natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retten konstaterede, at en sådan beslutning medfører en afslutning af proceduren med at fastslå og strae en overtrædelse af konkurrencereglerne. Den kan således ikke blot anses for Kommissionens accept af et forslag, som er fremsat frivilligt af en af forhandlingspartnerne, men den udgør en bindende foranstaltning, som bringer en overtrædelse eller potentiel overtrædelse til ophør, hvorved Kommissionen udøver de beføjelser, som den er tildelt i henhold til artikel 81 EF og 82 EF, med forbehold for, at de pågældende virksomheders fremlæggelse af tilsagn fritager den for at bevise overtrædelsen.
In this case, the Court concluded that, in the case of a Commission decision requiring that an end be put to a long-standing commercial relationship between two undertakings party to an agreement that might constitute an abuse of a dominant position, the close connection between the two sets of proceedings initiated by the Commission, on the basis of Articles 81 EC and 82 EC, and also the fact that the decision expressly mentions the undertaking that is a party to the contract without being addressed to it should have led to that undertaking being accorded, as regards the proceedings taken as a whole, the rights given to an ‘undertaking concerned’ within the meaning of Regulation No 1/2003, although, strictly speaking, it did not fall to be so classied in the proceedings relating to Article 82 EC.
En beslutning efter artikel 9 i forordning nr. 1/2003 51 kan, idet en erhvervsdrivendes givne adfærd i forhold til tredjemænd gøres bindende, indirekte medføre retsvirkninger erga omnes, som den pågældende virksomhed ikke selv kunne skabe.
Consequently, that undertaking had a right to be heard on the individual commitments which the Commission envisaged making binding and was entitled to have the opportunity to exercise that right in full.
Selv om Kommissionen i henhold til forordning nr. 1/2003 har et skøn med hensyn til, om den i henhold til artikel 9 vil gøre de deltagende virksomheders foreslåede tilsagn bindende og vedtage en beslutning eller vil følge proceduren i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, hvorefter det kræves, at der fastslås en overtrædelse, er den imidlertid forpligtet til at iagttage proportionalitetsprincippet.
In Sun Chemical Group and Others v Commission (52) the Court emphasised that the guidelines on the assessment of horizontal mergers (53) do not require an examination in every case of all the factors which they mention, since the Commission enjoys a discretion enabling it to take account or not to take account of certain factors and is not required to provide specic reasons concerning the assessment of a number of aspects of the concentration which seem to it manifestly irrelevant or insignicant or plainly of secondary importance for the assessment of the concentration.
Det følger heraf, at denne virksomhed har en ret til blive hørt om de individuelle tilsagn, som Kommissionen ville gøre bindende, og skal have muligheden for at udnytte denne rettighed fuldstændigt.
In the exercise of its review, the Court is not limited merely to establishing whether or not the Commission took into account elements mentioned in the guidelines as relevant to the assessment of the impact of a concentration, but must also consider whether any possible omissions on the part of the Commission are capable of calling into question its nding.
Bidrag vedrørende kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser
Council Regulation (EC) No 1/2003 of 16 December 2002 on the implementation of the rules on competition laid down in Articles 81 [EC] and 82 [EC] (OJ 2003 L 1, p. 1).
Rettens dom af 9.7.2007, sag T-282/06.
Judgment of 9 July 2007 in Case T-282/06.
Retningslinjer for vurdering af horisontale fusioner efter Rådets forordning om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (EUT 2004 C 31, s. 5).
Guidelines on the assessment of horizontal mergers under the Council regulation on the control of concentrations between undertakings (OJ 2004 C 31, p. 5).
Det er endvidere i artikel 11, stk. 6, i forordning nr. 1/2003 fastsat, at Kommissionen, med forbehold for en høring af den berørte nationale myndighed, bevarer muligheden for at indlede en procedure med henblik på vedtagelse af en beslutning, selv om nævnte myndighed allerede behandler sagen.
Furthermore, when examining the Commission’s analysis relating to the existence of excess capacity on the market, the Court concluded that it is not necessary, in order for the customers of an entity resulting from a concentration to be in a position to discourage any anticompetitive conduct on the entity’s part, that they should be able to transfer all their orders to other suppliers.
Forordning nr. 1/2003 kan så meget desto mindre fortolkes således, at den for så vidt angår tilsvarende tilfælde forbyder Kommissionen at beslutte at foretage en kontrolundersøgelse, der kun er en forberedende retsakt i forhold til behandlingen af en sag i realiteten, og ikke medfører en formel indledning af proceduren.
