natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sandsynligheden for en sådan ændring i anvendelsen af et gode er endnu mere afgørende for så vidt angår investeringsgoder, fordi de kan benyttes af den afgiftspligtige person i adskillige år. Det er grunden til, at
The likelihood of such a change in the use of goods is greater with regard to capital goods since they are intended to be used by the taxable person for several years.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-98/07 sjette direktivs artikel 20 indfører en berigtigelsesordning navnlig for så vidt angår disse goder.
That is why Article 20 of the Sixth Directive establishes a specific system of adjustments for them.
Den omstændighed, at de køretøjer, der erhverves med henblik på leasing for herefter at blive videresolgt inden for rammerne af den afgiftspligtige persons sædvanlige virksomhed, må anses for udelukket fra begrebet »investeringsgoder« i sjette direktivs artikel 19’s forstand, forhindrer nemlig ikke de danske afgiftsmyndigheder i at foretage en berigtigelse af det fradrag for moms, der var pålagt de køretøjer, der blev erhvervet af den afgiftspligtige person, hvis det viser sig, at disse køretøjer i løbet af deres tid hos virksomheden og i strid med det, der var påregnet ved deres erhvervelse, ikke længere fuldt ud var knyttet til leasingvirksomheden, der er momspligtig, men til en fritagen aktivitet.
The fact that vehicles acquired to be leased and then sold in the context of the taxable person’s ordinary business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive does not preclude the Danish tax authorities from adjusting the deduction of the VAT on vehicles acquired by the taxable person should it transpire that those vehicles, during the time when they were part of the undertaking and contrary to what was intended at the time of their purchase, were no longer wholly used for leasing, which is taxable, but for an exempt activity.
Direktivets artikel 20, stk. 2, bestemmer således, at det oprindelige fradag kan berigtiges i en periode over fem år for så vidt angår investeringsgoder og tyve år for så vidt angår fast ejendom.
Thus, Article 20(2) provides that the deduction initially made may be adjusted over a 5-year period for movable property and over a maximum of 20 years for immovable property.
Bestemmelsen definerer ligeledes fremgangsmåden med hensyn til beregningen af denne berigtigelse.
It also defines the arrangements for calculating the adjustment.
I stk. 3 er der ligeledes indeholdt bestemmelse om det tilfælde, hvor det pågældende investeringsgode udgår af den afgiftspligtige persons formue inden udløbet af den relevante periode, idet den årlige berigtigelse erstattes af en enkelt berigtigelse, som tager udgangspunkt i den formodning, at investeringsgodet fortsat var blevet anvendt indtil udløbet af berigtigelsesperioden.
In addition, Article 20(3) covers the case where the capital item in question is removed from the taxable person’s assets before the end of the applicable period by replacing annual adjustment with a single adjustment based on presumed use of the item during the remaining period.
Med andre ord er den omstændighed, at køretøjer, der erhverves med henblik på leasing og efterfølgende videresalg inden for rammerne af den afgiftspligtige persons sædvanlige virksomhed, ikke er omfattet af begrebet »investeringsgoder« i sjette direktivs artikel 19, uden betydning for kvalifikationen af »investeringsgoder« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i direktivets artikel 20, for så vidt angår køretøjer, hvis anvendelsesformål er blevet ændret.
In other words, the fact that vehicles purchased for the purpose of being leased and then sold in the context of the taxable person’s usual business are excluded from the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive has no effect on the classification of ‘capital goods’ within the meaning of Article 20 of that directive with regard to vehicles which have been subject to a change of use.
Henset til den danske regerings argumenter kan det lægges til grund, at i de nationale bestemmelser om berigtigelse af fradrag, der er vedtaget med henblik på gennemførelsen af sjette direktivs artikel 20, anses goder såsom de køretøjer, der er erhvervet af den afgiftspligtige person, for investeringsgoder.
It may be supposed with regard to the argument of the Danish Government that, in the provisions of national law dealing with the adjustment of deductions adopted to transpose Article 20 of the Sixth Directive, goods such as vehicles purchased by the taxable person are considered to be capital goods.
Denne kvalifikation, der finder anvendelse, når der er tale om en berigtigelse af fradrag, ændres ikke af, at omsætningsbeløbet vedrørende sædvanligt salg af køretøjerne efter leasingperiodens udløb tages i betragtning med henblik på beregningen af pro ratasatsen for fradraget i medfør af direktivets artikel 19.
That classification, which applies when deductions are adjusted, is not called into question by taking account, in the calculation of the deductible proportion provided for in Article 19 of the Directive, of the turnover relating to the routine sale of vehicles at the end of their lease.
