that the price indicated on the pro forma invoice from CMP was unreliable.
Ministero gjorde herved gældende, at den faktura, der var udstedt af OME-DTECH i forbindelse med det forudgående salg, angav en salgspris til CMP på 130,983 ECU pr. ton, hvilket indebar en negativ forskel i forhold til den i beslutning nr. 67/94 fastsatte minimumsimportpris.
It pointed out in this connection that the invoice in respect of the earlier sale, issued by OME-DTECH, showed that the sale price to CMP was ECU 130.983 per tonne and was therefore lower than the minimum import price fixed by Decision No 67/94.
Carboni fik ikke medhold ved Tribunale di Baris dom af 30. september 2000, bl.a. med den begrundelse, at beskyttelsen af det europæiske marked gennem indførelsen af en antidumpingtold burde iværksættes på tidspunktet for indførslen til Det Europæiske Fællesskab, dvs. på tidspunktet for en EF-erhvervsdrivendes første køb.
Carboni’s action was dismissed by decision of the Tribunale di Bari of 30 September 2000 on the ground, inter alia, that the protection of the European market through the imposition of an antidumping duty had to take place at the time of entry into the Community, that is to say, at the time of first acquisition by a Community operator.
Carboni ankede dommen til Corte d’appello di Bari, der ikke gav selskabet medhold.
Carboni appealed against that decision to the Corte d’appello di Bari (Bari Court of Appeal), which dismissed the appeal as unfounded.
Ifølge denne ret skal der ved udtrykket »overgår til fri omsætning« som omhandlet i EF-toldkodeksens artikel 201 forstås, at varen indføres til Fællesskabets marked, hvorfor der skal tages hensyn til det afsætningsled, hvor den første EF-erhvervsdri-vende køber varen.
According to that court, the expression ‘release for free circulation’ within the terms of Article 201 of the Community Customs Code means release onto the Community market, which must refer to the commercial stage of acquisition of the goods by the first Community operator.
I modsat fald ville antidumpingforskrifterne let kunne omgås.
Were it otherwise, the antidumping legislation could easily be circumvented.
Carboni gjorde herunder særligt gældende, for det første, at overgang til fri omsætning først sker på det tidspunkt, hvor varen indføres til Fællesskabets toldområde og ikke, når den blot købes af en fællesskabsborger i et land uden for Fællesskabet.
In that appeal, Carboni argued, inter alia, that release for free circulation occurs only at the time when the goods enter the customs territory of the Community, and not when they are simply acquired by a Community subject in a State outside the Community.
Formålet med antidumpingtolden er ikke at straffe producentlandet for at hindre det i at eksportere til en bestemt pris, men derimod at undgå, at en vare, der sælges med tab, indføres til Fællesskabets marked og dermed skader konkurrencen.
The purpose of the antidumping duty, it contended, is not to penalise the producing State in order to prevent it from exporting at a certain price, but to ensure that goods sold at below cost price do not enter the Community market, with adverse effects on competition.
For det andet henviste Carboni til artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 1751/94 og til EF-toldkodeksens artikel 29, stk. 1, første afsnit in intio, der bestemmer, at »toldværdien af indførte varer er transaktionsværdien, dvs. den pris, som faktisk er betalt« Carboni udledte heraf, at idet der ikke foreligger forbehold vedrørende rigtigheden af den af CMP udfærdigede købsfaktura, er det af CMP betalte beløb ikke relevant, idet prisforskellen mellem de to salg er begrundet i forskellige faktorer, nemlig vederlaget for formidlingsvirksomhed, transportomkostninger og ansvaret for risici.
Carboni also referred to Article 1(2) of Decision No 1751/94 and the introductory part of the first subparagraph of Article 29(1) of the Community Customs Code, which provides that ‘[t]he customs value of imported goods shall be the transaction value, that is, the price actually paid’. Carboni argued that, as there were no doubts as to the correctness of the invoice relating to the purchase issued by CMP, the amount paid by the latter was irrelevant since the difference in price between the two sales was justified by various factors such as payment for intermediary activities, transport costs and assumption of risks.