In fact, the possibility for them to transfer a substantial part of their requirements to other suppliers may be regarded as a threat liable to cause sucient losses to deter that entity from pursuing such a strategy.
Fortroligheden i korrespondancen mellem advokater og klienter
Proceedings for the elimination of anticompetitive practices
I ovennævnte dom i sagen Akzo Nobel Chemicals og Akcros Chemicals mod Kommissionen traf Retten afgørelse om rækkevidden af det princip, der er blevet bekræftet af Domstolen i dommen i sagen AM & S mod Kommissionen 54, hvorefter Kommissionen skal udøve de undersøgelsesbeføjelser, der er blevet den tillagt for at skride ind over for overtrædelser af konkurrencereglerne, idet den, under visse betingelser, skal iagttage beskyttelsen af fortroligheden i korrespondancen mellem advokater og klienter. For så vidt angår den fremgangsmåde, der skal følges ved en kontrolundersøgelse, fastslog Retten, at en virksomhed er berettiget til at nægte Kommissionens tjenestemænd et gennemsyn – også blot et overadisk gennemsyn – af dokumenter, som virksomheden gør gældende har fortrolig karakter, såfremt den er af den opfattelse, at det ikke er muligt at foretage et sådant overadisk gennemsyn uden at afsløre indholdet, og såfremt den giver en begrundet forklaring herpå.
Regulation No 1/2003 seeks in particular to give the national competition authorities a greater role in the application of the competition rules and, to that end, establishes a network of public authorities which apply those rules in close cooperation. In that regard, the Court, in the judgments in France Télécom v Commission cited above, makes clear that Regulation No 1/2003 nonetheless maintains the Commission’s preponderant role in seeking out infringements.
Såfremt Kommissionen er af den opfattelse, at de af virksomheden fremførte omstændigheder ikke godtgør, at et dokument faktisk er fortroligt, kan dens tjenestemænd lægge en kopi af dokumentet i en forseglet kuvert og tage denne med sig med henblik på en efterfølgende afgørelse af tvisten.
Although Article 11(1) of that regulation lays down a general rule to the eect that the Commission and the national authorities are required to cooperate closely, it does not require the Commission to refrain from making an inspection in a case which is being dealt with by a national competition authority in parallel.
Det er Rettens opfattelse, at anvendelse af denne procedure eliminerer risikoen for en tilsidesættelse af princippet om beskyttelsen af fortroligheden i korrespondancen mellem advokater og klienter samtidig med, at Kommissionen bevarer muligheden for at udøve en vis kontrol med dokumenterne, og at risikoen for, at dokumenterne forsvinder eller manipuleres, undgås.
Nor can it be inferred from that provision that where a national competition authority has begun an investigation into particular facts the Commission is immediately prevented from taking action in the case or taking a preliminary interest therein. On the contrary, it follows from the requirement of collaboration between the Commission and the national authorities that the national authorities may, at least in the preliminary stages such as investigations, work in parallel.
For så vidt angår spørgsmålet om, hvilke former for dokumenter der er beskyttet, fastslog Retten, at en virksomheds interne dokumenter, selv om der ikke har fundet nogen udveksling sted herom med en advokat, eller de ikke er blevet udarbejdet for at kunne tilsendes denne, alligevel kan falde ind under kategorien af skriftlige meddelelser mellem advokater og klienter, såfremt de er oprettet alene med det formål at indhente juridisk rådgivning hos en advokat med henblik på udøvelsen af retten til forsvar.
Furthermore, Article 11(6) of Regulation No 1/2003 provides, subject only to consulting the national authority concerned, that the Commission retains the option of initiating proceedings with a view to adopting a decision even where that authority is already dealing with the case.
Derimod er den omstændighed alene, at et dokument er blevet drøftet med en advokat, ikke tilstrækkeligt til, at det nyder beskyttelse.
A fortiori, Regulation No 1/2003 cannot be interpreted as prohibiting, in such a case, the Commission from deciding to carry out an inspection, a step that is merely preliminary to dealing with the substance of the case and does not have the eect of formally initiating proceedings.
Domstolens dom af 18.5.1982, sag 155/79, Sml. s. 1575.
Case 155/79 [1982] ECR 1575.
Arbejdet tilstrækkeligt til, at dokumentet nyder beskyttelse.