Endelig opstår der ikke a priori spørgsmål om anvendelsen af berigtigelsen af fradragene på køretøjer, der erhverves af den afgiftspligtige person med henblik på leasing og efterfølgende videresalg efter leasingperiodens udløb, netop fordi disse køretøjer alene har været anvendt af den afgiftspligtige person til brug for udøvelsen af afgiftspligtig virksomhed.
Finally, the question of application of the adjustment of the deductions to vehicles acquired by the taxable person to be sold at the end of the lease contract does not in principle arise since such vehicles have been used by the taxable person for carrying on a taxable activity only.
NORDANIA FINANS OG BG FACTORING af begrebet »investeringsgoder« i andet direktivs artikel 17 i dommen i sagen Verbond van Nederlandse Ondernemingen ikke er relevant for besvarelsen af det forelagte spørgsmål.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING the concept of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive given by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen is not relevant to the reply to be given to the question at issue here.
Det følger heraf, at den ordning med berigtigelse af fradragene, der er fastsat i sjette direktivs artikel 20, og medlemsstaternes ret til at definere begrebet investeringsgoder inden for rammerne af denne ordning, ikke bringes i fare af den omstændighed, at begrebet »investeringsgoder« i sjette direktivs artikel 19 skal fortolkes selvstændigt og ensartet inden for Fællesskabet.
It follows that the system for adjusting deductions provided for in Article 20 of the Sixth Directive and the right of the Member States to define the concept of capital goods within the context of that system are not compromised by the fact that the concept of ‘capital goods’ in Article 19 of the Sixth Directive must be given an autonomous and uniform interpretation in the Community.
På samme måde mener jeg heller ikke, at den mulighed, som medlemsstaterne er tillagt i sjette direktivs artikel 19, stk. 2, sidste punktum, for at medregne provenuet ved overdragelse af investeringsgoder ved beregningen af pro ratasatsen for fradraget, når de anvender den i artikel 20, stk. 5, omhandlede mulighed, taler imod ovenstående vurdering.
Nor, likewise, does the Member States’ right under the final sentence of Article 19(2) of the Sixth Directive to include the proceeds of sale of capital goods in the calculation of the deductible proportion in the case where they exercise the right provided for in Article 20(5) of that directive seem to me to contradict that analysis.
Artikel 17 bestemte nemlig, at medlemsstaterne havde mulighed for at »udelukke investeringsgoder« fra de i andet direktivs artikel 11 omhandlede fradrag, hvorefter enhver afgiftspligtig person havde ret til at fratrække indgående moms for goder og tjenesteydelser, som anvendes til virksomhedens formål.
Article 17 provided that the Member States had the option to ‘exclude … capital goods’ from the deductions regime laid down in Article 11 of the Second Directive, which provided that any taxable person was entitled to deduct the input tax paid for goods and services acquired by him for the purposes of his business.
Denne bestemmelse giver nemlig mulighed for at fravige reglen, hvorefter omsætningsbeløbet fra salg af investeringsgoder ikke medregnes ved beregningen af pro ratasatsen for fradraget.
Article 20(5) provides for a right to derogate from the rule that the turnover relating to the sale of capital goods is not to be taken into account in the calculation of the deductible proportion.
Bestemmelsen gør det ikke muligt at udvide anvendelsesområdet for sjette direktivs artikel 19, stk. 2, første og andet punktum, som opregner transaktioner, der skal ses bort fra ved beregningen af pro ratasatsen for fradraget.
It cannot be allowed to extend the scope of the first and second sentences of Article 19(2) of the Sixth Directive, which refers to transactions the proceeds of which must be excluded from the calculation of the deductible proportion.
Andet direktivs artikel 17 fastsatte således, på samme måde som sjette direktivs artikel 19, de betingelser, hvorunder investeringsgoder kunne tages i betragtning inden for fradragsordningen for at sikre momsordningens neutralitet for en afgiftspligtig person 7.
Article 17 of the Second Directive, like Article 19 of the Sixth Directive, therefore laid down the circumstances in which capital goods were to be taken into consideration in the deduction regime intended to ensure the neutrality of the VAT system for a taxable person.
Genstanden for den anmodning om fortolkning af begrebet investeringsgoder, der blev forelagt Domstolen i den sag, der lå til grund for dommen i sagen Verbond van Nederlandse Ondernemingen, er imidlertid meget forskellig fra den, der er tale om i den foreliggende sag.
