natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved anvendelsen af princippet om forbud mod forskelsbehandling vil den forelæggende ret imidlertid skulle forvisse sig om, at personer med ansættelse i det offentlige som tjenestemænd i Irland rent faktisk kan anses for sammenlignelige fastansatte i forhold til tidsbegrænset ansatte
In applying the principle of nondiscrimination, the referring court will, however, need to satisfy itself that the established civil servants employed in Ireland’s civil service can indeed be regarded as comparable permanent workers in relation
Tilsvarende gælder i øvrigt med hensyn til de grundlæggende friheder i EF-traktaten, hvis undtagelsesbestemmelser ligeledes ikke er til hinder for deres direkte virkning, jf. bl.a. Van Duyn-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 43, præmis 7, samt Baumbast og R-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 52, præmis 85 og 86.
The same applies, incidentally, to the fundamental freedoms under the EC Treaty, which are also directly applicable notwithstanding the exceptions for which they provide; see, by way of example, Van Duyn (cited in footnote 43), paragraph 7, and Baumbast and R (cited in footnote 52), paragraphs 85 and 86.
60 — Jf. i denne forbindelse ligeledes § 4, stk. 4, i rammeaftalen.
60 — In that regard, see also Clause 4(4) of the Framework Agreement.
Vedrørende anden del af spørgsmål: § 5 i rammeaftalen såsom sagsøgerne.
Second part of Question 2: Clause 5 of the Framework Agreement to fixedterm unestablished workers such as the complainants.
Dette afhænger af en samlet vurdering af den enkelte sags samlede omstændigheder.
That depends on an overall assessment of all the circumstances of each case.
Det skal i denne sammenhæng blot i parentes bemærkes, at Fællesskabets retsinstanser eksempelvis med hensyn til de ansatte ved De Europæiske Fællesskaber har fastslået, at tjenestemænd og midlertidigt ansatte ved De Europæiske Fællesskaber ikke er sammenlignelige 61.
I should point out merely in passing that, in relation to the European Civil Service, for example, the Community courts have rejected any comparability between officials and other servants of the European Communities. 61
Med anden del af det andet spørgsmål [spørgsmål 2, litra b)] ønsker Labour Court oplyst, om § 5, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse har direkte virkning.
By the second part of Question 2 (Question 2(b)), the Labour Court asks whether Clause 5(1) of the framework agreement on fixedterm work is directly effective.
Denne bestemmelse forpligter medlemsstaterne til at iværksætte en eller flere af de deri nævnte foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug hidrørende fra anvendelsen af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold.
That provision requires Member States to introduce one or more of the measures listed in order to prevent abuse arising from the use of successive fixedterm employment contracts or relationships.
Der skal for fuldstændighedens skyld også henvises til retsvirkningerne af en eventuel tilsidesættelse af princippet om forbuddet mod forskelsbehandling.
In addition, reference must be made also to the legal consequences of any infringement of the principle of non-discrim-ination.
Ifølge fast retspraksis følger det af ligebehandlingsprincippet, at så længe der ikke er vedtaget foranstaltninger, som genindfører ligebehandlingen, skal personer tilhørende den kategori, som forskelsbehandles, indrømmes de samme rettigheder som de personer, der tilhører den privilegerede kategori.
According to settled caselaw, the same advantages must be granted to persons within the disadvantaged category as those enjoyed by persons within the favoured category, as long as measures reinstating equal treatment have not been adopted.
Den nationale ret har pligt til at undlade at anvende enhver national bestemmelse, der er diskriminerende, uden at den behøver at anmode om eller afvente, at bestemmelsen forinden ophæves af lovgiver, og den har pligt til at anvende de samme regler på den gruppe, der forskelsbehandles, som dem, der gælder for personerne i den anden kategori 62.
A national court must set aside any discriminatory provision of national law, without having to request or await its prior removal by the legislature, and apply to members of the disadvantaged group the same arrangements as those enjoyed by persons within the other category. 62
Både IMPACT og Kommissionen er af den opfattelse, at § 5, stk. 1, i rammeaftalen kan have direkte virkning.
Both IMPACT and the Commission take the view that Clause 5(1) of the Framework Agreement can be directly applied.
Mens IMPACT imidlertid lægger til grund, at bestemmelsens direkte virkning kan anvendes uden begrænsninger, er Kommissionen mere tilbageholdende: Bestemmelsen afføder kun direkte virkning, for så vidt som det kræves, at der foreligger en objektiv begrundelse for en fornyelse af sådanne kontrakter eller ansættelsesforhold. Dette er under alle omstændigheder tilfældet, når den pågældende medlemsstat ikke inden for den fastsatte gennemførelsesfrist har iværksat andre foranstaltninger i overensstemmelse med § 5, stk. 1.
