natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er således klart, at indførelsen af to justeringskoefficienter for samme sted, i dette tilfælde London, medfører forskelsbehandling mellem tjenestemænd, der er bosat i London i erhvervsmæssigt øjemed, og tidligere tjenestemænd, der ønsker at tilbringe deres otium dér.
It is clear that creating two correction coefficients for the same place, in this case London, gives rise to discrimination between officials living in London for professional reasons and former officials living there in retirement.
Som nævnt ovenfor foreligger der en omfattende retspraksis vedrørende spørgsmålet om overensstemmelse mellem den administrative klage og søgsmålet, idet Fællesskabets retsinstanser har forsøgt at afbalancere sagsøgerens og administrationens — modsatrettede — interesser.
As I have pointed out above, the Community Courts have ruled repeatedly on the question of consistency between the administrative complaint and the application to the Court, adopting a position that seeks to reconcile the interests of the appellant and those of the administration, which tend to be conflicting.
Det skal nemlig nævnes, at Domstolen har præciseret, at den administrative klage også har til formål at gøre det muligt for administrationen at få tilstrækkeligt nøjagtigt kendskab til den pågældendes klagepunkter og krav.
The Court of Justice has stated that one of the purposes of the administrative complaint is to allow the administration to know with sufficient certainty what the complainant is contesting and what his requests are.
Når administrationen modtager en administrativ klage, er den til gengæld forpligtet
On the other hand, however, when the administration receives a complaint through official channels, it must
Tidligere tjenestemænd, der som Franco Campoli bor i London, har ret til en justeringskoefficient, der er lavere end den, der anvendes på tjenestemændenes vederlag, er klart udsat for forskelsbehandling, da de med virkning fra den 1. maj 2004 ikke længere behandles på samme måde.«
Former officials, including Mr Campoli, who live in the same city of London, who have a lower correction coefficient than that applied to officials, are clearly discriminated against because, since 1 May 2004, they no longer enjoy the same treatment.’
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-71/07 P til ikke at fortolke denne restriktivt og til at udvise »åbenhed« 16.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P not interpret it restrictively, but with an ‘open mind’. 16
onen 17, idet Domstolen anså fremsættelsen under appelsagen af et klagepunkt om, at der forelå forskelsbehandling i forhold til andre retssubjekter end dem, der var angivet i sagen for Retten, for at være et nyt anbringende.
Coöperatie Cosun v Commission, 17in which a plea introduced on appeal alleging a difference in treatment in relation to persons other than those indicated in the action before the Court of First Instance, in which a difference in treatment was also alleged, was considered a new plea in law.
Det kunne hævdes, som Kommissionen i det væsentlige har gjort det, at appellantens argumenter om, at der er tale om forskelsbehandling i forhold til andre tidligere tjenestemænd — selv om de har samme juridiske grundlag, dvs. tilsidesættelsen af ligebehandlingsprincippet — ikke kan anses for at være foregrebet, end ikke indirekte eller implicit, i den administrative klage. Som anført ovenfor var det nemlig kun situationen for tjenestemænd i aktiv tjeneste, der i klagen var nævnt som grundlag for at vurdere, om der foreligger et tilfælde af forskelsbehandling til skade for appellanten.
It could be maintained, as essentially does the Commission, that despite being based on the same legal premiss, that is to say infringement of the principle of equal treatment, the appellant’s arguments in support of his claim of discrimination in relation to other former officials cannot be considered to have been foreshadowed, even indirectly or implicitly, in the administrative complaint.
Jeg skal imidlertid bemærke, at den pågældende dom ikke vedrører princippet om overensstemmelse mellem administrativ klage og søgsmål, men spørgsmålet, om der under appelsagen er fremsat anbringender, der ikke var fremsat for førsteinstansen.
I note, however, that that judgment does not relate to the principle of consistency between the administrative complaint and the action before the Court but to the question of pleas in law in the appeal that were not raised in the action at first instance.
Det er for mig indlysende, at de to situationer ikke er identiske.
It seems obvious to me that the two situations are not the same.
Under de grunde, der efter min opfattelse tilsiger, at der bør anlægges en mindre streng vurdering af princippet om overensstemmelse mellem klage og søgsmål, henhører navnlig den, som Domstolen ligeledes har fremhævet, at den administrative klage normalt udfærdiges uden bistand fra en advokat 18.
