natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Originalsprog: fransk Redaktionen afsluttet den 11.1.2002 Katalognr.: QD-AC-02-OOl-DA-C
In those circumstances, the appellants' statements and their attitude do not at first sight appear to lack credibility.
Sag C-43/00 Andersen og Jensen ApS / Skatteministeriet Fiskale bestemmelser
Case C-171/00 Ρ 21 Alain Liberos ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-171/00 Ρ Alain Liberos / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case C-423/00 24 Commission of the European Communities ν Kingdom of Belgium Social policy
Sag C-196/01 7 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdommet Luxembourg Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-196/01 11 Commission of the European Communities v Grand Duchy of Luxembourg Environment and consumers
Præjudiciel »Præjudiciel forelæggelse — artikel 12 EF og artikel 39, stk. 2, EF ydelser ved alderdom -overenskomst om social sikring mellem Den Italienske Republik og Schweiz — udelukkelse af forsikringsperioder, som en fransk statsborger har tilbagelagt i Schweiz« (Domstolens plenum) fransk alderspension, som hun er blevet tildelt, uden at det har været nødvendigt at sammenlægge forsikringsperioder.
Preliminary ruling (Reference for a preliminary ruling — Articles 12 EC and 39(2) EC — Oldage benefits — Social security convention concluded between the Italian Republic and the Swiss Confederation — Refusal to take account of periods of insurance completed by a French national in Switzerland) (Full Court)
Ved kendelse af 1. februar 2000 har Tribunale ordinario di Roma i medfør af artikel 234 EF forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 12 EF og artikel 39, stk. 2, EF.
By order of 1 February 2000, the Tribunale ordinario di Roma (Rome District Court) referred for a preliminary ruling under Article 234 EC a question concerning the interpretation of Articles 12 EC and 39(2) EC.
Dette spørgsmål er blevet rejst under en retssag, der føres mellem Elide Gottardo, der er fransk statsborger, og Istituto nazionale della previdenza sociale (herefter »INPS«) vedrørende Elide Gottardo's ret til italiensk alderspension.
That question has arisen in a dispute between Mrs Gottardo, a French national, and the Istituto nazionale della previdenza sociale (the Italian National Social Security Institute) ('the INPS') concerning Mrs Gottardo's entitlement to an Italian oldage pension.
Tvisten i hovedsagen og det præjudicielle spørgsmål
The dispute in the main proceedings and the question submitted
Det fremgår af de oplysninger, der foreligger for Domstolen, at Elide Gottardo ønsker at opnå italiensk alderspension efter italiensk lovgivning på det sociale sikringsområde.
According to the information before the Court, Mrs Gottardo wishes to obtain an Italian oldage pension pursuant to Italian social security legislation.
Men selv hvis de italienske myndigheder i henhold til artikel 45 i forordning nr. 1408/71 medregnede de forsikringsperioder, der er tilbagelagt i Frankrig, ville en sammenlægning af de italienske og de franske perioder ikke være tilstrækkelige til at opfylde den minimumsperiode, hvori der efter italiensk lovgivning skal være indbetalt bidrag for at erhverve ret til italiensk pension. Elide Gottardo har kun ret til italiensk alderspension, hvis man i medfør af totalisationsprincippet i artikel 9, stk. 1, i den italiensk-schweiziske overenskomst også medregner de forsikringsperioder, som hun har tilbagelagt i Schweiz.
However, even if the Italian authorities took into account the periods of insurance completed in France, in accordance with Article 45 of Regulation No 1408/71, aggregation of the Italian and French periods would not enable her to achieve the minimum period of contributions required under Italian legislation for entitlement to an Italian pension.
Elide Gottardo, der er italiensk statsborger af fødsel, gav afkald på dette statsborgerskab til fordel for fransk statsborgerskab, efter at hun den 7. februar 1953 i Frankrig indgik ægteskab med en fransk statsborger.
Mrs Gottardo, who is an Italian national by birth, renounced that nationality in favour of French nationality following her marriage in France on 7 February 1953 to a French national.
Det fremgår af sagens akter, at Elide Gottardo på daværende tidspunkt var forpligtet til at antage sin ægtefælles statsborgerskab.
According to the information on the case-file, Mrs Gottardo was required at that time to assume the nationality of her husband.
