natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis den vare, der bruges som penge, ikke kan bruges som værdiopbevaringsmiddel (hvis den fx i tidens løb taber i værdi), vil folk anvende andre varer eller aktiver, der kan anvendes som værdiopbevaringsmiddel, eller i værste fald gå tilbage til byttehandel.
So if this function of money does not work properly (for instance if the good serving as money loses its value over time), people will make use of the value-storing function of other goods or assets or – in extreme cases – even go back to bartering.
Som det var tilfældet med ovennævnte funktioner, gælder det også her, at jo mindre stabil og pålidelig pengenes værdi er, desto sværere er det for penge at opfylde denne vigtige funktion.
As in the above-mentioned functions of money, the less stable and reliable the value of money, the more difficult it is for money to fulfil this important function.
En almindeligt anerkendt regneenhed udgør således en solid baggrund for prisog omkostningsberegningen, hvorved gennemsigtigheden og pålideligheden øges.
A commonly accepted reliable unit of account thus forms a sound basis for price and cost calculations, thereby improving transparency and reliability.
I tidens løb har de varer, der er blevet anvendt som penge, ændret sig.
Over time, the nature of goods serving as money has changed.
Der er bred enighed om, at det, der blev disse varers vigtigste funktion, ikke altid var den samme som deres oprindelige formål.
It is widely agreed that what at times became the prime function of these goods was often not the same as their original purpose.
Det lader til, at varerne blev valgt som penge, fordi de var lette og bekvemme at lagre, havde stor værdi, men forholdsvis lav vægt, var holdbare og lette at transportere. Varerne var alment efterspurgte og lette at bytte og blev derfor accepteret som penge.
It seems that goods were chosen as money because they could be stored conveniently and easily, had a high value but a comparably low weight, and were easily portable and durable.These widely desired goods were easy to exchange and therefore came to be accepted as money.
Pengenes udvikling afhænger altså af en række faktorer, fx handlens relative betydning og det udviklingstrin, som økonomien befandt sig på.
So the evolution of money depends on a number of factors, such as the relative importance of trade and the state of development of the economy.
Penge som regneenhedEn lige så vigtig funktioner penges funktion som regneenhed, hvilket kan illustreres ved at gå tilbage til eksemplet ovenfor.
Money as a unit of account Of equal importance is the function of money as a unit of account.This can be illustrated by going back to our previous example.
Selv i en situation, hvor der findes et gensidigt sammenfaldende behov, vil folk stadig skulle finde den nøjagtige bytteværdi mellem fx brød og klipninger eller mellem klipninger og sko.
Even if the difficulty of the mutual coincidence of wants is overcome, people would still have to find the exact exchange ratio between bread and haircuts or between haircuts and shoes, for example.
Denne bytteværdi, nemlig det antal brød, som en klipninger værd, kaldes den relative pris eller bytteforholdet.
Such “exchange ratios” – the number of loaves of bread worth one haircut, for instance – are known as relative prices or terms of trade.
På markedet ville det være nødvendigt at fastsætte den relative pris for hvert par af varer eller tjenesteydelser, og alle involverede parter i varebyttet skulle nødvendigvis være i besiddelse af alle oplysninger om bytteforholdet mellem alle varer.
In the market place, the relative price would have to be determined for each pair of goods and services and, of course, everybody involved in the exchange of goods would need all the information about the terms of trade between all goods.
Det er let at vise, at derfor to varer kun er én relativ pris, mens derfor tre varer kun er tre relative priser (nemlig antal brød pr. klipning, klipninger pr. par sko og brød pr. par sko).
It is easy to show that, for two goods, there is only one relative price, while for three goods there are just three relative prices (namely bread against haircuts, haircuts against shoes and bread against shoes).
Hvis der imidlertid er ti forskellige varer, er der allerede 45 relative priser. Hvis der er 100 varer, er antallet af relative priser 4950.3 Jo flere varer, der byttes, desto vanskeligere bliver det at indsamle informationer om alle mulige "byttekurser".
In the case often goods, however, there are already 45 relative prices, and with 100 goods the number of relative prices amounts to 4950.3 Therefore, the greater the number of goods being exchanged, the more difficult it becomes to gather information on all possible “exchange rates”.
I en bytteøkonomi har alle deltagere derfor store omkostninger ved at indsamle og huske informationer om bytteforholdet, som stiger disproportionalt med antallet af varer, der kan byttes.
