natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I sag C-25/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polen) ved afgørelse af 11. december 2006, indgået til Domstolen den 25. januar 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Poland), made by decision of 11 December 2006, received at the Court on 25 January 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. Tizzano (refererende dommer), A. Borg Barthet, M. Ilešič og E. Levits,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
SOSNOWSKA generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 22. november 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 22 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— den polske regering ved E. Ośniecka-Tamecka og H. Majszczyk samt ved M. Jarosz, som befuldmægtigede
— the Polish Government, by E. Ośniecka-Tamecka, H. Majszczyk and M. Jarosz, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Herrmann og D. Triantafyllou, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 26. februar 2008,
— the Commission of the European Communities, by K. Herrmann and D. Triantafyllou, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 26 February 2008,
Dels vedrører den fortolkningen af sjette momsdirektivs artikel 27, stk. 1.
Secondly, the reference relates to the interpretation of Article 27(1) of the Sixth VAT Directive.
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en sag mellem Alicja Sosnowska (herefter »sagsøgeren«) og Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (direktøren for skattemyndigheden i Wrocław, herefter »Dyrektor«) vedrørende et krav om tilbagebetaling af den af sagsøgeren indbetalte overskydende merværdiafgift (herefter »moms«).
The reference has been made in the context of proceedings brought by Ms Sosnowska (‘the applicant’) against the Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (Director of the Tax Chamber of Wrocław, the ‘Dyrektor’) relating to an application for repayment of excess value added tax (‘VAT’) paid by the applicant.
Sjette momsdirektivs artikel 18, stk. 2, første afsnit, lyder:
The first paragraph of Article 18(2) of the Sixth VAT Directive states:
»Fradraget foretages under ét af den afgiftspligtige person, ved at han i den merværdiafgift, som skyldes for en afgiftsperiode, fradrager de afgiftsbeløb, for hvilke
‘The taxable person shall effect the deduction by subtracting from the total amount of value added tax due for a given tax period the total amount of the tax in respect of
Sjette momsdirektivs artikel 18, stk. 4, første afsnit, bestemmer:
The first paragraph of Article 18(4) of the Sixth VAT Directive provides:
Sjette momsdirektivs artikel 27, stk. 1, har følgende indhold:
Under Article 27(1) of the Sixth VAT Directive:
Foranstaltninger til forenkling af afgiftsopkrævningen må ikke eller kun i ubetydelig grad påvirke medlemsstatens samlede indtægt fra afgifter, der opkræves ved det endelige forbrug.«
Measures intended to simplify the procedure for charging the tax, except to a negligible extent, may not affect the amount of tax due at the final consumption stage.’
Artikel 87, stk. 1 og 2, i den polske lov af 11. marts 2004 om afgift på varer og tjenesteydelser (ustawa o podatku od towarów i usług, Dz. U 2004, nr. 54, position 535, herefter »momsloven«) bestemmer:
Article 87(1) and (2) of the Polish Law on the tax on goods and services (Ustawa o podatku od towarów i usług) of 11 March 2004 (Dz.
Når det […] indgående momsbeløb […] er højere end den opkrævede udgående moms, har den afgiftspligtige ret til enten at reducere den skyldige moms for de følgende perioder med den heraf følgende difference eller til at få differencen refunderet og indsat på en bankkonto.
Where the amount of deductible input VAT … exceeds the output VAT, taxable persons shall enjoy the right to a reduction of the output tax due for the following periods by the said difference or to a refund of such a difference into his bank account.
2. […] afgiftsdifferencen [bliver refunderet] inden 60 dage efter den afgiftspligtiges indgivelse af momsangivelsen […].
2. … the tax difference shall be refunded … within 60 days from the day on which the return was submitted by the taxable person.
Såfremt det er nødvendigt med en yderligere prøvelse af, om refusionen er berettiget, kan chefen for skattekontoret forlænge denne frist, indtil sagen til afklaring af refusionens berettigelse er afsluttet. […]«
Where further investigation is required into whether or not the refund should be granted, the tax office may extend that period until the necessary investigations have been carried out. …
Momslovens artikel 97 fastsætter:
Article 97 of the Law on VAT provides:
De i artikel 15 nævnte afgiftspligtige, som er forpligtet til at lade sig registrere som momspligtige, skal inden gennemførelsen af deres første levering eller køb inden for Fællesskabet i den i artikel 96 nævnte registreringsanmeldelse meddele chefen for skattekontoret, at de agter at påbegynde sådanne aktiviteter.
