natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har inden for rammerne af den faktiske fremstilling af RES, som er beskrevet i punkt 17-30 i den anfægtede beslutning, detaljeret redegjort for risikoudligningsordningens anvendelsesområder og funktion.
In the presentation of the facts relating to the RES at recitals 17 to 30 to the contested decision, the Commission described in detail the scope and the functioning of the RES.
I nævnte beslutnings punkt 20-30 redegøres for de betingelser, som udløser RES-betalinger (punkt 20-24), samt kriterierne og beregningsmetoden for RES-betalingerne (punkt 25-30).
Recitals 20 to 30 to that decision describe the conditions for the commencement of the RES (recitals 20 to 24) and the criteria and method of calculation of the RES payments (recitals 25 to 30).
Kommissionen fandt i sin retlige vurdering, at den anmeldte foranstaltning »ikke er støtte ifølge artikel 87, stk. 1, EF, eller alternativt [kan] anses for forenelig med fællesmarkedet i henhold til artikel 86, stk. 2, EF« (punkt 37 og 61 i den anfægtede beslutning).
In its legal assessment, the Commission concluded that the notified measure ‘[did] not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or [could] be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) [EC]’ (recitals 37 and 61 to the contested decision).
Kommissionen anførte for det første til støtte for denne vurdering navnlig, at RES i princippet opfylder betingelserne i artikel 87, stk. 1, EF.
In support of that appraisal, the Commission essentially considered, initially, that the RES fulfilled in principle the conditions set out in Article 87(1) EC.
Kommissionen fremhævede i denne henseende, at RES-betalingerne er offentlige midler, som udbetales af en fond, der er oprettet i henhold til national lovgivning, finansieret ved obligatoriske bidrag og undergivet de statslige myndigheders tilsyn, og som i praksis gavner VHI, der indtager en dominerende stilling med en markedsandel på 85%, for at kompensere de omkostninger, som VHI normalt skulle have afholdt. Kommissionen fandt, at disse betalinger kunne påvirke konkurrencen og samhandelen i EU, og at RES derfor kunne kvalificeres som statsstøtte (den anfægtede beslutnings punkt 39).
It observed in that regard that the RES payments came from public resources, originating in a fund established by national legislation, financed by compulsory contributions and controlled by the public authorities, which in practice benefited the VHI, an undertaking in a dominant position with an 85% market share, to compensate it for the costs which it would normally have had to bear.
Kommissionen anførte (i den anfægtede beslutnings punkt 40 og 41), at dette mål nås ved at påbyde solidaritet mellem de forsikrede, og den fremhævede endvidere:
The Commission observed (at recitals 40 and 41 to the contested decision) that that objective would be achieved by establishing solidarity between policyholders and that, in particular:
— Forpligtelsen til at sikre åben adgang — dvs. det private sygeforsikringsselskabs forpligtelse til at tilbyde alle personer, som anmoder herom, en sygeforsikrings-
— the open enrolment requirement, that is to say, the obligation for the PMI insurer to offer a PMI contract to any person requesting such a contract, independently
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN aftale uafhængigt af alder, køn og sundhedstilstand — hindrer, at ældre personer eller personer med kroniske sygdomme udelukkes fra den private sygeforsikring.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION of his age, sex or health status, ensured that old or chronically ill persons were not excluded from PMI;
— Forpligtelsen til at sikre livsvarig dækning hindrer, at private sygeforsikringsselskaber udelukker de forsikrede, når disse bliver syge eller ældre.
— the lifetime cover requirement ensured that insurers would not reject the policyholders when they became sick or old;
— Endelig sikrer reglerne om minimumsydelser, at de udbudte produkter overholder visse minimumsstandarder hvad angår kvalitet, selv om private sygeforsikringsselskaber frit kan udforme deres forsikringsprodukter.
— last, the regulations on minimum benefits ensured that the products proposed would respect certain minimum quality standards, although PMI insurers were free to design their insurance products.