Consequently, collecting and remembering information on the terms of trade creates high costs for the participants in a barter economy, increasing disproportionately with the number of goods exchanged.
Disse resurser kan anvendes mere effektivt på andre måder, hvis en af varerne på markedet kan anvendes som regneenhed (også kaldet "værdimåler").
These resources can be used more efficiently in other ways if one of the existing goods is used as a unit of account (a socalled “numeraire”).
Værdien af alle varer udtrykkes i et sådant tilfælde i forhold til værdimåleren, og antallet af priser, som forbrugerne skal kende og huske, nedbringes betydeligt.4 n x (n ________ – 1)
In this case, the value of all goods can be expressed in terms of this “numeraire” and the number of prices which consumers have to identify and remember can be reduced significantly.4 relative prices.
3 Sagt mere generelt er derfor n varer relative priser.
3 More generally, for n goods, there are ________ n x (n – 1) 24 Namely to n – 1 absolute prices.
Det letter derfor transaktionerne meget, hvis alle priser udtrykkes i samme regneenhed. Sagt mere generelt er det ikke kun varepriser, der kan udtrykkes i penge, det kan priser på alle andre aktiver også.
Commodity money A variety of items have served as commodity money, including the wampum (beads made from shells) of the American Indians, cowries (brightly coloured shells) in India, whales’ teeth in Fiji, tobacco in the early colonies in North America, large stone discs on the Pacific Island of Yap and cigarettes and liquor in post-World War II Germany.
Mange forskellige varer har i tidens løb været brugt som penge, fx perler lavet af skaller.
A variety of items have served as commodity money – for example brightly coloured shells.
Metalpenge Indførelsen af metalpenge var en af de måder, hvorpå man i oldtiden forsøgte at løse problemerne ved at anvende fordærvelige varer som penge.
Metallic money The introduction of metallic money was away by which ancient societies tried to overcome the problems associated with using decaying commodities as money.
Det vides ikke præcist, hvor og hvornår metalpenge blev anvendt for første gang.
It is not known exactly when and where metallic money was used for the first time.
Man ved imidlertid, at metalpenge blev benyttet ca. 2000 f.Kr. i Asien, selv om hverken metallets vægt eller værdi endnu syntes at være standardiseret af datidens herskere. Guld- eller sølvstykker blev anvendt som penge, fordi de var lette at transportere, holdbare og relativt let kunne deles.
What is known, however, is that metallic money was in use in around 2000 B. C. in Asia, although in those times its weight does not seem to have been standardised nor its value certified by the rulers.
Der- til kom, at metallet kunne omsmeltes og anvendes til fremstilling af smykker.
Moreover, it was possible to melt them in order to produce jewellery.
omfang udskiftede guld og sølv med en legering for på denne måde at finansiere Romerrigets gigantiske underskud.
finance the Empire’s gigantic deficit.
Græsk-byzantinske mønter blev anvendt som international valuta og er fundet af arkæologer så langt væk som Altai i Mongoliet.
Byzantine Greek coins were used as international money and were found by archaeologists as far away as Altai in Mongolia.
I midten af det 11. århundrede brød den byzantinske pengeøkonomi imidlertid sammen og blev erstattet af et nyt system, der varede hele det 12. århundrede, indtil de græsk-romerske mønters historie endeligt afsluttedes med korsriddernes erobring af Konstantinopel i 1204.
In the mid-11th century, however, the Byzantine monetary economy collapsed and was replaced by a new system which lasted throughout the 12th century, until the Crusader conquest of Constantinople in 1204 eventually ended the history of Graeco-Roman coinage.
Grækerne og romerne havde indført mønter og den tekniske viden om, hvordan de præges, i et enormt geografisk område.
The Greeks and Romans had spread the custom of using coins and the technical knowledge of how to strike them over a vast geographical area.
I det meste af middelalderen var lokalt fremstillede guld- og sølvmønter det vigtigste betalingsmiddel, selv om kobbermønter stadig oftere blev anvendt.
For most of the Middle Ages locally minted gold and silver coins were the dominant means of payment, although copper coins were increasingly being used.
Græske mønter blev derfor anvendt vidt omkring (og blev yderligere udbredt af Aleksander den Store). De er fundet af arkæologer i et område, der geografisk strækker sig fra Spanien til nutidens Indien.
Greek coins were therefore widely used (their use was further spread by Alexander the Great), and have been found by archaeologists in a geographical area ranging from Spain to modern India.