Prior to making the first intraCommunity supply or acquisition, the taxable persons referred to in Article 15 who are under a duty to register as active VAT payers shall be obliged to notify the head of a tax authority of their intention to carry out such activities, by filing the application for registration referred to in Article 96.
For afgiftspligtige, som påbegynder de i artikel 5 opregnede aktiviteter, såvel som for afgiftspligtige, som har påbegyndt udøvelsen af disse aktiviteter mindre end 12 måneder inden den i stk. 1 nævnte anmeldelse, og som er blevet registreret som EU-momspligtige [herefter »nye afgiftspligtige«], forlænges den i artikel 87, stk. 2 […] nævnte frist for refusion af afgiftsdifferencen til 180 dage. […]
In the case of taxable persons who commence the activities referred to in Article 5 and taxable persons who commenced such activities within less than 12 months prior to filing the notification referred to in paragraph (1), and who have been registered as European Union VAT payers [the ‘new taxable persons’], the period for refunding the tax difference referred to in Article 87(2) … shall extend to 180 days. …
De i artikel 87, stk. 26, fastlagte principper og frister for refusionen finder anvendelse på de i stk. 5 nævnte afgiftspligtige personer begyndende med angivelsen vedrørende den første afregningsperiode efter udløbet af 12 måneder eller fire kvartaler, for hvilke den afgiftspligtige har indgivet momsangivelser og rettidigt har afregnet den heraf følgende afgift til statsbudgettet, og tillige under den betingelse, at den afgiftspligtige betaler den indkomstskat, som opkræves fra fysiske personer.
In the case of taxable persons referred to in paragraph (5), the principles and repayment periods laid down in Article 87(2) to (6) shall apply from the date of the return relating to the period after a period of 12 months or four quarters in respect of which the taxable person has lodged a tax return and has paid in due time the taxes constituting State revenue, including his liabilities for the tax on the income of natural persons.
Sagsøgeren anførte i sin momsangivelse for januar 2006 at have betalt overskydende moms på 44 782 PLN.
In her VAT return for the month of January 2006, the applicant reported payment of excess VAT to the amount of PLN 44 782.
Under påberåbelse af sjette momsdirektivs artikel 18, stk. 4, anmodede hun skattemyndighederne i Świdnica om at tilbagebetale denne overskydende moms inden for en frist på 60 dage fra indgivelsen af momsangivelsen.
Relying on Article 18(4) of the Sixth VAT Directive, she then applied to the tax office of Świdnica for repayment of that excess to her within a period of 60 days from the date of submission of her VAT return.
Skattemyndighederne i Świdnica afslog anmodningen under henvisning til momslovens artikel 87, stk. 1 og 2, og artikel 97, stk. 5 og 7.
On the basis of Article 87(1) and (2), and Article 97(5) and (7) of the Law on VAT, the tax office of Świdnica rejected her application.
Ifølge skattemyndighederne kunne sagsøgeren ikke få tilbagebetalt den overskydende moms inden for fristen på
The opinion of that office was that the applicant could not obtain the repayment of the excess VAT within the period of
60 dage. Da hun havde påbegyndt sine aktiviteter for mindre end 12 måneder siden og ikke havde stillet kaution hos skattemyndigheden i overensstemmelse med artikel 97, stk. 7, opfyldte hun ikke momslovens betingelser for at få tilbagebetalt momsen.
60 days, because, since she had commenced her activities less than 12 months earlier and since she had not supplied to the tax office a special deposit within the meaning of Article 97(7), she did not satisfy the conditions established by the Law on VAT for entitlement to the repayment sought.
Sagsøgeren påklagede denne afgørelse til Dyrektor, som opretholdt afslaget på tilbagebetaling.
The applicant submitted a complaint against that decision to the Dyrektor, who upheld the decision of refusal.