Hvad angår den omstændighed, at sagsøgerne i deres klage bestred, at de forpligtelser, som er omhandlet i præmis 41 ovenfor, udgør forpligtelser til at yde tjenester af almindelig økonomisk interesse, anførte Kommissionen nærmere bestemt, at nationale myndigheder frit kunne antage, at visse tjenesteydelser var af almindelig interesse og derfor burde sikres ved en forpligtelse til at yde tjenester af almindelig økonomisk interesse, når markedskræfterne ikke i tilstrækkelig grad kunne sikre leveringen af sådanne ydelser. Kommissionen anførte endvidere, at de nationale
As regards the applicants’ denial, in their complaint, that the obligations referred to in paragraph 41 above constitute SGEI obligations, the Commission considered, in essence, that the national authorities were entitled to take the view that certain services were in the general interest and must be provided by means of SGEI obligations when market forces were not sufficient to ensure that they would be provided.
Kommissionen anførte i denne henseende, at den frihed, som de erhvervsdrivende i Irland har til at fastsætte priser og udforme forsikringsprodukter, ikke påvirkes af den omstændighed, at de forpligtelser, som er indeholdt i den relevante lovgivning, udgør forpligtelser til at yde tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, idet nævnte forpligtelser danner grundlag for at nå målet med en opgave af almindelig økonomisk interesse, såsom at alle personer, som bor i Irland, har adgang til private sygeforsikringsydelser på et bestemt niveau til en overkommelig pris og af ensartet kvalitet.
In that regard, the Commission observed that the freedom left to operators in Ireland to fix prices and define their insurance products did not call into question the fact that the obligations laid down by the relevant legislation constituted SGEI obligations in so far as the obligations served to achieve the objectives of a mission of general economic interest (‘SGEI mission’), such as access by anyone living in Ireland to a certain level of PMI services at affordable prices and on similar conditions of quality.
Kommissionen fandt i denne henseende, at de irske myndigheder ikke havde begået en åbenbar fejl ved at kvalificere de tjenesteydelser, der går ud over de ydelser, den offentlige sociale sikringsordning tilbyder, som tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, og Kommissionen fastslog derfor, at de i det foreliggende tilfælde omhandlede forpligtelser kan kvalificeres som forpligtelser til at yde tjenester af almindelig økonomisk interesse i henhold til fællesskabsretten (den anfægtede beslutnings punkt 42-49).
In that regard, the Commission considered that the Irish authorities had not made a manifest error by qualifying as SGEIs certain services going beyond those offered by the public social security scheme and accepted, in consequence, that the obligations at issue in the present case might be qualified as SGEI obligations within the meaning of Community law (recitals 42 to 49 to the contested decision).
Kommissionen anførte endvidere i det væsentlige, at anvendelsen af RES var strengt nødvendig for at bevare det relevante markeds stabilitet, for at udjævne forskellene mellem private sygeforsikringsselskabers risikoprofiler og for at kompensere for gennemførelsen af den omhandlede forpligtelse til at yde tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse.
The Commission then found, in substance, that the application of the RES was strictly necessary in order to maintain stability on the relevant market, to neutralise the differential in risk profiles between PMI insurers and to compensate for the discharge of the SGEI obligations in question.
Kommissionen konkluderede derfor, at RES var forholdsmæssig (den anfægtede beslutnings punkt 50-59).
It thus concluded that the RES was proportionate (recitals 50 to 59 to the contested decision).
Hvad angår nødvendigheden af RES anførte Kommissionen, at økonomiske undersøgelser havde vist, at såfremt der ikke fandtes en RES, ville private sygeforsikringsselskaber inden for en ordning med fælles takstfastsættelse og til trods for forpligtelsen til at sikre åben adgang have et stærkt incitament til, f.eks. i form af selektive markedsføringsstrategier, at målrette sig mod lavrisikoforbrugere med et stærkt helbred for at kunne fastsætte en ensartet præmie, som er mindre end konkurrenternes.
As regards the necessity of the RES, the Commission observed that economic studies had highlighted the fact that in a community rated system, and notwithstanding the open enrolment obligation, PMI insurers would, in the absence of the RES, have a strong incentive to target, using selective marketing strategies, for example, low-risk, healthy consumers in order to be able to charge a lower community rate then their competitors.
Kommissionen anførte desuden, at under disse omstændigheder, selv uden aktiv risikoudvælgelse, ville forbrugeren kunne skifte forsikringsselskab, hvilket ville medføre en omkostningsstigning for private sygeforsikringsselskaber, hvis risikoprofil udgøres af en større andel forsikrede med dårligt helbred.
The Commission also observed that, in those circumstances, even in the absence of active risk selection, consumers would be likely to change insurers, which could give rise to spiralling costs for PMI insurers whose risk profile is made up of a greater proportion of insured persons in poor health.