The Court added that the fact that a document was drawn up in connection with a competition law compliance programme is not sucient in itself for that document to be protected.
Sådanne planer er nemlig på grund af deres omfang forbundet med opgaver og indeholder oplysninger, som ofte går langt videre end udøvelsen af retten til forsvar.
The scope of such programmes is often such that they encompass duties and cover information going beyond the exercise of the rights of the defence.
Retten bekræftede endvidere, at selv om det er korrekt, at det i dag er noget mere almindeligt end på tidspunktet for afsigelsen af dommen i sagen AM & S at anerkende den særlige rolle, som virksomhedsjurister indtager, og at beskytte fortroligheden af deres korrespondance, er det dog hverken muligt at fastslå nogen entydig linje eller et klart ertal til støtte herfor i medlemsstaternes lovgivninger. Det valg, som Domstolen traf i nævnte dom, hvorefter korrespondance mellem virksomhederne og juridiske rådgivere, som er knyttet hertil ved et ansættelsesforhold, ikke er omfattet af beskyttelsen, skal således fastholdes. c)
In addition, the Court asserted that, even though it is true that specic recognition of the role of in-house lawyers and the protection of the condentiality of communications with such lawyers is relatively more common today than when the judgment in AM & S was delivered, it is nonetheless impossible to identify tendencies which are uniform or have clearly majority support in that regard in the laws of the Member States. The choice made by the Court of Justice in that judgment not to include among protected communications those between undertakings and lawyers bound by a relationship of employment to those undertakings must be maintained. (c)
Dommen i sagen CB mod Kommissionen55bidrager med præciseringer vedrørende betingelserne, hvorunder Kommissionen ved beslutning kan pålægge kontrolundersøgelser, som virksomheder eller sammenslutninger af virksomheder i henhold til artikel 14, stk. 3, i forordning nr. 17 (nu artikel 20, stk. 4, i forordning nr. 1/2003) er forpligtede til at underkaste sig.
Commission may, by decision, order inspections to which the undertakings or associations of undertakings concerned are required, under Article 14(3) of Regulation No 17 (and in future under Article 20(4) of Regulation No 1/2003), to submit.
Retten bemærkede, at den i denne sag anfægtede beslutning havde til formål at indsamle oplysninger om visse store franske bankers angivelige hensigt til at udelukke potentiel adgang til markedet for udstedelse af bankkort til betalingsformål og udveksling af fortrolige forretningsoplysninger, som Kommissionen antog at kunne nde i sagsøgerens lokaler.
The applicant, an economic interest group governed by French law set up by the main French credit establishments in order to achieve interoperability between their bank
Rettens dom af 12.7.2007, sag T-266/03.
Judgment of 12 July 2007 in Case T-266/03.
Oentliggørelse af Kommissionens beslutninger og uskyldsformodning
Publication of Commission decisions and the presumption of innocence
I ovennævnte dom i sagen Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse mod Kommissionen videreudviklede Retten de principper, der blev fastslået ved dommen i sagen Bank Austria Creditanstalt mod Kommissionen 56, vedrørende Kommissionens beføjelse til at oentliggøre sine beslutninger og beskyttelsen af tavshedspligten og præciserede, at disse begreber skal fortolkes i lyset af princippet om formodningen for uskyld.
In Pergan Hilfsstoe für industrielle Prozesse v Commission the Court developed the principles laid down in Bank Austria Creditanstalt v Commission (56
Sagsøgeren påberåbte sig nævnte princip, idet virksomheden gjorde gældende, at oentliggørelsen af »peroxid-beslutningen« var retsstridig, for så vidt som den indeholdt konstateringer vedrørende sagsøgerens angivelige overtrædelse.
In reliance on that principle, the applicant claimed that publication of the ‘peroxides decision’ was unlawful, since it contained findings relating to alleged offending conduct on its part.
Retten bemærkede i den henseende, at selv om det fremgår af den ovennævnte dom i sagen Bank Austria Creditanstalt mod Kommissionen, at interessen for en virksomhed i, at detaljerne i den retsstridige adfærd, der bebrejdes den af Kommissionen, ikke gøres tilgængelige for oentligheden, ikke fortjener en særlig beskyttelse, forudsætter anvendelsen af denne retspraksis, at den konstaterede overtrædelse fremgår af beslutningens konklusion, hvilket er uomgængeligt nødvendigt for, at den pågældende virksomhed kan anfægte beslutningen ad rettens vej.