However, while IMPACT assumes unconditionally that that provision has direct effect, the Commission takes a more cautious view: it submits that the provision has direct effect only in so far as an objective reason is required for the renewal of fixedterm contracts or relationships, which is certainly the case where the Member State concerned has not introduced any other measures pursuant to Clause 5(1) within the period prescribed for transposing the directive.
61 — Domstolens dom af 6.10.1983, forenede sager 118/82123/82, Celant mod Kommissionen, Sml. s. 2995, præmis 22, og af 19.4.1988, sag 37/87, Sperber mod Domstolen, Sml. s. 1943, præmis 8 og 9, samt EU-Personalerettens dom af 19.10.2006, sag F-59/05, De Smedt mod Kommissionen, Sml.Pers. I-A-1, s. 109, og II-A-1, s. 409, præmis 70-76, stadfæstet ved kendelse afsagt af Retten i Første Instans den 9.7.2007, sag T-415/06 P, De Smedt mod Kommissionen, Sml.Pers., præmis 54 og 55.
61 — Joined Cases 118/82 to 123/82 Celant v Commission [1983] ECR 2995, paragraph 22; and Case 37/87 Sperber v Court of Justice [1988] ECR 1943, paragraphs 8 and 9; also the judgment of the European Union Civil Service Tribunal of 19 October 2006 in Case F-59/05 De Smedt v Commission [2006] ECR-SC I-A-1-109 and II-1-409, paragraphs 70 to 76, the latter confirmed by order of the Court of First Instance in Case T-415/06 P De Smedt v Commission, not yet published in the ECR-SC, paragraphs 54 and 55.
Såvel de sagsøgte irske ministerier som den forelæggende ret har derimod under henvisning til, at medlemsstaterne i
By contrast, both the respondents and the referring court reject altogether the notion of any direct effect. They refer to the
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06 henhold til bestemmelsen råder over et vidt skøn, generelt bestridt, at bestemmelsen har direkte virkning.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 broad discretion given to Member States by that provision.
— objektive omstændigheder, der kan begrunde en fornyelse af sådanne kontrakter eller ansættelsesforhold [§5, stk. 1, litra a)]
— objective reasons justifying the renewal of fixedterm employment contracts or relationships (Clause 5(1)(a));
Jeg skal med det samme anføre, at sidstnævnte opfattelse synes at være at foretrække.
I should make it clear from the outset that I prefer the latter view.
— den maksimale samlede varighed af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller arbejdsforhold [§ 5, stk. 1, litra b)]
— definition of the maximum total duration of successive fixedterm employment contracts or relationships (Clause 5(1)(b));
— antallet af gange, sådanne kontrakter eller ansættelsesforhold kan fornys [§ 5, stk. 1, litra c)].
— definition of the number of renewals of fixedterm employment contracts or relationships (Clause 5(1)(c)).
Rammeaftalen lægger med sikkerhed den betragtning til grund, at sikkerhed i ansættelsen udgør et hovedelement i beskyttelsen af arbejdstagere, mens anvendelsen af flere på hinanden følgende ansættelseskontrakter med tidsbegrænset ansættelse anses for en potentiel kilde til misbrug til skade for arbejdstagerne, som bidrager til, at arbejdstagernes situation bliver usikker 63.
Certainly the Framework Agreement proceeds on the premiss that the benefit of stable employment is viewed as a major element in the protection of workers, whereas successive recourse to fixedterm employment contracts is regarded as a potential source of abuse to the disadvantage of workers and contributes to greater in security in the status of employees.
Det var derfor arbejdsmarkedets parters mål »at fastsætte rammer, der skal forhindre misbrug hidrørende fra flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter eller ansættelsesforhold« 64.
63 That is why the social partners sought to ‘establish a frame- work to prevent abuse arising from the use of successive fixedterm employment contracts or relationships’. 64
Med henblik herpå pålægges medlemsstaterne imidlertid i § 5, stk. 1, i rammeaftalen alene den meget generelt formulerede forpligtelse til at gennemføre en eller flere af nedenstående foranstaltninger i national ret, medmindre der i denne allerede findes tilsvarende lovbestemmelser:
To that end, however, the Member States are merely required to comply with the very general obligation under Clause 5(1) of the Framework Agreement to introduce into their national law one or more of the following measures, in so far as their national law does not yet include equivalent legal measures:
Det påhviler derfor medlemsstaterne i deres retsorden at indføre mindst en af de i § 5, stk. 1, litra a)-c), opregnede foranstaltninger med henblik på effektivt og med bindende virkning at forhindre misbrug 65.
