natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen har allerede fastslået, at en ordning som den i hovedsagerne omhandlede afholder eller endog forhindrer de socialt forsikrede fra at rette henvendelse til personer, der leverer lægelige tjenesteydelser, og som er etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvori vedkommende er tilsluttet en sygekasse, og udgør såvel for de forsikrede som for tjenesteyderne en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser.
The Court has already held that rules such as those at issue in the main proceedings deter, or even prevent, insured persons from applying to providers of medical services established in Member States other than that of the insurance fund and constitute, both for insured persons and service providers, a barrier to freedom to provide services.
Med det andet og det tredje spørgsmål, som bør behandles samtidigt, ønsker den forelæggende ret oplyst, om retsforskrifter, som de i hovedsagen omhandlede, der har restriktive virkninger for den frie udveksling af tjenesteydelser, kan begrundes alene med henvisning til de særlige kendetegn ved den nationale sygesikringsordning, som ikke sikrer godtgørelse af afholdte udgifter, men som derimod i alt væsentligt sikrer naturalydelser og er baseret på et system med overenskomster, der dels har til formål at sikre behandlingernes kvalitet, dels at styre udgifterne til behandlinger.
By its second and third questions, which it is appropriate to examine together, the referring court is asking whether legislation such as that at issue in the main proceedings, which has restrictive effects on freedom to provide services, can be justified by the actual particular features of the national sickness insurance scheme, which provides not for reimbursement of costs incurred but essentially for benefits in kind and is based on a system of agreements intended both to ensure the quality of the care and to control the costs thereof.
Retten ønsker ligeledes oplyst, om den omstændighed, at den omhandlede behandling helt eller delvis er ydet på et hospital, har nogen betydning for besvarelsen af spørgsmålet.
It also wishes to know whether the fact that the treatment at issue is provided in whole or in part in a hospital environment has any effect in that regard.
— Hospitalsydelser
- Hospital services
Det krav, hvorefter den nationale sociale sikringsordnings godtgørelse af udgifter forbundet med hospitalsbehandling ydet i en anden medlemsstat end den, hvor den pågældende er sikret, er betinget af en forhåndstilladelse, forekommer at være en foranstaltning, der er både nødvendig og rimelig.
A requirement that the assumption of costs, under a national social security system, of hospital treatment provided in a Member State other than that of affiliation must be subject to prior authorisation appears to be a measure which is both necessary and reasonable.
Selv om fællesskabsretten ikke i princippet er til hinder for en ordning med forhåndstilladelse for denne form for ydelser, er det ikke desto mindre nødvendigt, at de betingelser, der fastsættes for meddelelse af en sådan tilladelse, er berettigede med henblik på de nævnte krav, og at de opfylder det krav om forholdsmæssighed.
Although Community law does not therefore in principle preclude a system of prior authorisation for this category of services, the conditions attached to the grant of such authorisation must none the less be justified in the light of the overriding considerations mentioned above and must satisfy the requirement of proportionality.
Det fremgår endvidere af Domstolens faste praksis, at en ordning med forudgående administrativ tilladelse ikke kan legitimere en skønsmæssig adfærd fra de nationale myndigheders side, som kan føre til, at fællesskabsbestemmelserne, og navnlig bestemmelserne om en grundlæggende frihedsrettighed som den i hovedsagerne omhandlede, berøves deres effektive virkning.
It likewise follows from settled case-law that a scheme of prior administrative authorisation cannot legitimise discretionary decisions taken by the national authorities, which are liable to negate the effectiveness of provisions of Community law, in particular those relating to a fundamental freedom such as that at issue in the main proceedings.
Hvis en ordning med forudgående administrativ tilladelse skal være begrundet, skønt den bryder med en grundlæggende frihedsrettighed, må den i alt fald bygge på objektive kriterier, der ikke er udtryk for forskelsbehandling, og som er kendt på forhånd, således at de lægger en ramme for de nationale myndigheders skønsudøvelse, der dermed ikke bliver udtryk for vilkårlighed.