Efter Ministeros opfattelse må formålet med antidumpingforskrifterne føre til, at den skade, som påføres Fællesskabets marked, ikke kun indtræder på det tidspunkt, hvor de varer, der sælges med tab, indføres til Fællesskabets toldområde, men også i den situation, hvor en EF-erhvervsdrivende køber varerne til en lavere pris end den, som andre EF-erhvervsdrivende må betale.
According to the Ministry, the ratio legis of the antidumping rules leads to the conclusion that the prejudice to the Community market arises not only with the actual entry into the Community customs territory of goods being sold at below cost price, but also in the case where a Community operator acquires those goods at a lower price than that which other Community operators have to pay.
Corte Suprema di Cassazione har rejst det spørgsmål, om toldvæsenet som grundlag for anvendelse af en antidumpingtold kan anvende værdien svarende til den pris, der er fastsat for den pågældende vare inden for rammerne af et salg, der ligger forud for det salg, på grundlag af hvilket toldangivelsen er foretaget, eller, med andre ord, om det relevante tidspunkt er det tidspunkt, hvor der foreligger et endeligt salg med henblik på eksport til Fællesskabets toldområde, uafhængigt af varens frembydelse for toldvæsenet.
The Corte suprema di cassazione has doubts as to whether the customs authorities may use, as the basis for applying an antidumping duty, a value corresponding to the price indicated for the goods in a sale prior to the sale on the basis of which the customs declaration was made or, in other words, whether the relevant time is that of the sale concluded for purposes of export to the customs territory of the Community, independently of the submission to customs.
Corte Suprema di Cassazione er af den opfattelse, at det må afgøres, om den frihed, der tilkommer den erhvervsdrivende til med henblik på fastsættelsen af toldværdien at vælge den pris, der er betalt for de pågældende varer i forbindelse med et salg, som ligger forud for det salg, der ligger til grund for toldangivelsen, også tilkommer toldmyndigheden.
The Corte suprema di cassazione thus considers it necessary to establish whether the freedom of the operator to choose, for the purpose of determining the customs value, the price paid for the goods in question in a transaction prior to that on the basis of which the customs declaration was made, has its counterpart in an identical power on the part of the customs authorities.
Efter at have konstateret, at Domstolen endnu ikke har taget stilling til det i hovedsagen rejste retlige spørgsmål, har Corte Suprema di Cassazione besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Having determined that the point of law raised in the main proceedings had not yet been decided by the Court, the Corte suprema di cassazione decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
»Kan toldmyndigheden i henhold til principperne i Fællesskabets toldordning ved indførelsen af en antidumpingtold som den, der blev indført ved Kommissionens beslutning nr. 67/94/EKSF, henholde sig til prisen i forbindelse med et salg af samme vare, som fandt sted forud for det salg, der danner grundlag for toldangivelsen, når køberen er en fællesskabsborger, eller når salget under alle omstændigheder er foretaget med henblik på indførsel til Fællesskabet?«
‘According to the principles of Community customs law and for the purpose of application of an antidumping duty such as that laid down by Commission Decision No 67/94 …, may the customs authority refer to the price indicated in a sale of the same goods which took place prior to that on the basis of which the customs declaration was made, where the buyer is a Community subject or, in any case, the sale took place for import into the Community?’
Om det præjudicielle spørgsmål
The question referred to the Court
Med det forelagte spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om Fællesskabets relevante toldforskrifter tillader, at toldmyndighederne ved anvendelsen af den antidumpingtold, der blev indført ved beslutning nr. 67/94, fastlægger toldværdien på grundlag af den pris, der er fastsat for de samme varer ved et salg, der har fundet sted forud for det salg, der danner grundlag for toldangivelsen.