While the Member States are thus required to make effective and binding provision in their domestic law for at least one of the measures to prevent abuse referred to in Clause 5(1)(a) to (c), 65 the Framework Agreement does not prescribe precisely which one(s).
Rammeaftalen foreskriver dog ikke, hvilken foranstaltning der skal træffes. Tværtimod overlades det i rammeaftalen til medlemsstaterne at vælge mellem de tre typer
Instead it leaves it to the Member States to choose between the three types of measure, all of which are ranked equally and one or more of which the Member States must — at their total discretion — implement
63 — Jf. Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 62 og 63.
63 — Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 62 and 63.
64 — § 1, litra b), i rammeaftalen.
64 — Clause 1(b) of the Framework Agreement.
Jf. ligeledes Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 63 og 79.
See also Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 63 and 79.
65 — Jf. Adenelerdommen, præmis 65, 80, 92 og 101, Marrosu og Sardino-dommen, præmis 44 og 50, og Vassallo-dommen, præmis 35, alle nævnt ovenfor i fodnote 3.
65 — Adeneler, paragraphs 65, 80, 92 and 101; Marrosu and Sardino, paragraphs 44 and 50; and Vassallo, paragraph 35 (all cited in footnote 3).
På denne måde kan der tages hensyn til forholdene i den enkelte medlemsstat og de særlige omstændigheder, der gør sig gældende inden for bestemte sektorer og erhverv 67.
66In that way, account is taken of the situation in each Member State and the circumstances of particular sectors and occupations.
En medlemsstat skal således ikke nødvendigvis iværksætte den første af de tre foranstaltninger, der kan vælges imellem.
A Member State is therefore not necessarily required to introduce the first of the three possible measures.
Der er intet til hinder for, at den pågældende medlemsstat med henblik på at forhindre misbrug, i stedet for at fastsætte objektive omstændigheder fastsætter den maksimale samlede varighed af flere på hinanden følgende ansættelsesforhold, eller det maksimale antal gange, hvor tidsbegrænsede ansættelsesforhold kan fornys.
There is nothing to prevent it from simply defining the maximum total duration of successive employment relationships or the maximum number of renewals of fixedterm employment relationships in order to prevent abuse, instead of defining objective reasons.
Undladelsen af at iværksætte de to andre mulige foranstaltninger indebærer heller ikke, at den pågældende medlemsstats valgmuligheder med udløbet af gennemførelsesfristen for direktiv 1999/70 nødvendigvis er indsnævret til kun at omfatte den første foranstaltning.
Nor does a failure to introduce the other two possible measures necessarily imply that the options available to the Member State concerned are limited to the first measure once the deadline for transposing Direct- ive 1999/70 has passed.
Med udløbet af gennemførelsesfristen kan det udelukkende fastslås, at den pågældende medlemsstat ikke har opfyldt sin forpligtelse til at gennemføre direktivet i national ret.
Once that deadline has passed, all that has been established is that the Member State concerned has failed to fulfil its obligations to transpose the directive.
Eftersom der imidlertid ikke eksisterer et indbyrdes rangforhold mellem
However, as the three measures laid down under Clause 5(1)(a) to (c) of
66 — Vedrørende forpligtelsen angående formålet og den effektive virkning af direktivet, henholdsvis rammeaftalen, jf. Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 68, 82 og 101.
66 — As to the obligation in respect of the purpose and the practical effectiveness of the Directive or of the Framework Agreement, see Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 68, 82 and 101.
67 — Jf. nr. 10 i de generelle betragtninger til rammeaftalen og tredje afsnit i indledningen til denne, og Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 68.
67 — See paragraph 10 of the General Considerations of the Framework Agreement and the third paragraph in the preamble to the Agreement; also Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 68.
Det er nemlig kun den første af de tre valgfrie foranstaltninger, der, når den implementeres i national ret, overhovedet fører til et krav om, at en fornyelse af tidsbegrænsede ansættelsesaftaler eller -forhold skal være begrundet i objektive omstændigheder.
This is because only the first of the three possible measures would, on being incorporated into national law, result in any requirement that the renewal of fixedterm employment contracts or relationships be based on objective reasons.
I modsætning hertil er der til de to øvrige foranstaltninger ikke nødvendigvis knyttet et sådant krav om en gyldig begrundelse. Så længe en i overensstemmelse med direktivet fastsat maksimal samlet varighed, henholdsvis et maksimalt antal tilladte fornyelser ikke overskrides, kan et tidsbegrænset arbejdsforhold selv i mangel af en begrundelse i objektive omstændigheder forlænges, uden at dette vil være i strid med rammeaftalen.