Thus, in order for a prior administrative authorisation scheme to be justified even though it derogates from a fundamental freedom of that kind, it must be based on objective, non-discriminatory criteria which are known in advance, in such a way as to circumscribe the exercise of the national authorities' discretion, so that it is not used arbitrarily.
Betingelsen om behandlingens nødvendige karakter, som fastsat ved den i hovedsagerne omhandlede ordning, kan begrundes med henblik på traktatens artikel 59, for så vidt som den fortolkes således, at tilladelsen til at undergå behandling i en anden medlemsstat kun kan afslås, når en tilsvarende behandling eller en behandling, som frembyder samme grad af virkning for patienten, kan ydes rettidigt af en institution, med hvilken den forsikredes sygekasse har indgået en overenskomst (Smits og Peerboomsdommen, præmis 103).
The condition concerning the necessity of the treatment, laid down by the legislation at issue in the main proceedings, can be justified under Article 59 of the Treaty, provided that the condition is construed to the effect that authorisation to receive treatment in another Member State may be refused on that ground only if treatment which is the same or equally effective for the patient can be obtained without undue delay from an establishment with which the insured person's sickness insurance fund has an agreement (Smits and Peerbooms, paragraph 103).
— Ydelser, der ikke er hospitalsydelser
— Non-hospital services
Det fremgår ikke af sagen, som den foreligger oplyst for Domstolen, at afskaffelsen af kravet om forhåndstilladelse for denne type behandlinger ville resultere i, at patienter på trods af sproglige barrierer, den geografiske afstand, udgifter til ophold i udlandet og manglen på oplysninger om karakteren af de behandlinger, der ydes dér, ville krydse grænsen i så stort et antal, at det ville indebære et alvorligt indgreb i den nederlandske sociale sikringsordnings økonomiske ligevægt, og at det overordnede niveau for beskyttelsen af folkesundheden dermed ville lide skade, hvilket i så fald med rette ville kunne begrunde en begrænsning af det grundlæggende princip om fri udveksling af tjenesteydelser.
The documents before the Court do not indicate that removal of the requirement for prior authorisation for that type of care would give rise to patients travelling to other countries in such large numbers, despite linguistic barriers, geographic distance, the cost of staying abroad and lack of information about the kind of care provided there, that the financial balance of the Netherlands social security system would be seriously upset and that, as a result, the overall level of public-health protection would be jeopardised — which might constitute proper justification for a barrier to the fundamental principle of freedom to provide services.
Under hensyn til de for Domstolen fremførte forhold og argumenter fremgår det ikke, at en afskaffelse af kravet om, at sygekasserne skal udstede en forhåndstilladelse til de personer, der er forsikret i den pågældende kasse, for at de kan modtage sundhedsydelser, især behandlinger, der udbydes uden for hospitalssektoren, i en anden medlemsstat end den, hvori den pågældende er tilsluttet en sygekasse, vil gøre indgreb i det, der særligt kendetegner den nederlandske sygesikringsordning.
The evidence and arguments submitted to the Court do not show that removal of the requirement that sickness insurance funds grant prior authorisation to their insured to enable them to receive health care, in particular other than in a hospital, provided in a Member State other than that of affiliation would undermine the essential characteristics of the Netherlands sickness insurance scheme.
*— EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF) og EF-traktatens artikel 60 (nu artikel 50 EF) skal fortolkes således, at de ikke er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som den i hovedsagerne omhandlede, hvorefter godtgørelse af udgifter til hospitalsbehandling, der i en anden medlemsstat end den, hvori den forsikredes sygekasse er etableret, ydes af en person eller en institution, hvormed sygekassen ikke har indgået nogen overenskomst, er betinget af, at der indhentes en forhåndstilladelse fra denne sygekasse, ogudstedelsen afforhåndstilladelsen er betinget af, at den lægelige behandling af den forsikrede kræver det.
Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) and Article 60 of the EC Treaty (now Article 50 EC) must be interpreted as not precluding legislation of a Member State, such as that at issue in the main proceedings, which (i) makes the assumption of the costs of hospital care provided in a Member State other than that in which the insured person's sickness fund is established, by a provider with which that fund has not concluded an agreement, conditional upon prior authorisation by the fund and (ü) makes the grant ofthat authorisation subject to the condition that such action is necessary for the insured person's health care.