Romerne, der før havde anvendt tunge bronzebarrer, de såkaldte aes signatum, som penge, indførte også grækernes nye opfindelse og gik over til officielle mønter. Romerne var de første, der indførte et møntvæsen, der var baseret på både guld og sølv (også kaldet dobbeltmøntfod).
The Romans, who had previously used cumbersome bronze bars called aes signatum as money, adopted the Greek innovation of using official coins and were the first to introduce a bi-metal scheme using both the silver denarius and the gold aureus.
I kejser Neros regeringstid i det første århundrede e.Kr. begyndte indholdet af ædelt metal i mønterne at falde, da den kejserlige møntfabrik i stadig større
Under the Emperor Nero in the first century A. D., the precious metal content of the coins started to diminish as the imperial mints increasingly substituted gold and silver for alloy in order to
Efter Konstantinopels fald indførte de italienske bystater Genova og Firenze i 1252 guldmønter: genoin i Genova og fiorina (eller florin) i Firenze. I det 15. århundrede blev de erstattet af den venetianske ducato (eller dukat).
After the fall of Constantinople, the Italian merchant citystates of Genoa and Florence introduced gold coinage in 1252 with the genoin of Genoa and the fiorina (or florin) of Florence.
PENGENES HISTORIE – stadig hos statsmagten, men andre offentlige eller private institutioner, fx centralbanker og det finansielle system, blev en stadig vigtigere del i den nationale møntfods succes.
The responsibility for establishing and regulating the system of fiat money in a country remained with the governments, but other public or private institutions such as central banks and the financial system played an increasingly crucial role in the success of the national currency.
Papirpenge I kejser Hien Tsungs regeringstid omkring år 800 e.Kr. begyndte kineserne at anvende papirpenge, og det fortsatte i flere hundrede år. De kinesiske papirpenge havde ikke nogen vareværdi og var kun penge pr. kejserligt dekret eller såkaldte autoriserede penge (dvs. penge uden indre værdi).
Paper money The Chinese began using paper money around 800 A. D. under Emperor Hien Tsung and continued to do so for several hundred years.This paper money had no commodity value and was money only by imperial decree, or socalled fiat money (i.e. money without intrinsic value).
Papirpengene var mest udbredt i Kina omkring år 1000 e.Kr., men blev opgivet omkring år 1500, da samfundet begyndte at falde fra hinanden efter mongolernes erobring af Kina.
Paper money was most widespread in China around 1000 A. D., but it was abandoned around 1500 when Chinese society went into decline following the Mongol Conquest.
Gældsbeviser Det var imidlertid svært at handle over store afstande, så længe værdi kun kunne opbevares i form af varer og mønter. De italienske bystater var derfor de første til at indføre gældsbeviser ("gældsbreve" eller "veksler") som betalingsmiddel.
Obligations It was, however, difficult to conduct long-distance trade as long as value could only be stored in the form of commodities and coins.The Italian citystates were therefore the first to introduce certificates of indebtedness (“obligations” or “bills of exchange”) as a means of payment.
Kineserne indførte papirpenge omkring år 800 e.Kr. De kunne i flere hundrede år herefter anvendes som betalingsmiddel.
The Chinese began using paper money around 800 A. D. and continued to do so for several hundred years.
Guldfod Siden indførelsen af autoriserede penge for ca. to århundreder siden har pengevæsenet undergået store forandringer.
Gold standard Since the adoption of fiat money approximately two centuries ago, the monetary system has undergone great change.
Papirpenge var – og er stadig – kun gyldigt betalingsmiddel, fordi den kompetente myndighed har lovgivet på området.
Paper money was – and still is – legal tender only by an act of the competent authority.
Papirpenge blev udstedt i faste nationale pengeenheder og havde en klart fastsat nominel værdi.
It was issued in fixed units of national currency and had a clearly defined nominal value.
I mange år havde nationalstaterne guldreserver i deres respektive centralbank for at sikre deres penges troværdighed – et system, der er kendt som guldfod.
For along time, the nation states held gold reserves in their central banks to ensure the credibility of their currency – a system known as the Gold Standard.
En valuta i form af papirpenge og mønter kunne til en fast kurs indløses til guld.
Currencies in the form of coins and fiduciary paper notes were convertible into gold at a fixed parity.
Storbritannien indførte som det første land guldfoden i 1816. Pundets guldindløsningskurs var allerede i 1717 blevet fastsat til 3,811 pund sterling pr. ounce af selveste Isaac Newton.