Elide Gottardo arbejdede først i Italien, dernæst i Schweiz og endelig i Frankrig, og hun indbetalte sociale bidrag i alle tre lande, svarende til 100 ugentlige bidrag i Italien, 252 i Schweiz og 429 i Frankrig. Hun oppebærer schweizisk og
Mrs Gottardo worked successively in Italy, Switzerland and France, where she paid social security contributions as follows: 100 weekly contributions in Italv, 252 weekly contributions in
En ansøgning om alderspension, som Elide Gottardo indgav den 3. september 1996, blev afslået af INPS ved afgørelse af 14. november 1997 med den begrundelse, at hun var fransk statsborger, og den italiensk-schweiziske overenskomst derfor ikke fandt anvendelse på
Mrs Gottardo's application on 3 September 1996 for an oldage pension was rejected by the INPS, by decision of 14 November 1997, on the ground that she was a French national and that the
arbejdskraftens frie bevægelighed (jf. i denne forbindelse dom af 2.2.1989, sag 186/87, Cowan, præmis 14).
The principle of equal treatment provided for by the Treaty
Traktatens ligebehandlingsprincip
Italo-Swiss Convention therefore did not apply to her.
Elide Gottardo anlagde herefter sag ved Tribunale ordinario di Roma med påstand om, at INPS skulle anerkende, at hun som statsborger i en af medlemsstaterne har ret til pension på samme vilkår som dem, der gælder for italienske statsborgere.
The administrative appeal which Mrs Gottardo lodged against that decision was dismissed on the same grounds by decision of the INPS of 9 June 1998.
Elide Gottardo har benyttet sig af sin ret til fri bevægelighed inden for Fællesskabet, idet hun som arbejdstager har undervist i to forskellige medlemsstater.
Having been employed as a teacher in two different Member States, Mrs Gottardo has exercised her right of free movement.
Hendes ansøgning om alderspension i kraft af sammenlægning af de forsikringsperioder, som hun har tilbagelagt, henhører såvel under det personnelle som det materielle anvendelsesområde for artikel 39 EF.
Her application for an oldage pension on the basis of aggregation of the periods of insurance she has completed comes within the scope both ratione personae and ratione materiae of Article 39 EC.
For Tribunale ordinario di Roma var det et spørgsmål, om det ikke var i strid med enten artikel 12 EF eller artikel 39 EF, at INPS' afslag på Elide Gottardo's ansøgning udelukkende var begrundet med hendes franske statsborgerskab, og den besluttede derfor at udsætte sagen og forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
Mrs Gottardo thereupon brought the matter before the Tribunale ordinario di Roma, arguing that, since she was a national of a Member State, the INPS was required to recognise her entitlement to a pension under the same conditions as it applied to Italian nationals.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at de kompetente italienske myndigheder anerkender, at landets egne statsborgere, som har indbetalt sociale sikringsbidrag såvel til den italienske som til den schweiziske sociale sikringsordning, og som således befinder sig i samme situation som Elide Gottardo, kan opnå ret til alderspension ved en sammenlægning af de italienske og de schweiziske forsikringsperioder.
According to the order for reference, the competent Italian authorities recognise the right of Italian nationals who have paid social security contributions to both the Italian and Swiss social security systems, and who are thus in a situation identical to that of Mrs Gottardo, to receive payment of their oldage pensions through aggregation of the Italian and Swiss periods of insurance.
INPS har i sit indlæg for Domstolen anerkendt, at hvis Elide Gottardo havde bibeholdt sit italienske statsborgerskab, ville hun have opfyldt betingelserne for at få ret til italiensk alderspension.
As the INPS acknowledged in its observations, if Mrs Gottardo had retained Italian nationality she would satisfy the conditions of entitlement to an Italian oldage pension.
INPS har ikke bestridt, at ansøgningen blev afslået udelukkende under henvisning til Elide Gottardo's franske statsborgerskab.
The INPS does not dispute that the sole ground of refusal of Mrs Gottardo's application was that she is a French national.
Det er således ubestridt, at der er tale om forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet.
It is thus common ground that the dispute concerns a difference in treatment on the sole ground of nationality.