By contrast, the other two measures do not necessarily entail the need for such justification since, provided that the maximum total duration or maximum number of renewals fixed in accordance with the Directive, is not exceeded, a fixedterm employment relationship may be renewed even if there is no objective reason for doing so, without that renewal being contrary to the Framework Agreement.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06 som arbejdstagernes behov« 71.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 ment relationships.
Medlemsstaterne kan også lade undtagelseskarakteren af tidsbegrænsede arbejdsforhold komme til udtryk i den nationale lovgivning på andre måder, bl.a. ved at fastlægge en maksimal samlet varighed [§ 5, stk. 1, litra b)] eller et maksimalt antal fornyelser [§ 5, stk. 1, litra c)].
Member States may reflect the exceptional nature of fixedterm employment relationships in their national law in other ways too, for example by defining a maximum total duration (Clause 5(1)(b)) or a maximum number of renewals (Clause 5(1)(c)).
Det fremhæves ganske vist i nr. 7 i de generelle betragtninger til rammeaftalen, at en anvendelse af tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, begrundet i objektive forhold 68, er en måde, hvorpå man kan forhindre misbrug. Dette betyder imidlertid ikke, at tidsbegrænsede ansættelseskontrakter kun er tilladte, såfremt tidsbegrænsninger er begrundet i objektive omstændigheder, og at de i mangel af objektive omstændigheder automatisk skal anses for at udgøre misbrug.
Although it is made particularly clear in paragraph 7 of the General Considerations of the Framework Agreement that the use of fixedterm employment contracts founded on objective reasons 68is a way to prevent abuse, that does not mean, however, that fixedterm employment contracts are permissible only if there are objective reasons for fixing the term, or that, in the absence of objective reasons, such contracts should automatically be regarded as an abuse.
I så fald ville de i § 5, stk. 1, litra b) og c), i rammeaftalen anførte foranstaltninger være overflødige.
If that were the case, the measures provided for in Clause 5(1)(b) and (c) of the Framework Agreement would be superfluous.
Generelt ligner den foreliggende sag altså ikke så meget den af Kommissionen nævnte Francovich-sag, hvor der af det omtvistede direktiv med hensyn til beskyttelsesomfanget under alle omstændigheder kunne udledes et minimumsindhold 72, men derimod i højere grad den af Labour Court nævnte Von Colson og Kamann-sag, i hvilken medlemsstaterne ikke var pålagt anvendelsen af en bestemt foranstaltning, men derimod frit kunne træffe et valg blandt de forskellige typer af mulige foranstaltninger 73.
In general terms, therefore, the present case is not so much on a par with Francovich (cited by the Commission) — the minimum scope of protection could at least be established from the directive at issue in that case 72 — as it is with Von Colson and Kamann (referred to by the Labour Court), in which no particular measure was prescribed and in which, moreover, the Member States were given a wide discretion as to the nature of the measures to be adopted.
119. § 5, stk. 1, i rammeaftalen opfylder således samlet set ikke betingelserne for at være direkte anvendelig.
71That does not mean, however, that there must always be an objective reason for concluding or renewing fixedterm employ-
68 — I den tyske udgave af rammeaftalen er terminologien uensartet. Således tales der i nr. 7 i de generelle betragtninger om »objektiven Gründen« og i § 5, stk. 1, litra a), om »sachlichen Gründen«. Et blik på de øvrige sprogudgaver viser imidlertid, at dette særlige problem kun vedrører den tyske udgave og ikke begrunder nogen indholdsmæssig forskel.
68 — The terminology varies in the German text of the Framework Agreement.
69 — Jf. i denne retning Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 62.
69 — See to that effect Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 62.
72 — Francovich-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 25, præmis 17-20, vedrørende »garantiens indhold«.
72 — Francovich (cited in footnote 25), paragraphs 17 to 20, on the ‘content of the guarantee’).
Den direkte virkning af det i den pågældende sag omtvistede direktiv blev forkastet af andre årsager, Francovich-dommen, præmis 23-26.
The direct effect of the directive at issue in that case was rejected on other grounds (Francovich, paragraphs 23 to 26).
70 — Jf. nr. 6 i de generelle betragtninger til rammeaftalen samt andet afsnit i indledningen hertil.
See also paragraph 8 of the General Considerations and the second paragraph of the preamble to the Framework Agreement.
73 — Dom af 10.4.1984, sag 14/83, Von Colson og Kamann, Sml. s. 1891, navnlig præmis 18 og 27.