In particular, one of the reasons which, in my opinion, militate in favour of a less strict approach in assessing the principle of consistency between the complaint and the action before the Court and to which consideration should be given is the fact, highlighted in the caselaw of the Court of Justice, that the administrative complaint is usually drawn up without the assistance of a lawyer.
Dette er selvsagt ikke tilfældet, når der er tale om et søgsmål, der indbringes for Retten i Første Instans, da man herved må forvente en højere grad af præcision og fuldstændighed.
18 This is obviously not the case with an action brought before the Court of First Instance, where it is logical to expect greater precision and completeness.
Set ud fra denne synsvinkel skal de tre omhandlede argumenter følgelig frem for simple argumenter til støtte for et allerede fremsat anbringende anses for reelt at være »nye anbringender«.
Against that background, the three arguments under examination should therefore be considered not simply as arguments to support a plea that has already been made but as ‘new pleas’ in the true sense.
Når der med andre ord fremsættes et anbringende om forskelsbehandling, er der tale om lige så mange forskellige »anbringender«, som der er (grupper af) retssubjekter, i forhold til hvilke det gøres gældende, at der foreligger forskelsbehandling.
In other words, when a difference in treatment is claimed there are as many different ‘pleas’ as there are (groups of) persons in relation to whom there is claimed to be discrimination.
Det skal ligeledes bemærkes, at Kommissionen ikke havde påstået anbringendet om forskelsbehandling afvist, selv om den for Retten nedlagde påstand om afvisning af appellantens påstande vedrørende familie-
It must also be noted that, although in the proceedings before the Court of First Instance the Commission maintained that the appellant’s requests regarding the household allowance and the education allowance were inadmissible because they were not included in the complaint, it did not raise any
Dette følger ifølge Kommissionen ligeledes af Domstolens dom i sagen Koninklijke Coöperatie Cosun UA mod Kommissi-
According to the Commission, that would also be the implication of the judgment of the Court of Justice in Koninklijke
17 — Dom af 26.10.2006, sag C-68/05 P, Sml. I, s. 10367, præmis 95-98.
17 — Case C-68/05 P [2006] ECR I-10367, paragraphs 95 to 98.
Jf. også generaladvokat Stix-Hackls forlag til afgørelse fremsat den 16.5.2006 i samme sag (navnlig punkt 89-103).
See also the Opinion of Advocate General Stix-Hackl in that case (in particular, points 89 to 103).
16 — Jf. f.eks. dom af 14.3.1989, sag 133/88, Casto Del Amo Martinez mod Parlamentet, Sml. s. 689, præmis 13.
16 — See, for example, Case 133/88 Casto Del Amo Martinez v Parliament [1989] ECR 689, paragraph 13.
CAMPOLI MOD KOMMISSIONEN og uddannelsestillæg med den begrundelse, at de ikke allerede figurerede i klagen.
CAMPOLI v COMMISSION objection of inadmissibility with regard to the plea based on a difference in treatment.
Jeg er følgelig af den opfattelse, at formalitetsindsigelsen om afvisning vedrørende den angivelige tilsidesættelse af overensstemmelsesprincippet skal forkastes.
I therefore consider that the objection of inadmissibility based on the alleged infringement of the principle of consistency must be rejected.
Jeg skal herefter gå over til en gennemgang af de tre argumenter, appellanten har fremført.
I shall now move on to examine the substance of the three arguments put forward by the appellant.
Det er klart, at denne omstændighed ikke kan anses for at være afgørende i forbindelse med stillingtagen til et spørgsmål, som Domstolen som nævnt ovenfor kan rejse af egen drift.
It is clear that that factor cannot be considered decisive for ruling on a question which, as we have seen above, can be raised of the Court’s own motion.
På den anden side er det ikke helt uden betydning.
Nevertheless, to my mind, it is undeniable that it is not entirely without significance.
C — Lovligheden af »landemetoden«
C — The legality of the ‘country method’
Jeg er af den opfattelse, at fremsættelsen af de omhandlede argumenter for Retten ikke er i strid med overensstemmelsesprincippet.
I consider that submission of the arguments in question before the Court of First Instance did not infringe the principle of consistency.
Set i lyset af Domstolens ovennævnte praksis — og navnlig Domstolens betoning af nødvendigheden af at udvise åbenhed ved fortolkningen af klagen henset til, at den er affattet uden juridisk bistand — mener jeg nemlig, at en afvisning af sådanne argumenter ville kunne medføre en overdreven indskrænkning i retten til effektiv retsbeskyttelse, hvilket er et almindeligt fællesskabsretligt princip 19.