7 None the less, the implications of the request to interpret the concept of capital goods submitted to the Court in the case which gave rise to the judgment in Verbond van Nederlandse Ondernemingen were very different to those in the present case.
7 — Jf. ligeledes i denne retning dom af 15.12.2005, sag C-63/04, Centralan Property, Sml. I, s. 11087, præmis 55.
7 — See also, to this effect, Case C-63/04 Centralan Property [2005] ECR I-11087, paragraph 55.
Endelig mener jeg, i modsætning til den danske regering, at Domstolens fortolkning
Finally, unlike the Danish Government, I am of the view that the interpretation of
Det var ligeledes i denne forbindelse, at Domstolen tilføjede, at medlemsstaterne har en vis skønsfrihed med hensyn til de krav, der skal opfyldes med hensyn til godets varighed og værdi samt de afskrivningsregler, der skal gælde 9.
8It is also in this context that it added that the Member States have a certain margin of discretion as regards the requirements to be satisfied in regard to durability and value of the goods and as regards the rules on writing off to be applied. 9
I den nævnte sag skulle den forelæggende ret tage stilling til den nederlandske lovgivning, der var vedtaget på grundlag af andet direktivs artikel 17, hvorefter Kongeriget Nederlandene havde bestemt, at kun 67% af den moms, der blev erlagt ved erhvervelse af »driftsmidler«, kunne fratrækkes.
In Verbond van Nederlandse Onder­nemingen, the national court was faced with the Netherlands legislation adopted under Article 17 of the Second Directive, according to which the Kingdom of the Netherlands had provided that only 67% of the VAT paid on the purchase of ‘business assets’ could be deducted.
Som det fremgår af forarbejderne til denne lovgivning, ønskede den nederlandske regering således at udelukke alle goder, der anvendes til brug for en virksomheds drift, herunder småudstyr, fra retten til fradrag ved at lade disse goder være omfattet af begrebet »virksomhedens driftsmidler«.
The Netherlands Government, as is clear from the account of the grounds for those rules, therefore wanted to exclude all goods, including small items of equipment, used for the business to function from the right to deduct by including them in the concept of ‘the business assets of the company’.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, der argumenterede for, at begrebet »virksomhedens driftsmidler« var bredere end begrebet »investeringsgoder« i andet direktivs artikel 17’s forstand, havde fratrukket moms erlagt ved erhvervelsen af en bogstavtang og svarbrevkort til dets mødedeltagere.
The Verbond van Nederlandse Ondernemingen, taking the view that the concept of ‘business assets of the company’ was broader than that of ‘capital goods’ in Article 17 of the Second Directive, deducted the VAT paid on purchase of a letter holder and reply cards for attendance at meetings.
I nævnte dom tog Domstolen ikke stilling til goder, der, således som det er tilfældet i hovedsagen, erhverves med henblik på leasing i en bestemt periode og efterfølgende retmæssigt videresalg efter denne periodes udløb.
In that judgment the Court was not faced with goods such as those in the main proceedings in the present case, which are purchased in order to be leased for a certain period and then habitually disposed of at the end of the lease.
Selv om køretøjer, der erhverves af en virksomhed til brug for udøvelsen af dens virksomhed, i henhold til de kriterier, der er anvendt af Domstolen i dommen i sagen
In other words, although, under the criteria set out by the Court in Verbond van Nederlandse Ondernemingen, vehicles purchased by an undertaking in order to
NORDANIA FINANS OG BG FACTORING ved sjette direktiv, at sikre den fælles momsordnings neutralitet.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING common system of VAT.
Denne ordning har således til formål i fuldt omfang at aflaste den erhvervsdrivende for den moms, som er erlagt i forbindelse med samtlige hans økonomiske aktiviteter, der i sig selv er afgiftspligtige 11.
Thus this system is meant to relieve the trader entirely of the burden of VAT payable or paid in the course of his activities, provided they are themselves subject to that tax.
Verbond van Nederlandse Ondernemingen, kan udgøre investeringsgoder i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette direktivs artikel 19, kan det med andre ord ikke udledes af disse kriterier, at sådanne køretøjer er omfattet af denne kvalifikation, når deres overdragelse ved leasingkontraktens udløb er en integrerende del af den afgiftspligtige persons regelmæssige virksomhed.
11 carry on its economic activities may be capital goods within the meaning of Article 19 of the Sixth Directive, it cannot be inferred from those criteria that such vehicles are to be so categorised if the sale thereof at the end of the leasing contracts forms an integral part of the taxable person’s regular activity.