— Derimod er traktatens artikel 59 og 60 til hinder for samme lovgivning, hvorefter godtgørelse af udgifter til behandling i en anden medlemsstat, som ikke er en hospitalsydelse, og som ydes af en person eller en institution, hvormed den sygekasse, som den forsikrede er tilsluttet, ikke har indgået nogen overenskomst, er betinget af, at der indhentes en forhåndstilladelse fra den vedkommende sygekasse, selv om den pågældende nationale lovgivning indfører en ordning med naturalydelser, hvorefter de forsikrede ikke har krav på godtgørelse af afholdte udgifter til lægelig behandling, men på selve behandlingen, der ydes vederlagsfrit.·
However, authorisation may be refused on that ground only if treatment which is the same or equally effective for the patient can be obtained without undue delay in an establishment which has concluded an agreement with the fund; by contrast, Articles 59 and 60 of the Treaty do preclude the same legislation in so far as it makes the assumption of the costs of non-hospital care provided in another Member State by a person or establishment with whom or which the insured person's sickness fund has not concluded an agreement conditional upon prior authorisation by the fund, even when the national legislation concerned sets up a system of benefits in kind under which insured persons are entitled not to reimbursement of costs incurred for medical treatment, but to the treatment itself which is provided free of charge*
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 22. oktober 2002.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 22 October 2002.
En ordning som den, der er følger af artikel 3, stk. 2, i lov 5/1995, og som begrænser erhvervelse af kapitalandele, udgør en hindring for de frie kapitalbevægelser.
Rules which, like Article 3(2) of Law 5/1995, limit the acquisition of shareholdings constitute a restriction on the free movement of capital.
Under disse omstændigheder skal det fastslås, at ordningen, der er fastsat dels på grundlag af artikel 3, stk. 2, i lov 5/1995, dels på grundlag af lovens artikel 3, stk. 1, udgør en restriktion for kapitalbevægelserne i artikel 56 EFs forstand.
In this instance, although the relevant restrictions on investment operations apply without distinction to both residents and non-residents, it must none the less be held that they affect the position of a person acquiring a shareholding as such and are thus liable to deter investors from other Member States from making such investments and, consequently, affect access to the market.
Det bemærkes i denne forbindelse, at for så vidt som de omtvistede bestemmelser indebærer restriktioner for etableringsfriheden, er disse restriktioner en direkte følge af de ovenfor behandlede hindringer for de frie kapitalbevægelser, som de er uløseligt forbundet med. Da det er fastslået, at artikel 56 EF er tilsidesat, er det således ufornødent at foretage en særskilt prøvelse af foranstaltningerne i lyset af traktatens bestemmelser om etableringsfrihed.
In that regard, it is appropriate to point out that in so far as the legislation in issue entails restrictions on freedom of establishment, such restrictions are a direct consequence of the obstacles to the free movement of capital considered above, to which they are inextricably linked. Consequently, since an infringement of Article 56 EC has been established, there is no need for a separate examination of the measures at issue in the light of the Treaty rules concerning freedom of establishment.
»1) Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF, idet det har opretholdt artikel 2 og artikel 3, stk 1 og 2, i Ley 5/1995 de régimen jurídico de enajenación de participaciones públicas en determinadas empresas (lov 5/1995 om den reuige regulering af overdragelsen af det offentliges andele i visse selskaber) af 23. marts 1995 såvel som kongeligt dekret nr. 3/1996 af 15. januar 1996 om Repsol SA, kongeligt dekret nr. 8/1997 af 10. januar 1997 om Telefónica de España SA og Telefónica Servicios Móviles SA, kongeligt dekret nr. 40/1998 af16. januar 1998 om Corporación Bancaria de España SA (Argentaria), kongeligt dekret nr. 552/1998 af Ζ april 1998 om Tabacalera SA og kongeligt dekret nr. 929/1998 af 14. maj 1998 om Endesa SA, idet der herved indføres en ordning med forudgående administrativ godkendelse.