Indeed, it appears to me that, in the light of the caselaw I have cited, and in particular the abovementioned assertion of the need for the complaint to be interpreted with an open mind, since it is a document drawn up without legal assistance, to rule that such arguments are inadmissible could excessively restrict the right to effective judicial protection, which is a general principle of Community law. 19
Appellanten har anført, at Retten fejlagtigt har tillagt den skønsbeføjelse, lovgiver råder over, forrang i forhold til ligebehandlingsprincippet ved at fastslå, at lovgivers ønske om at udskifte »hovedstadsmetoden« med »landemetoden« var legitimt.
The appellant maintains that, by upholding the legality of the legislature’s decision to replace the ‘capital method’ with the ‘country method’, the Court of First Instance wrongly gave precedence to the legislature’s discretion over the principle of equal treatment.
Dette fremgår efter appellantens opfattelse navnlig af den appellerede doms præmis 105.
In the appellant’s view, this is particularly evident at paragraph 105 of the judgment under appeal.
Retten har ligeledes tilsidesat sin forpligtelse til at begrunde sin afgørelse.
He also alleges that the Court of First Instance failed to observe the obligation to state reasons for its decision.
I tilfælde som det foreliggende, hvor genstanden for tvisten er affødt af en lovændring, er mulighederne for, at den administrative procedure fører til et brugbart resultat, desuden reelt af teoretisk karakter.
Moreover, it can also be observed that in cases such as the present one, where the subject of the dispute is a legislative act, the possibility that the pre-litigation procedure might lead to a beneficial outcome is, in reality, entirely theoretical.
19 — Vedrørende denne ret, jf. f.eks. dom af 13.3.2007, sag C-432/05, Unibet, Sml. I, s. 2271, præmis 37 og den deri nævnte retspraksis.
19 — On that right, see, for example, Case C-432/05 Unibet [2007] ECR I-2271, paragraph 37, and the caselaw cited.
Ved denne metode stilles alle de pensionister, der bor i hovedstaden, og mere generelt dem, der bor i de dele af en medlemsstat, hvor leveomkostningerne er højere end gennemsnittet i samme stat, nemlig ringere.
Moreover, he considers that the ‘country method’ is of itself contrary to the principle of equal treatment, as it penalises all pensioners living in the capital and, more generally, in the parts of a State where the cost of living is higher than the average for that State. In addition, the ‘country method’
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-71/07 P svarer til leveomkostningerne på det område, hvor de er bosat.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P than that required by the cost of living in the place where they live.
»Landemetoden« udgør endvidere i sidste ende en hindring for retten til fri bevægelighed og ophold på Fællesskabets område.
also effectively impedes the freedom of movement and residence within the territory of the Community.
Begrundelsen i 30. betragtning til forordning nr. 723/2004 for lovgivers ønske om at afskaffe ordningen med justeringskoefficienter på pensionerne til tidligere tjenestemænd ved Fællesskaberne tager udgangspunkt i en højst tvivlsom antagelse, da der trods integrationen af de forskellige medlemsstater fortsat findes betydelige forskelle mellem disse indbyrdes med hensyn til leveomkostninger.
In his view, recital 30 in the preamble to Regulation No 723/2004, in providing reasons for the legislature’s decision to abolish the system of correction coefficients for the pensions of former officials of the Communities, sets out from an extremely dubious assumption of soundness, since integration between the Member States allows significant differences to remain between them as regards the cost of living.
Rådet har i lighed med Kommissionen bestridt, at Rettens dom kan fortolkes således, at den tillægger lovgivers skønsbeføjelse større vægt end ligebehandlingsprincippet.
The Council, like the Commission, disputes above all that the judgment of the Court of First Instance can be interpreted as meaning that it places the discretion of the legislature above observance of the principle of equal treatment.
Efter Rådets opfattelse forveksler appellanten ligebehandlingsprincippet med princippet om lighed for så vidt angår købekraft.
In particular, in the opinion of the Council, the appellant confuses the principle of equal treatment with the principle of equality of purchasing power.
Ifølge Rådet sigter Retten i den appellerede doms præmis 105 ikke til ligebehandlingsprincippet i almindelighed, men blot til princippet om lighed for så vidt angår købekraft.
According to the Council, paragraph 105 of the judgment under appeal refers not to the principle of equal treatment in general but simply to the principle of equality of purchasing power.
Kommissionen har anført, at appellantens anbringende efter dennes opfattelse er udtryk for en forvansket fortolkning af Rettens argumenter.