By its question, the referring court asks essentially whether, for the application of the antidumping duty established by Decision No 67/94, the rules laid down in the relevant Community customs legislation permit the customs authorities to determine the customs value on the basis of the price indicated in a sale of the same goods which took place prior to that in respect of which the customs declaration was made.
Med henblik på besvarelsen af dette spørgsmål skal det først afgøres, om toldmyndighederne generelt med henblik på anvendelsen af den antidumpingtold, som er indført ved nævnte beslutning, kan henholde sig til den pris, der er fastsat for de samme varer i forbindelse med et tidligere salg, også selv om den angivne pris svarer til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales af importøren.
In order to answer that question, it is first of all necessary to determine whether the customs authorities may, as a general rule, refer, for the purpose of applying the antidumping duty established by the abovementioned decision, to the price indicated in a prior sale of the same goods, even if the declared price corresponds to the price actually paid or payable by the importer.
Såfremt spørgsmålet
If the answer to that question is in the negative,
CARBONI E DERIVATI besvares benægtende, skal det dernæst undersøges, om toldmyndighederne i det mindste har denne mulighed i det enkelte tilfælde, når de bestrider rigtigheden af den pris, der er angivet i toldangivelsen.
CARBONI E DERIVATI it will then be necessary to determine whether the customs authorities may at least do so on a case-by-case basis in the case where they have doubts as to the accuracy of the price mentioned in the customs declaration.
Om toldmyndighedernes adgang til at henholde sig til et tidligere salg med henblik på anvendelse af den antidumpingtold, der blev indført ved beslutning nr. 67/94, når den angivne pris svarer til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales af importøren
Whether the customs authorities may refer to a prior sale for the purpose of applying the antidumping duty established by Decision No 67/94 in the case where the declared price corresponds to the price actually paid or payable by the importer
Med henblik på besvarelsen af spørgsmålet, om toldmyndighederne med henblik på anvendelsen af den antidumpingtold, der er indført ved beslutning nr. 67/94, kan henholde sig den pris, der er fastsat for de pågældende varer i forbindelse med et tidligere salg, også selv om den angivne pris svarer til den pris, der faktisk er betalt eller skal betales af importøren, skal begrebet »den angivne toldværdi« i artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94 fortolkes.
In order to answer the question whether the customs authorities may, for the purpose of applying the antidumping duty established by Decision No 67/94, refer to the price indicated in a prior sale of the same goods, even if the declared price corresponds to the price actually paid or payable by the importer, it is necessary to interpret the concept of ‘declared customs value’ for the purposes of Article 1(2) of Decision No 67/94.
Det bemærkes indledningsvis, at begrebet »[…] toldværdi« svarer til toldværdien af importerede varer, således som disse er defineret inden for rammerne af toldlovgivningen (jf. analogt dom af 29.5.1997, sag C-93/96, ICT, Sml. I, s. 2881, præmis 14).
It must be pointed out, first of all, that the expression ‘customs value’ corresponds to the customs value of the imported goods, as defined by the customs rules (see, by analogy, Case C-93/96 ICT [1997] ECR I-2881, paragraph 14).
Artikel 29, stk. 1, præciserer, at toldværdien kun vedrører varer »ved salg til udførsel til Fællesskabets toldområde«.
Article 29(1) provides that the customs value concerns only goods ‘sold for export to the customs territory of the Community’.
Det følger heraf, at det på tidspunktet for salget må
It follows that it must be agreed, at
I henhold til gennemførelsesforordningens artikel 147, stk. 1, første punktum, skal det anses for tilstrækkeligt til, at ovennævnte betingelse er opfyldt, at de varer, som har været genstand for et salg, angives til fri omsætning.
Under the first sentence of Article 147(1) of the implementing regulation, the fact that the goods which are the subject of a sale are declared for free circulation is to be regarded as adequate indication that the abovementioned condition has been fulfilled.