In that regard, the Court observed that, even though, according to Bank Austria Creditanstalt v Commission, the interest of an undertaking in the nondisclosure of the anticompetitive conduct of which it is accused by the Commission does not merit any particular protection, the application of that caselaw presupposes that the infringement found is mentioned in the operative part of the decision, which is an essential requirement if the undertaking is to be able to mount a legal challenge against the decision.
Denne betingelse er i forhold til sagsøgeren ikke opfyldt af »peroxid-beslutningen«, hvorfor Retten fastslog, at konstateringerne vedrørende sagsøgeren ikke var lovligt fastslået og ikke måtte blive afsløret.
As the ‘peroxides decision’ did not satisfy that condition in the applicant’s case, the Court held that the findings with respect to the applicant were not established in law and could not be disclosed.
En sådan situation er i strid med princippet om uskyldsformodningen og tilsidesætter princippet om beskyttelse af tavshedspligten, ifølge hvilke der kræves en sikring mod krænkelse af sagsøgerens rygte og anseelse.
Such a situation is contrary to the principle of the presumption of innocence and infringes the principle of professional secrecy which requires that respect for the reputation and dignity of the applicant be ensured.
Rettens dom af 12.9.2007, sag T-68/03.
Court of First Instance
Årsrapport 2007
State aid
Retten i Første Instans
Constituent elements of State aid
Arbejdet ikke var tilstrækkelig til at formode, at sagsøgeren havde haft en fordel som omhandlet i artikel 87 EF.
These include, in particular, the judgment in Olympiaki Aeroporia Ypiresies v Commission (57), in which the Court annulled in part a Commission decision ordering, inter alia, recovery of State aid consisting in the Hellenic Republic’s toleration of non-payment of value added tax (‘VAT’) on fuel and spare parts for aeroplanes.
I dommen i sagen Bouygues og Bouygues Télécom mod Kommissionen 58 bekræftede Retten Kommissionens beslutning, hvorved det blev konkluderet, at der ikke forelå nogen statsstøtte, fordi der ikke blev ydet visse operatører en selektiv fordel ved en national foranstaltning, som nedsatte de afgifter, som disse skyldte for UMTS-licenser (Universal Mobile Telecommunications System) med henblik på at indrette betingelserne for tildeling af alle licenserne. Det tab af statsmidler, som fulgte heraf, var således ikke tilstrækkeligt til at fastslå, at der forelå en statsstøtte, eftersom det var uundgåeligt som følge af ordningens opbygning og de fællesskabsretlige rammer for telekommunikationstjenester, støttet på, at operatørerne blev behandlet lige ved såvel licenstildelingen som ved fastsættelsen af afgifter.
In Bouygues and Bouygues Télécom v Commission (58) the Court upheld the Commission’s decision in which it found that there was no State aid owing to the absence of a selective advantage granted to certain operators by a national measure reducing the fees payable by them for UMTS (Universal Mobile Telecommunications System) licences for the purpose of aligning the terms on which all those licences were awarded.The resulting loss incurred by State resources was not sucient to prove the existence of State aid because it was inevitable on account of the general scheme of the system, as the Community framework for telecommunications services is based on equal treatment of operators in the award of licences and the determination of fees.
Retten understregede i øvrigt, at den potentielle fordel i denne sag, som blev opnået ved, at de første operatører havde fået tildelt deres licenser tidligere, ikke havde bibragt de pågældende en fordel på grund af forsinkelsen i iværksættelsen af UMTS-nettet.
The Court emphasised, moreover, that the potential advantage deriving from the fact that licences were awarded to the first operators at an earlier date did not confer a benet on those operators owing to the delay in launching the UMTS network.
Begrundelsespligt
Obligation to state reasons
I dommen i sagen Irland m.. mod Kommissionen 59 annullerede Retten Kommissionens beslutning vedrørende punktafgiftsfritagelse for mineralolie anvendt som brændstof til produktion af aluminiumoxid i visse regioner i Frankrig, Irland og Italien, ved af egen drift at fastslå, at der forelå en manglende begrundelse, som vedrørte den manglende kvalicering af denne foranstaltning som »eksisterende støtte« fastsat ved forordning nr. 659/1999 60.
) the Court annulled the Commission’s decision concerning the exemption from customs duty of mineral oil used as fuel for the production of aluminium in certain areas of Ireland, France and Italy, raising of its own motion a failure to state reasons concerning the non-classication of that measure as‘existing aid’fixed by
Rettens dom af 12.12.2007, forenede sager T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 og T-69/06.