Det er af denne grund, at jeg mener, at den fortolkning af begrebet investeringsgoder, som Domstolen anlagde i dommen i sagen Verbond van Nederlandse Ondernemingen, ikke gør det muligt at besvare Højesterets spørgsmål.
That is why I take the view that the interpretation of the concept of capital goods given by the Court in the Verbond van Nederlandse Ondernemingen judgment does not enable an answer to be given to the question referred by the Højesteret.
Når en afgiftspligtig person erhverver goder og tjenesteydelser til brug for såvel afgiftspligtig som afgiftsfritagen virksomhed, har sjette direktivs artikel 17, stk. 5, og artikel 19 til formål at gøre det muligt for ham fuldt ud at fratrække den moms, der ved erhvervelsen påhvilede disse goder og tjenesteydelser, svarende til den andel, de har været anvendt til brug for afgiftspligtig virksomhed.
Where a taxable person acquires goods and services to carry on both taxable and exempt activities, Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive seek to enable him to deduct wholly the portion of the VAT paid on the purchase of those goods and services which is deemed to correspond to the proportion in which they are used for taxable activities.
Da hverken sjette direktiv eller retspraksis indeholder en afgørende indikation, er det i overensstemmelse med fast retspraksis under hensyn til opbygningen af fradragsordningen — som begrebet investeringsgoder er en del af — og til formålet hermed, at det skal afgøres, hvilken betydning og hvilken rækkevidde dette begreb har med henblik på afgørelsen af tvisten i hovedsagen 10.
In the absence of any conclusive guidance in the Sixth Directive or the caselaw, in order to resolve the dispute in the main proceedings the meaning and scope of the concept of capital goods must, under settled caselaw, be determined having regard to the scheme of the system of deductions, of which the concept of capital goods forms part, and to the objective thereof. 10
Ved at indføre ordningen med en pro ratasats for fradraget i sjette direktivs artikel 17, stk. 5, og artikel 19, har fællesskabslovgiver forudsat, at den del, hvormed disse goder og tjenesteydelser, der er bestemt til blandet brug, anvendes til henholdsvis afgiftspligtig og afgiftsfritagen virksomhed, er proportional i forhold til omsætningsbeløbet for hver af de to kategorier af virksomhed.
By establishing the system of the deductible proportion in Articles 17(5) and 19 of the Sixth Directive, the Community legislature presumed that the degree to which those goods and services assigned to mixed use are used respectively for taxable and exempt activities is in proportion to the turnover of each of those two categories of activity.
I overensstemmelse med fast retspraksis tilsigter den fradragsordning, som er indført
It is settled caselaw that the deduction system established by the Sixth Directive is intended to ensure the neutrality of the
10 — Jf. bl.a. dom af 15.7.2004, sag C-321/02, Harbs, Sml. I, s. 7101, præmis 28 og den deri nævnte retspraksis. Jf., for et nyere eksempel, dom af 25.10.2007, sag C-174/06, CO.GE.P., Sml. I, s. 9359, præmis 30.
10 — See, inter alia, Case C-321/02 Harbs [2004] ECR I-7101, paragraph 28 and caselaw cited therein.
11 — Dom af 22.6.1993, sag C-333/91, Sofitam, Sml. I, s. 3513, præmis 10.
11 — Case C-333/91 Sofitam [1993] ECR I-3513, paragraph 10.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-98/07 fradraget af den moms, der påhvilede erhvervelsen af sådanne goder og tjenesteydelser, fremkommer ved en brøk, der i tælleren omfatter omsætningsbeløbet for afgiftspligtige transaktioner og i nævneren det samlede omsætningsbeløb.
OPINION OF MR BOT — CASE C-98/07 services is made up of a fraction consisting of a numerator represented by the turnover relating to taxable transactions and of a denominator represented by the total turnover.
ville beregningen af fradraget blive fordrejet, hvis alle resultater af den afgiftspligtiges økonomiske transaktioner, der har tilknytning til en afgiftspligtig virksomhed, skulle indgå i nævneren for den brøk, der anvendes ved beregningen af pro ratasatsen, selv når opnåelsen af sådanne resultater ikke indebærer nogen anvendelse af goder eller tjenesteydelser, for hvilke der skal betales moms, eller i hvert fald kun indebærer en meget begrænset anvendelse.
denominator of the fraction used to calculate the adjustment, even where the creation of such receipts did not entail the use of goods or services subject to VAT or, at least, entailed only their very limited use, calculation of the deduction would be distorted.