The Commission states that, in its view, the appellant’s plea gives a distorted interpretation of the line of argument of the Court of First Instance.
Retten har navnlig ikke hævdet, at lovgivers skønsbeføjelse nyder forrang for ligebehandlingsprincippet, men har blot anført, at overgangen fra »hovedstadsmetoden« til »landemetoden« ikke indebærer en sondring, der er vilkårlig eller åbenbar uhensigtsmæssig, med den virkning, at ligebehandlingsprincippet tilsidesættes.
In particular, the Court of First Instance did not assert the supremacy of the legislature’s discretion over the principle of equality but merely observed that the transition from the ‘capital method’ to the ‘country method’ did not entail an arbitrary or manifestly inappropriate distinction that infringed the principle of equal treatment.
For at besvare det væsentligste spørgsmål i denne sag må det afgøres, om fællesskabslovgivers valg med hensyn til udskiftningen af »hovedstadsmetoden« med »landemetoden« med henblik på fastsættelse af justeringskoefficienter på pensioner til tidligere tjenestemænd ved Fællesskaberne har karakter af en gyldig udøvelse af den skønsbeføjelse, lovgiver er tillagt på dette område, eller om der derimod er tale om, at ligebehandlingsprincippet derved tilsidesættes.
The main issue to be addressed in order to answer this argument is to determine whether the Community legislature’s decision to introduce the ‘country method’ in place of the ‘capital method’ for calculating the correction coefficients for the pensions of former officials of the Communities constitutes a legitimate exercise of the discretion conferred upon the legislature in this matter or whether the principle of equal treatment has thereby been infringed.
Med hensyn til realiteten i appellantens bemærkninger vedrørende den angivelige forskelsbehandling af pensionister i forhold til deres bopæl har Kommissionen anført, at den er af den opfattelse, at »hovedstadsmetoden« ligeledes medfører en forskelsbehandling til fordel for pensionister, der bor uden for hovedstaden, idet de sikres en justeringskoefficient, der er højere end den, der
As regards the substance of the appellant’s observations on the alleged difference in treatment between pensioners according to their place of residence, the Commission observes that the ‘capital method’ also results in a difference in treatment, benefiting pensioners living outside the capital by guaranteeing them a higher correction coefficient
Det skal indledningsvis nævnes, at en hvilken som helst ordning med justeringskoefficienter (og mere generelt en hvilken som
I consider that it is first essential to observe that any system of correction coefficients (and, more generally, any system
CAMPOLI MOD KOMMISSIONEN der er bosat i de dyreste områder af staten: Hvis der imidlertid skal vælges en ensartet justeringskoefficient for hver medlemsstart, mener jeg, at »landemetoden« ikke blot gyldigt kan anvendes, men at den også i flere henseender er den mest retfærdige.
CAMPOLI v COMMISSION expensive areas in the State: however, since a single correction coefficient must be chosen for each Member State, the ‘country method’ is, in my view, not only entirely legitimately practicable but also in some respects more equitable .
Også forskellige kvarterer i den samme by skulle formentlig i mange tilfælde vurderes særskilt med tildeling af forskellige koefficienter på grundlag af de respektive leveomkostninger.
Even different districts within the same city would probably, in many cases, have to be assessed separately, with different coefficients being applied on the basis of the respective cost of living.
Appellanten har kraftigt fremhævet, at »landemetoden« efter hans opfattelse er i strid med ligebehandlingsprincippet og således kommer til at fungere som et kriterium for forskelsbehandling.
The appellant emphasises that, in his opinion, the ‘country method’ does not comply with the principle of equal treatment and therefore acts as a discriminatory criterion.
Hans grundlæggende opfattelse er klart den, at det i praksis kun er »hovedstadsmetoden«, der ikke kan komme i konflikt med forbuddet mod forskelsbehandling.
His underlying idea is clearly that, in practice, only the ‘capital method’ avoids possible criticism based on the prohibition of discrimination.
Uanset hvilken ordning der vælges, er det således uundgåeligt, at den højest kan udgøre en rimelig ansættelse af de faktiske leveomkostninger, som hver enkelt tidligere tjenestemand må afholde.
It is therefore inevitable that, whatever system is chosen, it can at best constitute a reasonable approximation of the actual cost of living borne by each former official.
Jeg mener ikke, at der på dette sted bør foretages en detaljeret gennemgang af ligebehandlingsprincippet og af forbuddet mod forskelsbehandling på fællesskabsrettens område 21.