Hvad angår det irske marked for private sygeforsikringsydelser fandt Kommissionen på baggrund af en rapport fra Irish Society of Actuaries fra april 2002 og andre tilgængelige oplysninger, at den aktuelle situation kunne ændre sig og medføre en »livsfarlig spiral«, for så vidt som visse private sygeforsikringsselskaber havde forsøgt at tiltrække forbrugere, som var unge og derfor måtte formodes at være ved godt helbred, ved hjælp af en risikoudvælgelsesstrategi frem for en kvalitets- og effektivitetsstrategi (fodnote 9 i den anfægtede beslutning).
As regards the Irish PMI market, the Commission considered, in light of the Report of the Society of Actuaries in Ireland of April 2002 and the available data, that the situation could change and lead to a ‘spiralling down’ since some PMI insurers had attempted to attract young and presumably healthier consumers, by means of a strategy based on risk selection rather than one of quality or efficiency (footnote 9 to the contested decision).
Kommissionen fastslog derfor, at det, selv om der endnu ikke havde kunnet konstateres ustabilitet på markedet, ikke kunne udelukkes, at der bestod en fare for risikoudvælgelse på det irske marked for private sygeforsikringsydelser på grundlag af en fælles takstfastsættelse, hvorfor det var nødvendigt at opretholde stabiliteten på markedet ved at indføre RES, som kunne sikre en passende fordeling af risici på markedet.
Consequently, the Commission concluded that although such market instability had not yet been observed, the danger of risk selection on the Irish PMI market based on community rating could not be excluded, so that it was necessary to maintain stability on that market by introducing the RES, which ensured an appropriate distribution of risks on that market.
En RES er nemlig ikke nødvendig på et marked, hvor takstfastsættelsen for private sygeforsikringsydelser er baseret på risiko (den anfægtede beslutnings punkt 50-52).
In fact, in a PMI market with a risk-based rating, the RES would not be necessary (recitals 50 to 52 to the contested decision).
Hvad for det første angår risikoudligningsordningens forholdsmæssighed anførte Kommissionen i det væsentlige, at en ulige fordeling af risici mellem private sygeforsikringsselskaber ikke uden videre ville medføre anvendelse af RES, men at RES ville blive relevant, når visse betingelser var opfyldt, og navnlig når visse procentsatser, hvad angår risikomargen, var opnået.
As regards the proportionality of the RES, the Commission observed, in substance, that an unequal distribution of risks among PMI insurers did not lead automatically to the activation of the RES, but that the RES would be activated when certain conditions were met and, in particular, when certain percentages of risk differential were reached.
Kommissionen anførte for det andet, dels at RES begrænsede betalingsoverførsler mellem private sygeforsikringsselskaber til det strengt nødvendige niveau for at udjævne forskellen mellem deres risikoprofiler.
It further observed that the RES limited transfers of payments between PMI insurers to the level strictly necessary to neutralise the differential between their risk profiles.
Kommissionen bemærkede, at en ordning, hvorefter private sygeforsikringsselskaber modtager kompensation for de omkostninger, der er afholdt for at dække »dårlige« risici, som overstiger gennemsnittet på markedet, var strengt nødvendigt for at kompensere for den forpligtelse til at yde tjenester af almindelig økonomisk interesse, som var dem pålagt, og som forbød dem at fastsætte præmiernes størrelse i forhold til den forsikrede risiko, og at afvise »dårlige« risici.
It considered that a system which compensates PMI insurers for expenditure incurred in covering ‘bad’ risks in excess of the market average was strictly necessary to compensate for the SGEI obligations with which they are entrusted, which prohibit them from setting premiums by reference to the risk insured and from rejecting ‘bad’ risks.
Kommissionen anførte endvidere, at ikke alle de godtgørelser, som private sygeforsikringsselskaber ydede til de forsikrede, medførte et behov for udligning, idet RES fastsætter et bestemt loft svarende til niveauet for de ydelser, som størstedelen af de forsikrede på det irske marked for private sygeforsikringsydelser modtager, med undtagelse af »luksusydelser«.
The Commission also observed that not all payments by PMI insurers to insured persons were equalised, as the RES provided for a specific ceiling corresponding to the level of benefits received by most insured persons on the Irish PMI market, to the exclusion of ‘luxury’ services.