73 — Case 14/83 Von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, in particular, paragraphs 18 and 27.
C — Vedrørende det tredje spørgsmål: fællesskabsretlige bestemmelser om fornyelse af tidsbegrænsede arbejdskontrakter efter udløbet af gennemførelsesfristen for direktiv 1999/70, men før ikrafttrædelsen af den nationale gennemførelseslov
C — Question 3: Community-law requirements for the renewal of fixedterm employment relationships after the deadline for transposing Directive 1999/70 but before the entry into force of the national transposing legislation
Hvis man derimod ville anse rammeaftalens § 5, stk. 1, for umiddelbart anvendelig i den af Kommissionen nævnte forstand, måtte det sikres, at der er taget passende hensyn til beskyttelsen af de berørte arbejdstagere.
If, on the other hand, Clause 5(1) of the Framework Agreement were confirmed to be directly applicable in the terms suggested by the Commission, the protection of the workers concerned would need to be appropriately safeguarded.
Ganske vist pålægger rammeaftalen ikke medlemsstaterne nogen generel forpligtelse til at indføre bestemmelser om ændring af tidsbegrænsede ansættelsesforhold til tidsubegrænset ansættelse 74, men det ville være i strid med rammeaftalens beskyttelsesformål, hvis de berørte arbejdstagere blot på grund af en ulovlig tidsbegrænsning af deres ansættelseskontrakter omgående skulle miste deres arbejdsplads.
While the Framework Agreement does not place the Member States under any general obligation to convert fixedterm employment relationships to employment relationships of indefinite duration, 74it would be contrary to the protective purpose of the Framework Agreement if the workers concerned were to lose their jobs immediately solely on the basis of an unlawful time-limit on their employment contracts.
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvorvidt § 5, stk. 1, i rammeaftalen tillader en medlemsstat, der handler i sin egenskab af arbejdsgiver, at forny eksisterende tidsbegrænsede ansættelseskontrakter for forholdsvis lange tidsbegrænsede perioder — i nærværende sag op til otte år — i perioden efter at direktiv 1999/70 skulle have været gennemført, og før gennemførselslovgivningen var vedtaget i national ret.
By its third question, the referring court seeks to obtain a ruling on whether Clause 5(1) of the Framework Agreement permits a Member State, acting in its capacity as an employer, to renew existing fixedterm employment contracts for relatively extended fixed terms — up to eight years in the present case — in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the entry into force of the national transposing legislation.
Baggrunden for, at dette spørgsmål rejses, er frygten for, at de berørte arbejdstagere som følge af, at deres ansættelseskontrakter blev fornyet for så lange tidsbegrænsede perioder kort før ikrafttrædelsen af den irske gennemførelseslov, falder uden for beskyttelsesområdet for 2003loven og rammeaftalen.
Underlying this question is the concern that the employees affected may have lost the protection of the 2003 Act and of the Framework Agreement because their employment contracts were renewed for such extended terms shortly before the Irish transposing legislation entered into force.
Uafhængigt af, om private kan påberåbe sig rammeaftalens § 5, stk. 1, direkte, kan den forsømmelige medlemsstat dog i henhold til dommen i sagen Francovich og på de deri fastsatte betingelser under alle omstændigheder være forpligtet til at erstatte borgere det tab, som er forvoldt ved, at direktiv 1999/70 ikke er korrekt gennemført 75.
Irrespective of whether individuals can rely directly on Clause 5(1) of the Framework Agreement, the defaulting Member State may however be required (in accordance with Francovich and subject to the conditions laid down in that case) to compensate citizens in respect of any loss or damage caused by the failure properly to transpose Directive 1999/70. 75
74 — Jf. hertil Adenelerdommen, præmis 91 og 101, og Marrosu og Sardino-dommen, præmis 47, begge nævnt ovenfor i fodnote 3.
74 — See Adeneler, paragraphs 91 and 101, and Marrosu and Sardino, paragraph 47 (both cited in footnote 3).
75 — Francovich-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 25, præmis 30-46, og siden da fast retspraksis, jf. senest Farrelldommen, nævnt ovenfor i fodnote 44, præmis 43.
75 — Francovich (cited in footnote 25), paragraphs 30 to 46, and settled caselaw since, most recently Farrell (cited in footnote 44), paragraph 43.
Den forelæggende ret har anmodet Domstolen om at besvare dette spørgsmål »under hensyn til« dens besvarelse af spørgsmål 1 og spørgsmål 2, litra b).
The referring court asks the Court of Justice to consider this question ‘having regard’ to the Court’s answers to Questions 1 and 2(b).