I do not think that this is the place for a detailed examination of the principles of equality and the prohibition of discrimination in the context of Community law.
Som allerede nævnt ville en garanti for en fuldstændig lige købekraft mellem alle tidligere tjenestemænd ved Fællesskaberne være umulig at realisere.
21As I have already pointed out, a guarantee of absolute parity in terms of purchasing power among all former officials of the Communities would be utterly impossible to achieve.
Jeg er følgelig af den opfattelse, at det var med rette, at Retten fastslog, at fællesskabslovgivers valg af »landemetoden« frem for »hovedstadsmetoden« henset til den skønsbeføjelse, fællesskabslovgiver råder over med hensyn til indretning af pensionsordningen
I therefore consider that the Court of First Instance could legitimately assert that, within the scope of the discretion enjoyed by the Community legislature to organise the pension scheme of former officials, the decision to use the ‘country method’ instead of
Set ud fra dette synspunkt er det klart, at såvel »hovedstadsmetoden« som »landemetoden« har fordele og ulemper.
Viewed in that light, it seems perfectly plain to me that both the ‘capital method’ and the ‘country method’ have advantages and disadvantages.
Det er f.eks. ganske vist rigtigt, at »hovedstadsmetoden« i højere grad udgør en garanti for dem, der bor i hovedstæderne og i de større byer. Samtidig indebærer metoden, at de, der bor uden for disse byer, reelt behandles meget bedre i økonomisk henseende som følge af de lavere leveomkostninger i provinsen.
For example, although it is true that the ‘capital method’ tends to give better protection to those living in the cap -itals and major cities, at the same time it gives those living outside such cities much better actual economic treatment, in real terms, because of the lower cost of living in the provinces.
På den anden side kan »landemetoden« derved, at der benyttes en koefficient, der tenderer til at placere sig midt imellem leveomkostningerne i hovedstaden og leveomkostningerne i de »mindre dyre« dele af medlemsstaten, i et vist omfang være til ugunst for dem,
On the other hand, the ‘country method’, which uses a coefficient that tends to be somewhere between the cost of living in the capital and that in less ‘expensive’ parts of the Member State, may to some extent penalise residents of the more
21 — Som bekendt kræver princippet om forbud mod forskelsbehandling, at ensartede forhold ikke må behandles forskelligt, og at forskellige forhold ikke må behandles ensartet, medmindre en sådan forskellig behandling er objektivt begrundet.
21 — That principle is crystallised in the formula that requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified.
I, s. 3115, præmis 46, osv. Hvad angår Fællesskabernes offentlige tjeneste kan nævnes dom af 11.7.1985, sag 119/83, Appelbaum mod Kommissionen, Sml. s. 2423, samt Rettens dom af 7.2.1991, forenede sager T-18/89 og T-24/89, Tagaras mod Domstolen, Sml. II, s. 53, præmis 68.
For the Community public employment sector, see, for example, Case 119/83 Appelbaum v Commission [1985] ECR 2423 and Joined Cases T-18/89 and T-24/89 Tagaras v Court of Justice [1991] ECR II-53, paragraph 68.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-71/07 P for tidligere tjenestemænd, ikke indebærer en sondring, der er vilkårlig eller åbenbar uhensigtsmæssig, med den virkning at ligebehandlingsprincippet tilsidesættes.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-71/07 P the ‘capital method’ does not constitute an arbitrary or manifestly inappropriate distinction likely to infringe the principle of equal treatment.
Appellanten har navnlig koncentreret sin kritik af den appellerede dom om dennes præmis 105, idet han anser denne for at være udtryk for, at Retten tillægger den skønsbeføjelse, lovgiver er tillagt, overvægt i forhold til ligebehandlingsprincippet. Præmis 105 har følgende ordlyd: forskelsbehandling.
In his criticism of the judgment under appeal, the appellant focuses in particular on paragraph 105 thereof, maintaining that it indicates that the Court of First Instance considered that the discretion granted to the legislature takes precedence over the principle of equality.
Præmis 105 berettiger nemlig ikke på nogen måde, at der indføres forskelsbehandling.
In fact, paragraph 105 quoted above does not in any way justify the introduction of a difference in treatment.
Retten anførte blot, at når der indføres en mindre gunstig pensionsordning, skal fællesskabslovgiver fastsætte en passende overgangsperiode.
It merely states that, if a less favourable pension scheme is introduced, the Community legislature is required to provide an adequate transitional period.