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om de kompetente myndigheder, hvorunder de sociale sikringsordninger henhører, i én medlemsstat (her Den Italienske Republik) i overensstemmelse med de fællesskabsretlige forpligtelser, som påhviler dem i medfør af artikel 12 EF og artikel 39 EF, er forpligtet til at tage forsikringsperioder, der er tilbagelagt i et tredjeland (her Schweiz) af en statsborger i en anden medlemsstat (her Den Franske Republik), i betragtning med henblik på dennes erhvervelse af ret til ydelser ved alderdom, når de samme myndigheder i en situation, hvor forudsætningerne med hensyn til bidragsbetalingen er de samme, anerkender, at sådanne perioder i henhold til en bilateral overenskomst, der er indgået mellem denne førstnævnte medlemsstat og et tredjeland, tages i betragtning, når de er tilbagelagt af landets egne statsborgere.
The essence of the national court's question is whether the competent social security authorities of one Member State (in casu the Italian Republic) are required, pursuant to their Community obligations under Article 12 EC or Article 39 EC, to take into account, for the purpose of entitlement to oldage benefits, periods of insurance completed in a nonmember country (in casu the Swiss Confederation) by a national of a second Member State (in casu the French Republic) in circumstances where, under identical conditions of contribution, those competent authorities will take into account such periods where they have been completed by nationals of the first Member State pursuant to a bilateral international convention concluded between that Member State and the nonmember country.
Såvel den italienske regering som INPS har imidlertid anført, at INPS med rette har afvist at tilkende Elide Gottardo alderspension ved en sammenlægning af de forsikringsperioder, som hun har tilbagelagt i såvel Italien som i Frankrig og i Schweiz, idet de gør gældende, at den omstændighed, at en enkelt medlemsstat (her Den Italienske Republik) har indgået en bilateral overenskomst med et tredjeland (her Schweiz), ikke henhører under Fællesskabernes kompetence.
However, according to the Italian Government and the INPS, the latter's refusal to grant Mrs Gottardo an oldage pension on the basis of aggregation of the periods of insurance which she completed in Italy and France, as well as in Switzerland, is justified by the fact that the conclusion by a single Member State — in casu, the Italian Republic — of a bilateral international convention with a nonmember country, namely the Swiss Confederation, does not come within the scope of Community competence.
Den italienske regering har i denne forbindelse henvist til ordlyden af artikel 3 i forordning nr. 1408/71 set i sammenhæng med definitionerne i samme forordnings artikel 1, litra j) og k), således som de er blevet fortolket af
The Italian Government refers in this regard to the wording of Article 3 of Regulation No 1408/71, read in the light of the definitions contained in Article l(j) and (k) thereof, as interpreted by the Court in Case C-23/92 Grana-Novoa.
Det bemærkes indledningsvis, at i henhold til artikel 12 EF finder princippet om ligebehandling anvendelse »inden for [...] traktatens anvendelsesområde« og »med forbehold af dennes særlige bestemmelser«.
Under Article 12 EC, the principle of nondiscrimination applies '[wjithin the scope of application of this Treaty' and *without prejudice to any special provisions contained therein'.
Med denne sidste bemærkning henvises bl.a. til andre traktatbestemmelser, hvori anvendelsen af det generelle princip er konkretiseret i forhold til særlige situationer.
By this latter expression, Article 12 EC refers in particular to other Treaty provisions in which the general principle which it sets out is given concrete form in respect of specific situations.
Dette er bl.a. tilfældet for så vidt angår de bestemmelser, der omhandler
Such is the case, inter alia, with regard to the provisions on the free movement of workers (see, in this connection, Case 186/87 Cowan, paragraph 14).
Det fremgår endvidere heraf, at Domstolens fortolkning af begrebet »lovgivning« i artikel 1, litra j), i forordning nr. 1408/71 ikke kan have til følge, at medlemsstaterne fritages for at overholde princippet om ligebehandling i artikel 39 EF.
It also follows that the Court's interpretation of the term 'legislation' in Article l(j) of Regulation No 1408/71 cannot affect the obligation of every Member State to comply with the principle of equal treatment laid down in Article 39 EC.
Vedrørende spørgsmålet, om der foreligger en objektiv begrundelse
The existence of objective justification
De tyske myndigheder havde afslået hendes ansøgning om invalidepension under henvisning til, at hun ikke havde arbejdet i tilstrækkeligt lang tid i Tyskland.
German authorities had refused her a German invalidity pension on the ground that she had worked for an insufficient number of years in Germany.