Da sagsøgeren ikke delte skattemyndighedernes opfattelse, anlagde hun sag ved Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (forvaltningsdomstolen i Wrocław), der grundet tvivl om de omhandlede nationale bestemmelsers forenelighed med fællesskabsretten har udsat sagen og forelagt Domstolen følgende to præjudicielle spørgsmål:
The applicant was not satisfied with that decision and brought an action before the Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Regional Administrative Court of Wrocław). That court was uncertain whether the national provisions in question were compatible with Community law and therefore stayed proceedings and referred the following two questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Giver artikel 5, stk. 3, EF, sammenholdt med artikel 2 i [første momsdirektiv] og artikel 18, stk. 4, i [sjette momsdirektiv], en medlemsstat ret til i sin nationale lovgivning om afgift på varer og tjenesteydelser at fastsætte forskrifter svarende til dem, der er fastsat i [moms]lov[ens] artikel 97, stk. 5 og 7?
‘(1) Does the third paragraph of Article 5 EC, in conjunction with Article 2 of the [First VAT Directive] and Article 18(4) of the [Sixth VAT Directive] confer on a Member State the right to incorporate into national provisions on VAT the rules in Article 97(5) and (7) of the [Law on VAT]?
2) Kan forskrifterne i [moms]lov[ens] artikel 97, stk. 5 og 7, anses for særlige foranstaltninger for at undgå visse former for svig eller afgiftsunddragelse, som omhandlet i sjette [moms]direktivs artikel 27, stk. 1?«
(2) Or, do the rules laid down in Article 97(5) and (7) of the [Law on VAT] constitute special measures to prevent certain types of tax evasion or avoidance within the meaning of Article 27(1) of the [Sixth VAT Directive]?’
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om sjette momsdirektivs artikel 18, stk. 4, skal fortolkes således, at det er til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, der for at tillade den nødvendige kontrol med henblik på at undgå svig og afgiftsunddragelse forlænger de nationale skattemyndigheders frist for at tilbagebetale overskydende moms til en bestemt gruppe af afgiftspligtige fra 60 til 180 dage efter den afgiftspligtiges indgivelse af momsangivelsen, medmindre skattemyndighederne har fået stillet en kaution på 250 000 PLN.
By its first question, the referring court asks essentially whether Article 18(4) of the Sixth VAT directive must be interpreted as precluding national legislation, such as that at issue in the main proceedings, which, in order to allow inquiries necessary to prevent tax evasion and avoidance, extends from 60 to 180 days, starting from the date of submission of the taxable person’s VAT return, the period available to the national tax office for repayment of excess VAT to a category of taxable persons, unless those persons lodge a security deposit to a value of PLN 250 000.
Som Domstolen gentagne gange har fremhævet, følger det heraf, at fradragsretten udgør en integrerende del af momsen og som udgangspunkt ikke kan begrænses.
As the Court has consistently held, it is clear that the right to deduct is an integral part of the VAT scheme and as a general rule may not be limited.
Desuden bemærkes, at når det fradragsberettigede afgiftsbeløb overstiger det skyldige afgiftsbeløb for en afgiftsperiode, og den afgiftspligtige derfor ikke kan foretage fradraget ved fratrækning i overensstemmelse med sjette momsdirektivs artikel 18, stk. 2, bestemmes det i artikel 18, stk. 4, at medlemsstaterne enten kan overføre det overskydende beløb til den følgende periode eller tilbagebetale dette i henhold til bestemmelser, som de selv fastsætter.
It is relevant, moreover, to note that where, for a given tax period, the amount of the deductible tax exceeds the amount of tax due and therefore the taxable person cannot effect the deduction by subtraction in accordance with Article 18(2) of the Sixth VAT directive, Article 18(4) provides that the Member States may either make a refund or carry the excess forward to the following period according to conditions which they are to determine.
For så vidt angår den sidste mulighed, som er omhandlet i den foreliggende hovedsag, har Domstolen præciseret, at selv om medlemsstaterne har et vist råderum med hensyn til at fastsætte bestemmelser om tilbagebetaling af overskydende moms, må disse bestemmelser ikke krænke princippet om momssystemets afgiftsneutralitet ved, at den afgiftspligtige helt eller delvist kommer til at bære denne afgift.
As regards the former possibility, which is at issue in the main proceedings, the Court has made it clear that, while the Member States have a certain freedom to manoeuvre in determining the conditions for the refund of excess VAT, those conditions cannot undermine the principle of neutrality of the VAT tax system by making the taxable person bear the burden of the VAT in whole or in part.