The United Kingdom was effectively the first country to set up a gold standard in 1816, the exchange rate of pounds into gold having been determined in 1717 at 3.811 pounds sterling per ounce by Sir Isaac Newton himself.
Købmændene tog gældsbeviser med sig på deres rejser for at nedbringe risikoen for at blive bestjålet.
To reduce the risk of being robbed on their journeys, merchants took these obligations with them.
Af gældsbeviset fremgik det, hvem der var debitor og kreditor, der var fastsat en betalingsdato, og et beløb i guld eller sølv var angivet.
Debtor and lender were mentioned in the certificates, a payment date was fixed, and the amount of gold or silver noted.
Snart begyndte bankierer at handle med disse gældsbeviser. Første gang en sådan kontrakt omtales er i 1156.
Soon, merchant bankers began to trade these obligations.The first evidence of such a contract dates back to 1156.
I fx Tyskland steg antallet af pengesedler udstedt af Reichsbank fra 2.593 mio. sedler i 1913 til i alt 92.844.720,7 mia. sedler i omløb den 18. november 1923, hvilket endte med at føre til hyperinflation.5 Med flere penge i omløb opgav de fleste lande guldindløseligheden, da de nationale guldreserver ikke længere ville kunne indløse den stigende mængde af sedler og mønter i omløb.
In Germany, for instance, the number of banknotes issued by the Reichsbank grew from 2,593 million in 1913 to a total of 92,844,720.7 billion banknotes in circulation on 18 November 1923. This ultimately led to hyperinflation.5 With more money circulating, most countries suspended the convertibility of their currencies into gold, as its increased quantity was no longer balanced by the national gold reserves.
Gældsbeviserne blev fortrinsvis anvendt af italienske købmænd, så møntvæsenet med dobbeltmøntfod var indtil trediveårskrigen det fremherskende.
Obligations continued to be used mostly by Italian merchants, and the bi-metal scheme remained dominant until the Thirty Years’ War.
På grund af den økonomisk euro, som krigen medførte, begyndte bl.a. de svenske konger at foretrække papirpenge.
Due to the economic turmoil caused by the war, rulers such as the Swedish kings started to prefer paper money.
Bank of England begyndte i 1694 at udstede papirpenge og den franske Banque Générale fulgte efter i 1716.
This was subsequently introduced by the Bank of England in 1694 and the Banque générale in France in 1716.
Indførelsen af autoriserede papirpenge i Europa markerede begyndelsen på en ny æra i pengenes historie.
The advent of paper fiat money in Europe marked the beginning of a new phase in the evolution of money.
5 En nærmere gennemgang findes i Davies (1994, s. 573)
5 See Davies (1994, p. 573) for a more detailed overview.
Bretton Woods-systemet Storbritannien blev i 1931 nødt til at forlade guldfoden, men systemet blev atter vakt til live i 1944 under den internationale konference i Bretton Woods, New Hampshire, USA.
Gold exchange standard The British gold standard finally collapsed in 1931, but the system was revived at the 1944 international conference held in Bretton Woods, New Hampshire.
Her blev man enige om en ændret guldfod, det såkaldte Bretton Woods- system. De største lande kunne binde deres valuta til dollaren, og dollaren var indløselig mod guld til en fast kurs på 35 amerikanske dollar pr. ounce. Centralbankerne kunne levere dollar i stedet for deres nationale valutaer og omvendt.
Here, a revised gold standard was agreed upon: the exchange rates of the national currencies of the major economic powers were pegged to the dollar and the dollar was convertible into gold at a fixed price of USD 35 per ounce.
Nationalstaterne havde guldreserver i centralbankerne for at sikre deres valutas troværdighed.
Central banks stood ready to provide dollars in exchange for their national currency and vice versa.
Desuden har de fleste lande ladet deres valutakurs flyde.
In addition, most countries have allowed the exchange rates of their currencies to float.
Pengenes udvikling er ikke slut endnu.
The evolution of money has not stopped.
Der er opstået forskellige former for ikke-fysiske penge, bl.a. "elektroniske" penge ("e-penge"), som dukkede op i 1990'erne.
These days, various forms of intangible money have emerged, among them socalled “electronic money” (“e-money”), or electronic means of payment, which first appeared in the 1990s.
Denne form for penge kan anvendes til at betale for varer og tjenesteydelser på internettet eller ved anvendelse af andre elektroniske medier.