Maria Grana-Novoa havde i lighed med Elide Gottardo i hovedsagen påberåbt sig bestemmelserne i en overenskomst, der var indgået mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Schweiz, og som kun fandt anvendelse på tyske og schweiziske statsborgere, idet hun ønskede at opnå sammenlægning med de forsikringsperioder, som hun havde tilbagelagt i Schweiz.
In exactly the same way as Mrs Gottardo in the main proceedings in the present case, Mrs Grana-Novoa sought to rely on the provisions of a convention concluded between the Federal Republic of Germany and the Swiss Confederation, application of which was limited to German and Swiss citizens, in order to have account taken of the periods of insurance which she had completed in Switzerland.
En forrykkelse af ligevægten og gensidigheden i en bilateral overenskomst, der er indgået mellem en medlemsstat og et tredjeland, kan udgøre en objektiv grund til, at den medlemsstat, der er part i denne overenskomst, afviser at udstrække de rettigheder, som medlemsstatens egne statsborgere kan udlede af overenskomsten, til også at omfatte de andre medlemsstaters statsborgere (jf. i denne retning Saint-Gobain ZN-dommen, præmis 60).
Disturbing the balance and reciprocity of a bilateral international convention concluded between a Member State and a nonmember country may, it is true, constitute an objective justification for the refusal by a Member State party to that convention to extend to nationals of other Member States the advantages which its own nationals derive from that convention (see, to that effect, Saint-Gobain ZN, cited above, paragraph 60).
Da det spørgsmål, der er forelagt i den foreliggende sag, er forbundet med anvendelsen af principper, der direkte kan udledes af traktatens bestemmelser, skal der redegøres for Domstolens praksis i forbindelse med bilaterale overenskomster.
The question submitted in the present case is based on application of the principles flowing directly from the provisions of the Treaty, so it is appropriate to recall the Court's case-law on bilateral international conventions.
INPS og den italienske regering har imidlertid ikke i hovedsagen godtgjort, at de forpligtelser, som påhviler dem i medfør af fællesskabsretten, forringer deres mulighed for at opfylde de forpligtelser, som Den Italienske Republik har påtaget sig over for Schweiz.
It follows from that case-law that, when giving effect to commitments assumed under international agreements, be it an agreement between Member States or an agreement between a Member State and one or more nonmember countries, Member States are required, subject to the provisions of Article 307 EC, to comply with the obligations that Community law imposes on them.
At Den Italienske Republik ensidigt giver arbejdstagere, der er statsborgere i andre medlemsstater, ret til sammenlægning med forsikringsperioder, der er tilbagelagt i Schweiz, med henblik på at erhverve ret til italienske ydelser ved alderdom, forringer på ingen måde de rettigheder, som Schweiz har i henhold til den italiensk-schweiziske overenskomst, og pålægger heller ikke Schweiz nye forpligtelser.
The fact that nonmember countries, for their part, are not obliged to comply with any Community-law obligation is of no relevance in this respect.
Det følger af denne praksis, at medlemsstaterne, når de opfylder de forpligtelser, de har påtaget sig i henhold til internationale overenskomster — det være sig en overenskomst, der er indgået mellem medlemsstater eller mellem én medlemsstat og et eller flere tredjelande — skal overholde de forpligtelser, som påhviler dem i medfør af fællesskabsretten, jf. herved dog artikel 307 EF.
However, the INPS and the Italian Government have failed to establish that, in the case in the main proceedings, the obligations which Community law imposes on them would compromise those resulting from the commitments which the Italian Republic has entered into vis-à-vis the Swiss Confederation.
Det forhold, at tredjelandene ingen forpligtelser har efter fællesskabsretten er i denne henseende uden relevans.
The unilateral extension by the Italian Republic, to workers who are nationals of other Member States, of the benefit of having insurance periods which they completed in Switzerland taken into account for the purpose of acquiring entitlement to Italian oldage benefits would in no way compromise the rights which the Swiss Confederation derives from the Italo-Swiss Convention and would not impose any new obligations on that country.
De eneste indvendinger, som INPS og den italienske regering er fremkommet med, med henblik på at påvise, at deres afvisning af at tillade sammenlægning af de forsikringsperioder, som Elide Gottardo har tilbagelagt, er berettiget, vedrører en eventuel stigning i deres økonomiske byrder og de administrative vanskeligheder, der er forbundet med at samarbejde med de kompetente schweiziske myndigheder. Denne begrundelse kan ikke berettige, at Den Italienske Republik tilsidesætter de forpligtelser, der påhviler den i henhold til traktaten.