Declares that, by maintaining in force the provisions of Article 2 and Article 3(1) and (2) of Ley 5/1995 de régimen jurídico de enajenación de participaciones públicas en determinadas empresas (Law 5/1995 on the legal arrangements for disposal of public shareholdings in certain undertakings) of 23 March 1995, as well as Royal Decree No 3/1996 of 15 January 1996 concerning Repsol SA, Royal Decree No 8/1997 of 10 January 1997 concerning Telefónica de España SA and Telefónica Servicios Móviles SA, Royal Decree No 40/1998 of 16 January 1998 concerning Corporación Bancaria de España SA (Argentaria), Royal Decree No 552/1998 of 2 April 1998 concerning Tabacalera SA, and Royal Decree No 929/1998 of 14 May 1998 concerning Endesa SA, in so far as they implement a system of prior administrative approval, the Kingdom of Spain has failed to fulfil its obligations under Article 56 EC;
Kongeriget Spanien betaler sagens omkostninger.
Orders the Kingdom of Spain to pay the costs;
Sag C-98/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland Etableringsfrihed
Advocate General P. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sittine of the Full Court on 6 February 2003.
Forenede
The United Kingdom, intervener, is to bear its own costs.
»Traktatbrud — artikel 43 EF og artikel 56 EF — rettigheder knyttet til Det Kongeriges særlige aktie i selskabet BAA plc* (Domstolens plenum)
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Articles 43 EC and 56 EC — Rights attaching to the United Kingdom's Special Share in BAA pic) (Full Court)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 27. februar 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag mod Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland med påstand om, at det fastslås, at bestemmelser, der begrænser retten til at erhverve stemmeberettigede aktier i selskabet BAA plc (herefter »BAA«), samt godkendelsesproceduren for overdragelse af dette selskabs aktiver, kontrollen med dets datterselskaber og selskabets likvidation er uforenelige med artikel 43 EF og 56 EF.
By application lodged at the Court Registry on 27 February 2001, the Commission of the European Communities brought an action pursuant to Article 226 EC against the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland for a declaration that the provisions limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA pic ('BAA'), as well as the procedure requiring consent to the disposal of the company's assets, to control of its subsidiaries and to winding-up, are incompatible with Articles 43 EC and 56 EC.
Bestemmelserne i artikel 40 i BAA's vedtægter om begrænsning af muligheden for at erhverve stemmeberettigede aktier i dette selskab og den i disse vedtægters artikel 10 fastsatte godkendelsesprocedure med hensyn til overdragelse af dets aktiver, kontrollen med dets datterselskaber og selskabets likvidation opfylder ifølge Kommissionen ikke de betingelser, der er nævnt i meddelelsen fra 1997, og er derfor i strid med artikel 43 EF og 56 EF.
In the Commission's submission, the provisions of Article 40 of BAA's Articles of Association limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA as well as the procedure requiring consent to disposal of the company's assets, to the control of subsidiaries and to the company's winding-up (Article 10 of the Articles of Association) do not comply with the conditions set out in the 1997 Communication and accordingly are in breach of Articles 43 EC and 56 EC.
Det kan derfor fastslås, at den omhandlede ordning udgør en restriktion for kapitalbevægelserne i artikel 56 EFs forstand. Da Det Forenede Kongeriges regering udtrykkeligt har tilkendegivet, at den som begrundelse ikke vil påberåbe sig eventuelle tvingende almene hensyn, er det ikke nødvendigt at efterprøve en sådan begrundelse.
Rules which limit the acquisition of shareholdings in the way that Article 40 of BAA's Articles of Association does, or which restrict in some other way the scope for participating effectively in the management of a company or in its control, as is the case of the system of prior approval provided for in Article 10(2) of the Articles, constitute a restriction on the free movement of capital.
• 1 ) Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 56 EF, idet det har opretholdt bestemmelser, der begrænser muligheden for at erhverve stemmeberettigede aktier i selskabet BAA plc, såvel som godkendelsesproceduren for overdragelse af dette selskabs aktiver, kontrollen med dets datterselskaber og selskabets likvidation.