Udelukkelsen af omsætningsbeløbet for salg af investeringsgoder såvel som omsætningsbeløbet for bitransaktioner er således begrundet i, at sådanne transaktioner ikke modsvarer den afgiftspligtige persons sædvanlige virksomhed.
The exclusion of turnover relating to the sale of capital goods in the same way as turnover generated by ancillary operations is therefore justified by the fact that such transactions do not form part of the taxable person’s normal business.
Udelukkelsen med hensyn til denne beregning af omsætningsbeløbet for salg af »investeringsgoder benyttet af den afgiftspligtige person i hans virksomhed«, der er fastsat i sjette direktivs artikel 19, stk. 2, giver således fuldstændig mening.
The exclusion, in the context of this calculation, of the turnover attributable to the sale of ‘capital goods used by the taxable person for the purposes of his business’ provided for in Article 19(2) of the Sixth Directive then assumes its full meaning.
Provenuet fra salget af sådanne goder skal være udelukket fra denne beregning, fordi et sådant salg i princippet er ekstraordinært eller i det mindst usædvanligt.
The proceeds of the sale of such goods must be excluded from that calculation because such a sale is in principle exceptional or at least unusual.
Følgelig kræver salget ikke, at goderne og tjenesteydelserne til blandet brug har været anvendt på en måde, der er proportional i forhold til det omsætningsbeløb, det genererer.
Consequently, it does not require mixed use of the goods and services in a way that is proportionate to the turnover which it generates.
Inkludering af dette omsætningsbeløb i pro ratasatsen for fradraget ville således fordreje resultatet heraf, i den forstand, at det ikke længere vil afspejle den del, hvormed goder og tjenesteydelser til blandet brug anvendes til henholdsvis afgiftspligtig og afgiftsfritagen virksomhed.
Inclusion of that turnover in the calculation of the deductible proportion would therefore distort the resultant figure in the sense that it would no longer reflect the division of use of goods and services assigned to mixed use as between taxable and exempt activities respectively.
Denne vurdering støttes af dom af 11. juli 1996 i sagen Régie Dauphinoise 12, hvori
This analysis is confirmed by the judgment in the case of Régie Dauphinoise, 12
Domstolen udtrykkeligt redegjorde for grundene til, at sjette direktivs artikel 19, stk. 2, ligeledes med hensyn til beregningen af pro ratasatsen for fradraget bestemmer, at der skal ses bort fra ejendomsmæssige eller finansielle bitransaktioner. Ifølge Domstolen
13 in which the Court explained the reasons why Article 19(2) of the Sixth Directive also provides that, in order to calculate the deductible proportion, the amount of the turnover relating to incidental real estate or financial transactions must be disregarded.
13 — Forslag til Rådets sjette direktiv om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Fælles regler om merværdiafgiften — Fælles beskatningsgrundlag (Bulletin for De Europæiske Fællesskaber, supplement 11/73).
13 — Proposal for a Sixth Council Directive on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (Bulletin of the European Communities, supplement 11/73).
Ifølge dette forslag var artikel 19, stk. 2, begrundet således: »[d]e faktorer, der er omhandlet i dette stykke, skal ikke medtages ved beregningen af pro ratasatsen, idet de ikke afspejler den afgiftspligtiges erhvervsmæssige virksomhed og derfor ville kunne berøve pro ratasatsen nogen reel betydning.
Under that proposal, Article 19(2) was justified in the following terms:‘The factors mentioned in this paragraph must be excluded from the calculation of the proportion lest, being unrepresentative of the taxable person’s business activity, they should deprive the amount of any real significance.
Dette er tilfældet hvad angår salg af investeringsgoder, omsætning af fast ejendom og omsætning af finansiel karakter, der kun har accessorisk karakter, dvs. der har en underordnet eller tilfældig karakter i forhold til virksomhedens samlede omsætning.
Such is the case with sales of capital items and real estate and financial transactions which are only ancillary operations, that is to say are only of secondary importance in relation to the total turnover of the business.
Disse former for omsætning er i øvrigt kun undtaget, hvis de ikke er en del af den afgiftspligtiges regelmæssige erhvervsaktiviteter« (s. 20).
These factors are only excluded if they are not part of the usual business activity of the taxable person’ (p. 19).
12 — Sag C-306/94, Sml. I, s. 3695, præmis 21.
12 — Case C-306/94 [1996] ECR I-3695, paragraph 21.
NORDANIA FINANS OG BG FACTORING og regelmæssig virksomhed.
NORDANIA FINANS AND BG FACTORING incidental activity but constituted a usual and regular activity.