Kommissionen bemærkede i øvrigt, at RES tager hensyn til de gennemsnitlige omkostninger, forsikringsselskabet afholder som følge af godtgørelsesanmodningerne, for at undgå en udligning af den gennemsnitlige
It also observed that the RES took account of the average costs of the insurer generated by claims for reimbursement in such a way as to avoid an equalisation of the average cost per cell of insured persons and to allow the PMI insurers to keep the benefit of their own efficiencies. Last, the Commission
Endelig anførte Kommissionen, at RES i forbindelse med fastlæggelse af risikoprofilen begrænsede anvendelsen af vægtningsfaktoren for helbredstilstanden til 50% af den konstaterede anvendelse af sygehuskapaciteten (også kaldet »markedserfaring«), hvilket var en yderligere garanti, som skulle tilskynde forsikringsselskaberne til at fremme en nedbringelse af antallet af sygehusopholdets længde, tidlig diagnosticering og en god forvaltning i almindelighed.
2008 — CASE T-289/03 considered that the RES limited the application of the health status weight, for the purpose of determining the risk profile, to 50% of the observed use of hospital facilities (also called ‘market experience’), which was an additional guarantee to encourage insurers to promote shorter hospital stays, early detection and best practice generally.
Kommissionen fastslog derfor, at RES aldrig fuldt ud ville udligne risikodifferencen på markedet (den anfægtede beslutnings punkt 27, 28 og 53-57).
The Commission noted that, in consequence, the RES never equalised the entire market risk differential (recitals 27, 28 and 53 to 57 to the contested decision).
Kommissionen konkluderede, at selv om kompensationen for forpligtelsen til at yde tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse ansås for at udgøre statsstøtte som omhandlet i artikel 87, stk. 1, EF, var støtteelementet foreneligt med fællesmarkedet i henhold til artikel 86, stk. 2, EF, uden at dette påvirkede spørgsmålet om, hvorvidt støtteelementet er foreneligt med andre fællesskabsregler, herunder tredje skadesforsikringsdirektiv, hvilket skal undersøges inden for rammerne af de relevante procedurer (den anfægtede beslutnings punkt 60 og 61).
The Commission concluded that, even if the compensation for SGEI obligations must be regarded as State aid within the meaning of Article 87(1) EC, the aid element was compatible with the common market under Article 86(2) EC, without prejudice to its compatibility with other rules of Community law, in particular with the third non-life insurance directive, examination of which must take place in the appropriate procedures (recitals 60 and 61 to the contested decision).
Som svar på sagsøgernes skrivelse af 7. maj 2003 underrettede Kommissionen ved skrivelse af 2. juni 2003 sagsøgerne om, at den fandt, at risikoudligningsordningen ikke udgjorde statsstøtte i henhold til artikel 87, stk. 1, EF, eller at den kunne anses for forenelig med fællesmarkedet, jf. artikel 86, stk. 2, EF.
By letter of 2 June 2003, in response to the applicants’ letter of 7 May 2003, the Commission informed the applicants that it had concluded that the RES did not constitute State aid within the meaning of Article 87(1) EC or could be declared compatible with the common market pursuant to Article 86(2) EC.
Ved skrivelse af 6. juni 2003 fremsendte Kommissionen på sagsøgernes begæring kopi af den anfægtede beslutning, som sagsøgerne modtog den 11. juni 2003.
By letter of 6 June 2003, the Commission, at the applicants’ request, sent the applicants a copy of the contested decision, which they received on 11 June 2003.
Ved skrivelse af 23. juli 2003 bekræftede Kommissionen over for sagsøgerne, at den anfægtede beslutning indebar et afslag på sagsøgernes klage. Kommissionen fremsendte endvidere, som svar på en anden begæring, en oversigt over de syv økonomiske undersøgelser, som de irske myndigheder havde indleveret i forbindelse med anmeldelsen, og oplyste, at undersøgelserne var »offentlige«.
By letter of 23 July 2003, the Commission confirmed to the applicants that the contested decision involved rejection of their complaint and, in response to a further request, sent them a list of seven economic studies submitted in support of the notification by the Irish authorities, which, according to the Commission, were ‘publicly available’.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 20. august 2003 har sagsøgerne anlagt nærværende sag.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 20 August 2003, the applicants brought the present action.
I henhold til artikel 14, stk. 1, i Rettens procesreglement har Retten besluttet at henvise sagen til en udvidet afdeling.