It follows from all of the foregoing that, when a Member State concludes a bilateral international convention on social security with a nonmember country which provides for account to be taken of periods of insurance completed in that nonmember country for acquisition of entitlement to oldage benefits, the fundamental principle of equal treatment requires that that Member State grant nationals of other Member States the same advantages as those which its own nationals enjoy under that convention unless it can provide objective justification for refusing to do so.
Det fremgår af ovenstående bemærkninger, at når en medlemsstat indgår en bilateral overenskomst om social sikring med et tredjeland, hvorefter forsikringsperioder, der er tilbagelagt i det pågældende land, skal tages i betragtning med henblik på at erhverve ret til ydelser ved alderdom, følger det af det grundlæggende princip om ligebehandling, at denne medlemsstat skal indrømme statsborgere fra de øvrige medlemsstater de samme rettigheder som dem, statens egne statsborgere er blevet tillagt i medfør af overenskomsten, medmindre staten har en objektiv begrundelse for sin afvisning.
The only objections which the INPS and the Italian Government have put forward to justify refusal to allow aggregation of the insurance periods completed by Mrs Gottardo relate to a possible increase in their financial burden and administrative difficulties in liaising with the competent authorities of the Swiss Confederation. Those grounds cannot justify the Italian Republic's failure to comply with its Treaty obligations.
»De kompetente myndigheder i én medlemsstat, hvorunder de sociale sikringsordninger henhører, er i overensstemmelse med de fællesskabsretlige forpligtelser, som påhviler dem i medfør af artikel 39 EF, forpligtet til at tage forsikringsperioder, der er tilbagelagt i et tredjeland af en statsborger i en anden medlemsstat, i betragtning med henblik på dennes erhvervelse af ret til ydelser ved alderdom, når de samme myndigheder i en situation, hvor forudsætningerne med hensyn til bidragsbetalingen er de samme, anerkender, at sådanne perioder i henhold til en bilateral overenskomst, der er indgået mellem den førstnævnte medlemsstat og tredjelandet, tages i betragtning når de er tilbagelagt af statens egne statsborgere.*
'The competent social security authorities of one Member State are required, pursuant to their Community obligations under Article 39 EQ to take account, forpurposes of acquiring the right to oldage benefits, of periods of insurance completed in a nonmember country by a national of a second Member State in circumstances where, under identical conditions of contribution, those competent authorities will take into account such periods where they have been completed by nationals of the first Member State pursuant to a bilateral international convention concluded between that Member State and the nonmember country.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 5. april 2001.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 5 April 2001.
Præjudiciel »Artikel 149 i tiltrædelsesakten for Østrig, Finland og Sverige — overgangsforanstaltninger -overshidslagre — artikel 4 i Kommissionens forordning (EF) nr. 3108/94 kompetence -indehaver af varer — gældende impon, fgift — berettiget forventning — proportionalitet -ligebehandling« (Første Afdeling)
Preliminary ruling (Article 149 of the Act of Accession of Austria, Finland and Sweden — Transitional measures — Surplus stocL· — Article 4 of Commission Regulation (EC) No 3108/94 — Competence — Holder of the goods — Import charge applicable — Legitimate expectations — Proportionality
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
— Equal treatment) (First Chamber)
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) den 20. november 2001.
Those questions were raised in proceedings between Gerald Weidacher, as administrator of the insolvent company Thakis Vertriebs- und Handels GmbH (hereinafter 'Thakis'), and the Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft (Austrian Federal Ministry for Agriculture and Forests) regarding a notice of liability to tax in respect of the holding of surplus stocks of olive oil.
Regler for virksomhederne
By an agreement
Præjudiciel »Præjudiciel forelæggelse — offentliggørelse af årsregnskaber og af årsberetningen førelse af handels- og selskabsregistret — Domstolens manglende kompetence« (Første Afdeling)
providing security, dated 13 December 1994, the goods bound for Austria were pledged to an Austrian bank, the Α-Bank. The goods, accompanied by transport documents in the name of the bank, left Tunisia on 21 December 1994 and were cleared through customs on 29 December 1994 before being unloaded.