Navnlig skal disse bestemmelser gøre det muligt for den afgiftspligtige på passende betingelser at få dækket hele fordringen på overskydende moms, hvilket indebærer, at tilbagebetalingen skal ske inden for rimelig frist og i form af kontantbetaling eller lignende, og at den vedtagne tilbagebetalingsform under alle omstændigheder ikke må indebære en økonomisk risiko for den afgiftspligtige (jf. dommen i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 32-34).
In particular, such conditions must enable the taxable person, in appropriate circumstances, to recover the entirety of the credit arising from that excess VAT. This implies that the refund is made within a reasonable period of time by a payment in liquid funds or equivalent means, and that, in any event, the method of refund adopted must not entail any financial risk for the taxable person. (see Commission v Italy, paragraphs 32 to 34).
Det er derfor i lyset af disse i de foregående præmisser omtalte grundlæggende principper bag den fælles momsordning, at den forelæggende rets spørgsmål skal gennemgås.
Consequently, the question from the referring court must be examined in the light of those fundamental principles, set out in the preceding paragraphs, of the common system of VAT.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at momslovens bestemmelser om tilbagebetaling af overskydende moms til den afgiftspligtige fastsætter, at skattemyndigheden har en frist på 60 dage efter den afgiftspligtiges indgivelse af momsangivelsen til at foretage tilbagebetaling, men at denne frist forlænges til 180 dage, når der er tale om nye afgiftspligtige som sagsøgeren i hovedsagen, der ikke har stillet kaution i overensstemmelse med samme lovs artikel 97, stk. 7.
It is apparent from the order for reference that, under the provisions of the Law on VAT determining the conditions for repayment of excess VAT to the taxable person, the tax office has available to it a period of 60 days from the date on which the taxable person submits his VAT return to make such a repayment; that period is extended to 180 days when, as in the case of the applicant in the main proceedings, the taxable persons concerned are new taxable persons who have not lodged a security deposit, within the meaning of Article 97(7) of the Law on VAT.
Det kan således konstateres, at nye afgiftspligtige er undergivet mere byrdefulde regler om tilbagebetaling af overskydende moms end de øvrige afgiftspligtige. De
It is therefore clear that new taxable persons are subject to conditions for the refund of excess VAT which are more onerous than those to which other taxable persons
Republikken Polen har forklaret, at fristforlængelsen er begrundet med, at der er tale om nye momspligtige, som ikke er skattemyndighederne bekendt, og i forhold til hvilke det er nødvendigt at foretage en mere omfattende kontrol med henblik på undgå enhver form for svig og afgiftsunddragelse.
The Republic of Poland maintains that lengthening of the period is justified by the fact that the persons concerned are taxable persons newly liable to VAT, who are not known to the tax office and in relation to whom more extensive inquiries must be made in order to prevent any tax evasion and avoidance.
På dette punkt fremgår det af retspraksis, at en national lovgivning, der fastsætter bestemmelser om tilbagebetaling af overskydende moms, der på grund af en formodet risiko for svig er mere byrdefulde for en bestemt gruppe afgiftspligtige, uden at disse afgiftspligtige har mulighed for at godtgøre, at der ikke foreligger svig eller afgiftsunddragelse, for derved at kunne drage fordel af de mindre restriktive betingelser, ikke udgør et forholdsmæssigt middel i forhold til målet om at bekæmpe svig og afgiftsunddragelse og i urimelig grad påvirker sjette direktivs mål og
It is clear from the caselaw that national legislation determining conditions for repayment of excess VAT which are more onerous for one category of taxable persons because of a presumed risk of evasion, without making any provision for the taxable person to demonstrate the absence of tax evasion or avoidance in order to take advantage of less restrictive conditions, is not a means proportionate to the objective of combating tax evasion and avoidance and has a disproportionate effect on the objectives and principles of the Sixth VAT Directive (see, by analogy, in
SOSNOWSKA principper (jf. analogt vedrørende udelukkelse af fradrag dom af 19.9.2000, forenede sager C-177/99 og C-181/99, Ampafrance og Sanofi, Sml. I, s. 7013, præmis 62, samt vedrørende sikrende retsmidler dommen i sagen Molenheide m.fl., præmis 51).
SOSNOWSKA relation to exclusions from the right to deduct, Joined Cases C-177/99 and C-181/99 Ampafrance and Sanofi [2000] ECR I-7013, paragraph 62, and, in relation to preventive attachment, Molenheide and Others, paragraph 51).