Artikel 147, stk. 1, andet punktum, i den udgave, der finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, præciserer, at dette også gælder ved successive salg inden værdiansættelsen.
The second sentence of Article 147(1), in the version in force at the time of the facts in the main proceedings, provided that that indication was also to apply in the case of successive sales before valuation.
Ved successive salg kan priser, der svarer til priser ved salg, der er sket efter eksport, men inden overgang til fri omsætning i Fællesskabet, således kunne tages i betragtning ved fastsættelsen af »transaktionsværdien« som omhandlet i EF-toldkodeksens artikel 29, stk. 1 (jf. analogt Unifert-dommen, præmis 13).
Thus, in the case of successive sales, the prices relating to sales made after export, but before release into free circulation in the Community, may be taken into account for the purpose of determining the ‘transaction value’ within the meaning of Article 29(1) of the Community Customs Code (see, by analogy, Unifert, paragraph 13).
Det følger heraf, at importøren i forbindelse med successive salg af varer med henblik på indførsel til Fællesskabets toldområde frit blandt de aftalte priser for hvert enkelt salg kan vælge den pris, som kan anvendes som grundlag for fastsættelsen af toldværdien af de pågældende varer, forudsat at han i forhold til den valgte pris er i stand til at fremlægge alle fornødne oplysninger og dokumenter for toldmyndighederne (jf. analogt Unifert-dommen, præmis 16 og 21).
It follows that, in the case of successive sales of goods for importation into the customs territory of the Community, the importer is at liberty to select from the prices agreed for each of the sales the price which he will take as a basis for determining the customs value of the goods in question, provided that he can furnish to the customs authorities all the necessary particulars and documents relating to the price which he chooses (see, by analogy, Unifert, paragraphs 16 and 21).
Domstolen skal dernæst ud fra disse præciseringer vedrørende betydningen af udtrykket »[…] toldværdi«, som henviser til toldforskrifterne, og som således giver importøren den ovenfornævnte valgmulighed, fastslå betydningen af tilføjelsen »angivne« i dette udtryk med henblik på at besvare spørgsmålet fra Corte Suprema di Cassazione om, hvorvidt toldmyndigheden ligeledes har en mulighed for at vælge en pris fra et forudgående salg som grundlag for anvendelsen af en antidumpingtold.
Next, it is necessary, on the basis of those clarifications as to the meaning of the expression ‘customs value’, which refers to the customs rules and thus gives the importer the choice set out in the previous paragraph, to determine the meaning of the term ‘declared’ added to that expression for the purpose of answering the question asked by the Corte suprema di cassazione as to whether the customs administration also has a choice and may also refer to the price indicated in a prior sale as the basis for the application of an antidumping duty.
Ved tilføjelsen af udtrykket »angivne« i artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94 understreges, at grundlaget for at anvende en antidumpingtold ikke er toldværdien som sådan, men den af importøren angivne toldværdi.
The addition of the term ‘declared’ in Article 1(2) of Decision No 67/94 emphasises that the basis for applying an antidumping duty is not the customs value as such but the customs value declared by the importer.
Det fremgår således af den pågældende bestemmelse, at priser, der knytter sig til salg, der finder sted forud for det salg, hvis pris er blevet anvendt af importøren med henblik på toldangivelsen, ikke kan tages i betragtning ved anvendelse af en antidumpingtold.
It follows from that provision, therefore, that the prices indicated in sales which took place prior to that on the basis of which the customs declaration was made by the importer cannot be taken into account for the application of an antidumping duty.
Ordlyden af artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94 giver således ikke toldmyndighederne mulighed for at vælge prisen fra det første salg som grundlag for toldværdien ved den nærmere fastsættelse af en antidumpingtold.
It thus appears that the very terms of Article 1(2) of Decision No 67/94 preclude the customs authorities from being entitled to choose the price of the first sale as a basis for calculating the customs value for the purpose of determining an antidumping duty.