Consequently, the rules at issue constitute a restriction on the movement of capital for the purposes of Article 56 EC. Since the United Kingdom Government expressly stated that it did not wish to rely on any justification based on possible overriding requirements relating to the general interest, there is no need to examine whether the rules can be justified on that basis.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 6. februar 2003.
Declares that, by maintaining in force the provisions limiting the possibility of acquiring voting shares in BAA pic as well as the procedure requiring consent to the disposal of the company's assets, to control of its subsidiaries and to winding-up, the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland has failed to fulfil its obligations under Article 56 EC;
Sag C-483/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik Euratom
Orders the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland to pay the costs.'
»Traktatbrud — direktiv 96/29/Euratom — beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling — ufuldstændig gennemførelse* (Fjerde Afdeling)
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 6 February 2003.
Det hedder i domskonklusionen:
Case C-483/01 Commission of the European Communities ν French Republic EAEC
Generaladvokat A. Tizzano fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Fjerde Afdeling) den 16. januar 2003. ~ ~~
(Failure of a Member State to fulfil obligations ~~ Directive 961291Euratom Protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionising radiation — Incomplete implementation) (Fourth Chamber)
»1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 96/29/Euratom af 13. maj 1996 om fastsættelse af grundlæggende sikkerhedsnormer til beskyttelse af befolkningens og arbejdstagernes sundhed mod de farer, som er forbundet med ioniserende stråling, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
By application lodged at the Court Registry on 13 December 2001, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that by failing to adopt and, in any event, by failing to communicate to it the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 96/29/Euratom of 13 May 1996, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive.
»1) Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 97/43/Euratom af 30. juni 1997 om beskyttelse af personers sundhed mod faren ved ioniserende stråung i forbindelse med medicinsk bestrating og om ophævelse af direktiv 84/466/Euratom, idet den ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet.
'(1) declare that, by failing to adopt all the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 96/29/Euratom of 13 May 1996 laying down basic safety standards for the protection of the health of workers and the general public against the dangers arising from ionizing radiation, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Præjudiciel »Sukker — afgørelse 911315/EØF — Poséima-programmet — særlige foranstaltninger til fordel for Azorerne og Madeira — forordning (EØF) nr. 1600/92 — forsendelse til resten af Fællesskabet af hvidt sukker fremstillet på Azorerne af sukkerroer høstet på Azorerne eller af
The French Government does not contest the breach of obligations alleged. It merely states that the procedure for adoption of the legislation implementing Order No 2001-270 is proving lengthier than envisaged in particular because of the need to seek the opinion of a number of bodies and that that legislation will be submitted to the Court and the Commission as soon as it has been adopted.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Refinarias de Acucar Reunidas SA (herefter »RAR«), Porto (Portugal), og Sociedade de Indústrias Agricolas Açoreanas SA (herefter »Sinaga«), Ponta Delgada, Azorerne, vedrørende Sinagas handel på det portugisiske fastland med hvidt sukker fremstillet af sukkerroer høstet på Azorerne, som der er blevet ydet forarbejdningsstøtte til under Poséima-programmet, eller fremstillet af råsukker fra sukkerroer importeret med fritagelse for importafgift og/eller told i henhold til dette program.
Declares that by failing to adopt, within the prescribed period, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Council Directive 97/43/Euratom of 30 June 1997 on health protection of individuals against the dangers of ionising radiation in relation to medical exposure, and repealing Directive 84/466/Euratom, the French Republic has failed to fulfil its obligations under that directive;
Sinaga driver et sukkerraffinaderi i den selvstyrende region Azorerne.
Orders the French Republic to pay the costs.'
Fabrikken — som nu hedder Sinaga — til fremstilling og raffinering af sukker i den selvstyrende region Azorerne har siden 1907 solgt sukker ud af Azorerne i mængder, som er angivet i en tabel gengivet i forelæggelseskendelsen.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 16 January 2003.