Pursuant to Article 14(1) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the Court decided to allocate the case to a chamber of extended composition.
Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor samme dag har sagsøgerne anmodet om, at der træffes afgørelse efter en fremskyndet procedure i henhold til procesreglementets artikel 76a.
By separate document lodged at the Court Registry on the same date, the applicants requested the Court, in accordance with Article 76a of the Rules of Procedure, to adjudicate under an expedited procedure.
Ved skrivelse af 5. september 2003 har Kommissionen fremsat sine bemærkninger vedrørende denne anmodning.
By letter of 5 September 2003, the defendant submitted its observations on that request.
Ved skrivelse af 23. september 2003 informerede Retten sagsøgerne om dens beslutning om at afslå anmodningen om fremskyndet behandling.
By letter of 23 September 2003, the Court informed the applicants that it had decided to reject the request for an expedited procedure.
Ved skrivelser indleveret til Rettens Justitskontor henholdsvis den 27. november, den 12. og den 17. december 2003, har Irland, Kongeriget Nederlandene og VHI fremsat begæring om at måtte intervenere i sagen til støtte for Kommissionen.
By documents lodged at the Court Registry on 27 November and 12 and 17 December 2003 respectively, Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the VHI requested leave to intervene in the proceedings in support of the defendant.
Ved kendelser af 3. februar og 2. april 2004 har formanden for Rettens Tredje Udvidede Afdeling tilladt henholdsvis Irland og Kongeriget Nederlandene på den ene side og VHI på den anden side at intervenere i nærværende sag til støtte for Kommissionens påstande.
By orders of 3 February and 2 April 2004, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court granted, first, Ireland and the Kingdom of the Netherlands, and then the VHI, leave to intervene in support of the form of order sought by the defendant.
Ved skrivelse af 28. april 2004 har Irland fremsat indsigelser vedrørende den af sagsøgerne fremsatte begæring om fortrolig behandling og anmodet Retten om at fremsende et komplet eksemplar af alle processkrifterne.
By letter of 28 April 2004, Ireland objected to a request for confidential treatment submitted by the applicants and requested the Court to communicate to it a complete set of all the procedural documents.
Ved kendelse af 4. marts 2005 har formanden for Rettens Tredje Udvidede Afdeling forkastet sagsøgernes begæring om fortrolig behandling i forhold til Irland og truffet bestemmelse om fremsendelse af en komplet udgave af processkrifterne til Irland.
By order of 4 March 2005, the President of the Third Chamber (Extended Composition) of the Court rejected the applicants’ request for confidential treatment vis-à-vis Ireland and ordered that a complete version of the procedural documents be sent to that Member State.
De intervenerende parter har indgivet skriftlige indlæg, og sagsøgerne har afgivet deres bemærkninger vedrørende intervenienternes indlæg inden for de fastsatte frister.
The interveners lodged their statements in intervention and the applicants lodged their observations on those statements within the prescribed periods.
Ved særskilt dokument registreret på Rettens Justitskontor den 22. juni 2005 har sagsøgerne fremsat begæring om foreløbige forholdsregler i henhold til artikel 242 EF og 243 EF, registreret som sag T-289/03 R, med henblik på at udsætte gennemførelsen af den anfægtede beslutnings artikel 1.
By separate document registered at the Court Registry on 22 June 2005, the applicants submitted an application for interim measures pursuant to Articles 242 EC and 243 EC, which was registered as Case T-289/03 R, seeking suspension of the implementation of Article 1 of the contested decision.
Ved skrivelse af 1. juli 2005 har sagsøgerne frafaldet deres begæring om foreløbige forholdsregler.
By letter of 1 July 2005, the applicants withdrew their request for interim measures.
Ved kendelse af 12. september 2005 har Rettens præsident besluttet, at sag T-289/03 R skal slettes af registeret og udsat afgørelsen om sagsomkostningerne.
By order of 12 September 2005, the President of the Court ordered that Case T-289/03 R be removed from the register and reserved the decision on costs.
Den 19. januar 2006 har sagsøgerne fremsat begæring om, at sagen i medfør af procesreglementets artikel 55, stk. 2, behandles forud for andre sager.
On 19 January 2006, the applicants lodged a request for priority treatment under Article 55(2) of the Rules of Procedure.
Sagsøgte, Irland og VHI har afgivet deres bemærkninger vedrørende denne begæring.
The defendant, Ireland and the VHI submitted their observations on that request.