Den italienske regering har imidlertid hævdet, at toldmyndighederne i hovedsagen kunne fastsætte tolden på grundlag af salget af hæmatit råjern fra OME-DTEC til CMP, eftersom sidstnævnte virksomhed selv er en EF-erhvervsdrivende.
However, the Italian Government argues that, in the main proceedings, the customs authorities could have determined the customs duty on the basis of the sale of hematite pig iron by OME-DTECH to CMP, since the latter undertaking was itself a Community operator.
Kommissionen har medgivet, at ordlyden af beslutning nr. 67/94 ikke giver mulighed for at beregne en variabel told på andre måder end på grundlag af prisen vedrørende den sidste transaktion, der fremgår af toldangivelsen, men anfører, at formålet med en antidumpingforanstaltning, der er baseret på fastsættelsen af en minimumsimportpris, let kan omgås, og at der foreligger et »vist spændt forhold« i anvendelsen af den pris, der fastsættes inden for rammerne af det sidste salg, for så vidt angår formålene med told på den ene side og en variabel antidumpingtold, baseret på en minimumsimportpris, på den anden side.
For its part, the Commission, although it acknowledges that the terms of Decision No 67/94 do not permit the calculation of the variable duty on any basis other than that of the price of the last transaction presented in the customs declaration, points out that the objective of an antidumping measure based on the fixing of a minimum import price may easily be circumvented and there is a ‘certain tension’ in the use of the price indicated in the last sale for the purposes of customs law, on the one hand, and of variable antidumping duties based on a minimum import price, on the other.
Det bemærkes, at ordlyden af artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94 udtrykkeligt og utvetydigt bestemmer, at det relevante referencepunkt ved fastsættelsen af en antidumpingtold er den angivne toldværdi.
In this regard, the terms of Article 1(2) of Decision No 67/94 expressly and unambiguously provide that the point of reference in determining an antidumping duty is the declared customs value.
Det skal herefter først undersøges, om de argumenter, der er fremført af den italienske regering og af Kommissionen, er relevante, og, i givet fald, om de kan rejse tvivl om det resultat, der tilsiges af ordlyden af artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94.
It must first be established, therefore, whether the arguments put forward by the Italian Government and the Commission are well founded and, if necessary, whether they are of such a nature as to call into question the outcome that necessarily follows from the wording of Article 1(2) of Decision No 67/94.
Hvad for det første angår den italienske regerings argument vedrørende ordlyden af artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 1751/94 om indførelse af en endelig antidumpingtold må det antages, at udtrykket »den anerkendte toldværdi« i denne bestemmelse har til formål at angive det selvfølgelige, at den af anmelderen anførte pris ikke er endeligt afgørende for fastsættelsen af en antidumpingtold.
With regard, first of all, to the Italian Government’s argument concerning the terms of Article 1(2) of Decision No 1751/94 imposing a definitive antidumping duty, the expression ‘accepted customs value’ in that provision is intended to express the obvious point that the price indicated by the person making the declaration is not as such conclusive for the purpose of determining an antidumping duty.
Som det desuden fremgår af artikel 29, stk. 1, litra d), og artikel 29, stk. 2, i samme kodeks, er toldmyndighederne bemyndigede til at undersøge den af klarereren anførte pris og i givet fald at afvise den.
In addition, as can be seen from Article 29(1)(d) and Article 29(2) of the Code, the customs authorities are entitled to examine the price indicated by the person making the declaration and to reject it where necessary.
Udtrykkene i artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 1751/94 indeholder derfor intet, der kan rejse tvivl om det resultat, der følger af ordlyden af artikel 1, stk. 2, i beslutning nr. 67/94.
Consequently, the terms of Article 1(2) of Decision No 1751/94 contain nothing which calls into question the outcome that necessarily follows from the wording of Article 1(2) of Decision No 67/94.