Som det er blevet konstateret i denne doms præmis 20, er den i hovedsagen omhandlede nationale lovgivning netop af en sådan beskaffenhed.
That is exactly the case, as determined in paragraph 20 of this judgment, of the national legislation in the main proceedings.
Det fremgår således af forelæggelsesafgørelsen, at momslovens artikel 97, stk. 5 og 7, finder anvendelse som en generel og forebyggende foranstaltning over for nye afgiftspligtige, uden at disse afgiftspligtige har mulighed for at godtgøre, at der ikke foreligger en risiko for svig eller afgiftsunddragelse.
It is clear from the order for reference that Article 97(5) and (7) of the Law on VAT apply generally and preventively to new taxable persons, without making any provision for such persons to demonstrate the absence of a risk of tax evasion or avoidance.
Tilsvarende forekommer de omhandlede nationale bestemmelser ikke at være i overensstemmelse med den i retspraksis opstillede betingelse, nævnt ovenfor i denne doms præmis 17, hvorefter tilbagebetalingen af den overskydende moms skal foretages inden for en rimelig frist.
Similarly, the national provisions at issue do not appear to be in conformity with the condition laid down in the caselaw, as stated in paragraph 17 of this judgment, that repayment of the excess VAT must be made within a reasonable time.
Som det præciseres i forelæggelsesafgørelsen, er den tilbagebetalingsfrist på 180 dage, der gælder i forhold til nye afgiftspligtige, dels seks gange længere end momsangivelsesperioden på en måned, dels tre gange længere end den frist, der gælder i forhold til andre afgiftspligtige. Samtidig er de polske myndigheder ikke fremkommet med oplysninger, der kan forklare, hvorfor det er nødvendigt at indføre en forskellig behandling af et sådant omfang for at kunne bekæmpe svig og afgiftsunddragelse.
As was stated in the order for reference, the period for repayment of 180 days laid down for new taxable persons is, on the one hand, six times longer than the one month applicable accounting period for VAT and, on the other hand, three times longer than the period applied to other taxable persons, while the Polish authorities have offered no argument capable of explaining why it is necessary, in order to prevent tax evasion and avoidance, to establish a difference in treatment of such a scale.
Desuden forekommer en så lang frist så meget desto mindre nødvendig som skattemyndigheden under alle omstændigheder i henhold til momslovens artikel 87, stk. 2, kan forlænge tilbagebetalingsfristen på 60 dage, såfremt det er nødvendigt med en yderligere prøvelse af, om tilbagebetalingen er berettiget, og indtil sagen til afklaring af tilbagebetalingens berettigelse er afsluttet.
Moreover, such a long period appears even less necessary when, in any event, the tax office has the power, under Article 87(2) of the Law on VAT, if it is useful to make wider inquiry into the lawfulness of repayment and to obtain the necessary clarification, to extend the period of 60 days within which repayment must be made.
Hvad endelig angår nye afgiftspligtiges mulighed for i medfør af momslovens artikel 97, stk. 7, at betale en kaution med henblik på at kunne drage fordel af den almindelige
Lastly, as regards the possibility offered to new taxable persons by Article 97(7) of the Law on VAT to lodge a security deposit in order to take advantage of the normal
60 dages frist for tilbagebetaling af overskydende moms kan denne mulighed ikke føre til et andet resultat end det, der fremgår af bemærkningerne i de foregående præmisser.
2008 — CASE C-25/07 period of 60 days for the obtaining of repayment of excess VAT, that cannot affect the considerations set out in the preceding paragraphs.
Som Kommissionen har gjort gældende, er denne kaution ikke forholdsmæssig, hverken i forhold til det beløb, der skal tilbagebetales i overskydende moms, eller i forhold til den afgiftspligtiges økonomiske størrelse.
As is argued by the Commission, the security deposit is not proportionate either to the amount of the excess VAT to be repaid or to the economic size of the taxable person.
Navnlig kan indbetaling af en sådan kaution i strid med det i denne doms præmis 17 omhandlede krav udløse en ikke ubetydelig økonomisk risiko for virksomheder, som lige har påbegyndt deres aktiviteter, og som derfor ikke råder over mange ressourcer.
In particular, the lodging of such a security deposit is likely, contrary to what is required by the caselaw referred to in paragraph 17 of this judgment, to entail a not inconsiderable financial risk for undertakings which have just commenced their activities and may, consequently, lack significant resources.