This kind of money can be used to pay for goods and services on the internet or using other electronic media.
Når sælger har modtaget købers tilladelse til, at en betaling kan finde sted, kontakter sælger den udstedende bank, som derefter overfører pengene til sælger.
Upon receiving authorisation from the buyer for the payment to take place, the vendor contacts the issuing bank and is transferred the funds.
På nuværende tidspunkt findes der forskellige kortbaserede e-pengesystemer i Europa, der oftest drives af finansielle institutioner.
At present there are various card-based electronic money schemes in Europe, generally operated by financial institutions.
PRISSTABILITET ER VIGTIG
THE IMPORTANCE OF PRICE STABILITY
3.1 præsenterer nogle centrale samfundsøkonomiske størrelser som inflation, deflation og prisstabilitet.
3.1 explains some basic economic terms such as the concepts of inflation, deflation and price stability.
3.2 sætter fokus på en række problemstillinger omkring måling af inflation.
3.2 focuses on the problems associated with measuring inflation.
3.3 giver et overblik over fordelene ved prisstabilitet.
3.3 provides an overview of the benefits of price stability.
Deflation defineres ofte som det modsatte af inflation, nemlig som et vedvarende fald i det generelle prisniveau.
Deflation is often defined as the opposite of inflation, namely as a situation in which the overall price level falls over an extended period.
Hvis der hverken er tale om inflation eller deflation, siger man, at der er prisstabilitet, dvs. prisniveauet er stabilt. Det er tilfældet, hvis prisernes et under ét hverken stiger eller falder over en periode, men forbliver stabile.
When there is no inflation or deflation, we can say that there is price stability if, on average, prices neither increase nor decrease but stay stable over time.
Hvis man fx med 100 euro kan købe den samme kurv af varer som for fx et og to år siden, er der tale om absolut prisstabilitet.
If, for instance, EUR 100 can buy the same basket of goods as it could, say, one and two years ago, then this can be called a situation of absolute price stability.
Bevægelser i prisen på enkelte varer og tjenesteydelser og i det generelle prisniveau Det er vigtigt at skelne mellem udviklingen i prisen på enkelte varer eller tjenesteydelser på den ene side og udviklingen i det generelle prisniveau på den anden.
Movements in individual prices and in the general price level It is important to make a distinction between movements in prices of any individual good or service and movements in the general price level.
I en markedsøkonomi er det ganske normalt, at priserne på de enkelte varer og tjenesteydelser hyppigt ændrer sig, selv om prisniveauet samlet set er stabilt.
Frequent changes in individual prices are quite normal in market-based economies, even if there is price stability overall.
Ændringer i udbuddet af og/eller efterspørgslen efter enkelte varer eller tjenesteydelser fører uundgåeligt til ændringer i deres pris.
The changes in supply and/or demand conditions of individual goods or services inevitably lead to changes in their price.
Fx er prisen på computere og mobiltelefoner faldet betydeligt i de senere år pga. store teknologiske fremskridt.
For example, in recent years we have seen substantial declines in the prices of computers and mobile phones, mainly resulting from rapid technological progress.
Omvendt steg prisen på olie og andre energiformer fra begyndelsen af 1999 til midten af 2006, dels som følge af usikkerhed om den fremtidige energiforsyning, dels som følge af stigende efterspørgsel efter energi, især fra hurtigt voksende økonomier.
However, from the beginning of 1999 to mid-2006, oil and other energy prices increased, partly as a result of concerns regarding the future supply of energy and partly as a result of increased demand for energy, in particular from fast-growing economies.
I det store hele er inflationen i de fleste industrialiserede lande forblevet lav og stabil. Der kan sagtens være tale om et stabilt prisniveau, selv om prisen på enkelte varer og tjenesteydelser ændrer sig betydeligt, så længe en prisstigning på en vare blot modregnes af et prisfald på en anden vare, så det generelle prisniveau er konstant.
On the whole, inflation in most industrialised countries remained low and stable – stability in the general price level can go hand-in-hand with substantial changes in individual prices as long as falling and rising prices offset each other so that the overall price level remains unchanged.
MÅLING AF INFLATION nutidspris i procent af prisen på en tilsvarende kurv året før.
MEASURING INFLATION leads to the creation of what is referred to as a “market basket”.7 Each month, a host of “price surveyors” checks on the prices of these items in various outlets.
Spørgsmål forbundet med målingen Hvordan kan man måle inflation?
Measurement issues How can inflation be measured?