Judgment of 4 July 2007 in Case T-475/04 (on appeal, Case C-431/07 P).
Retten i Første Instans
Regulation No 659/99 (60).
I dommen i sagen Département du Loiret mod Kommissionen 61 fastslog Retten derimod, at der var tale om en utilstrækkelig begrundelse for en beslutning fra Kommissionen, hvorved en statsstøtte, som ulovligt blev udbetalt til en virksomhed i form af en favorabel pris for en grund, blev erklæret uforenelig med fællesmarkedet.
In Département du Loiret v Commission (61) the Court found, on the other hand, that the statement of reasons for a Commission decision declaring incompatible with the common market State aid unlawfully paid to an undertaking in the form of the conveyance of developed land at a preferential price was insucient.
Retten bemærkede, at denne beslutning ikke indeholdt de nødvendige oplysninger vedrørende beregningsmetoden for den støtte, som skulle tilbagesøges, især med hensyn til at anvende renters rente med henblik på at fastsætte nutidsværdien for den oprindelige støtte.
The Court observed that that decision did not contain the necessary information on the method used to calculate the aid to be recovered, in particular as regards the application of a rate of compound interest intended to arrive at the present-day value of initial subsidy.
I henhold til den retspraksis, som er gentaget og fastsat i artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 659/1999, er Kommissionen beføjet til at vedtage en beslutning på grundlag af de foreliggende oplysninger, såfremt dens modpart er en medlemsstat, der ikke opfylder sin forpligtelse til samarbejde, og som undlader at meddele de oplysninger, som den har anmodet medlemsstaten om med henblik på at undersøge en støttes forenelighed med fællesmarkedet.
Under the caselaw brought together and enshrined in Article 13(1) of Regulation No 659/1999, the Commission is authorised to adopt a decision on the basis of the information available to it when dealing with a Member State which fails to comply with its duty of cooperation and fails to provide it with the information which it has requested for the purpose of examining the compatibility of aid with the common market.
I dommen i sagen MTU Friedrichshafen mod Kommissionen 62fastslog Retten, at selv om forordningens artikel 13, stk. 1, tillader Kommissionen – efter at have iagttaget de processuelle krav, der er fastsat heri – at vedtage en beslutning, hvorefter støttens uforenelighed konstateres, på grundlag af de foreliggende oplysninger og i påkommende tilfælde påbyde medlemsstaten at tilbagesøge støtten hos modtagerne, tillader bestemmelsen imidlertid ikke Kommissionen at pålægge en bestemt virksomhed en forpligtelse, selv til solidarisk hæftelse, til at tilbagebetale en bestemt del af et støttebeløb, der er blevet erklæret uforeneligt, når det er rent hypotetisk, om der er overført statslige midler til nævnte virksomhed.
In MTU Friedrichshafen v Commission (62) the Court held that, while Article 13(1) of Regulation No 659/1999 allows the Commission, after it has observed the procedural requirements laid down therein, to take a decision finding that the aid is incompatible on the basis of the information available and, if appropriate, order the Member State to recover the aid from the beneciary, it does not allow the Commission to impose on a particular undertaking an obligation to repay, even jointly and severally, a xed part of the amount
Rettens dom af 29.3.2007, sag T-369/00 (appelleret, sag C-295/07 P).
Judgment of 29 March 2007 in Case T-369/00 (on appeal, Case C-295/07 P).
Rettens dom af 12.9.2007, sag T-196/02 (appelleret, sag C-520/07 P).
Judgment of 12 September 2007 in Case T-196/02 (on appeal, Case C-520/07 P).
Rettens dom af 29.3.2007, sag T-366/00 (appelleret, sag C-290/07 P).
Judgment of 29 March 2007 in Case T-366/00 (on appeal, Case C-290/07 P).
Rettens dom af 3.5.2007, sag T-357/02 (appelleret, sag C-334/07 P).
Judgment of 3 May 2007 in Case T-357/02 (on appeal, Case C-334/07 P).
Arbejdet hvilken Kommissionen skulle have undersøgt den pågældende støtteordning på grundlag af de bestemmelser, som var gældende på datoen for anmeldelsen, og ikke dem, som trådte i kraft efter denne dato.
Proceedings where that proof had been properly submitted to the Commission during the administrative procedure prior to the adoption of the contested decision if the Commission had excluded it for reasons which cannot be justied.