natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bemærkes indledningsvis, at Domstolen allerede har fastslået, at det forhold, at vejanlæg stilles til rådighed mod betaling af en vejafgift, udgør levering af en tjenesteydelse mod vederlag som omhandlet i sjette direktivs artikel 2, nr. 1 (jf. dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 36, dommen af 12.9.2000 i sagen Kommissionen mod Irland, præmis 34, dommen i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, præmis 46, dommen i sagen Kommissionen mod Nederlandene, præmis 30, samt dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, præmis 31, og dom af 18.1.2001, sag C-83/99, Kommissionen mod Spanien, Sml. I, s. 445, præmis 11).
It should be noted first of all that the Court has already ruled that the provision of access to roads on payment of a toll constitutes a supply of services for consideration within the meaning of Article 2(1) of the Sixth Directive (Commission v France, paragraph 36; Case C-358/97 Commission v Ireland, paragraph 34; Commission v United Kingdom, paragraph 46; Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraph 30; Commission v Greece, paragraph 31; and Case C-83/99 Commission v Spain [2001] ECR I-445, paragraph 11).
Domstolen har adskillige gange fastslået, at det af en analyse af sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnit, i lyset af formålene med sidstnævnte klart fremgår, at to kumulative betingelser skal være opfyldt, for at reglen om afgiftsfritagelse finder anvendelse, nemlig et offentligretligt organs udøvelse af virksomhed og udøvelse af virksomhed, der varetages i egenskab af offentlig myndighed (dom af 26.3.1987, sag 235/85, Kommissionen mod Nederlandene, Sml. s. 1471, præmis 21, dommen i sagen Comune di Carpaneto Piacentino m.fl., præmis 12, og dom af 25.7.1991, sag C-202/90, Ayuntamiento de Sevilla, Sml. I, s. 4247, præmis 18.
Also, as the Court has held on numerous occasions, it is clear from Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive, when examined in the light of the aims of that directive, that two conditions must be fulfilled in order for there to be no liability for VAT: the activities must be carried out by a body governed by public law and they must be carried out by that body acting as a public authority (Case 235/85 Commission v Netherlands [1987] 1471, paragraph 21; Comune di Carpaneto Piacentino and Others, paragraph 12; Case C-202/90 Ayuntamiento de Sevilla [1991] ECR I-4247, paragraph 18.
Jf. også dommen i sagen Kommissionen mod Frankrig, præmis 39, dommen af 12.9.2000 i sagen Kommissionen mod Irland, præmis 37, dommen i sagen Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, præmis 49, dommen af 12.9.2000 i sagen Kommissionen mod Nederlandene, præmis 34, dommen i sagen Kommissionen mod Grækenland, præmis 34, samt dommen i sagen Kommissionen mod Spanien, præmis 11, og dom af 13.12.2007, sag C-408/06, Götz, Sml. I, s. 11295, præmis 41).
See also Commission v France, paragraph 39; Case C-358/97 Commission v Ireland, paragraph 37; Commission v United Kingdom, paragraph 49; Case C-408/97 Commission v Netherlands, paragraph 34; Commission v Greece, paragraph 34; Case C-83/99 Commission v Spain, paragraph 11, and Case C-408/06 Götz [2007] ECR I-11295, paragraph 41).
Under den foreliggende sag har Den Portugisiske Republik fremført en detaljeret argumentation til støtte for, at Lusoponte er et offentligretligt organ, idet denne argumentation imidlertid helt mangler en analyse af denne enheds selskabsmæssige eller institutionelle struktur.
In the present case, the Portuguese Republic sets out a detailed set of arguments to show that Lusoponte is a body governed by public law, although those arguments do not contain an analysis of the corporate or institutional structure of that body.
Alene Lusopontes virksomheds genstand eller formål skulle gøre det muligt at anse enheden for et offentligretligt organ.
It submits that the object or purpose of the latter’s activity allows it to be described as a body governed by public law.
Denne enheds direkte eller indirekte afhængighed i forhold til den offentlige forvaltning eller selv dens integration i sidstnævnte skulle ikke være af betydning i denne forbindelse.
Whether that body is directly or indirectly dependent in relation to the public service, or even forms part of the public service, is said to be irrelevant in that regard.
Den Portugisiske Republiks argumentation kan ikke tiltrædes.
The Portuguese Republic’s argument cannot be accepted.
Hvad angår den første betingelse, der er nævnt i sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnit, nemlig betingelsen om, at den virksomhed, der er ansvarlig for driften, skulle være et offentligretligt organ, har Domstolen fastslået, at virksomhed udøvet af en privatperson ikke er fritaget for moms, blot fordi den består i at foretage handlinger, som henhører under den offentlige myndigheds prærogativer (dommen af 26.3.1987 i sagen Kommissionen mod Nederlandene, præmis 21, og Ayuntamiento de Sevilladommen, præmis 19).
As regards the first of the conditions contained in Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive, namely that the operator must be a body governed by public law, the Court has held that an activity carried on by a private individual is not excluded from the scope of VAT merely because it consists in the performance of acts falling within the prerogatives of the public authority (Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 21, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 19).
Når en virksomhed, der består i at foretage handlinger, som henhører under den offentlige myndigheds prærogativer, overlades til en selvstændig tredjemand eller udøves af enheder, der ikke er integreret i den offentlige forvaltning i form af en selvstændig økonomisk virksomhed, finder fritagelsen i henhold til sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnit, ikke anvendelse (jf. i denne retning dommen af 26.3.1987 i sagen Kommissionen mod Nederlandene, præmis 22, og Ayuntamiento de Sevilladommen, præmis 20).
If an activity involving acts falling within the prerogatives of the public authority is entrusted to an independent third party or is carried out by bodies which are not part of the public service, in the form of an independent economic activity, the exclusion from VAT provided for by Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable (see, to that effect, Case 235/85 Commission v Netherlands, paragraph 22, and Ayuntamiento de Sevilla, paragraph 20).
Det er i nærværende sag ubestridt, at Lusoponte er en tredjemand, der ikke er integreret i den offentlige forvaltning og ikke har noget afhængighedsforhold med denne.
In the present case, it is common ground that Lusoponte is a third party which does not form part of the public service and is not dependent in relation to it.
Som anført i denne doms præmis 25, drejer det sig nærmere bestemt om et konsortium i form af et aktieselskab, der ejes af portugisiske virksomheder samt af en fransk virksomhed og en virksomhed fra Det Forenede Kongerige, idet dette konsortium efter et udbud er blevet indehaver af en koncession givet af de portugisiske myndigheder.
More specifically, as was stated in paragraph 25 above, it is a consortium of companies set up in the form of a limited liability company owned by Portuguese companies, by a French company and by a United Kingdom company and, following a tendering procedure, that consortium was granted a concession by the Portuguese authorities.
Det må under disse omstændigheder fastslås, at Lusoponte ikke kan anses for et offentligretligt organ i sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnits forstand.
In those circumstances, it is clear that Lusoponte cannot be regarded as a ‘body governed by public law’ for the purposes of Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive.
Denne bestemmelse finder derfor ikke anvendelse i denne sag.
That provision is not therefore applicable in the present case.
Da sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnit, ikke finder anvendelse i nærværende sag, gælder det tilsvarende for andet afsnit af stk. 5, idet denne bestemmelse alene finder anvendelse på de enheder, der er omhandlet i det første afsnit.
As Article 4(5), first subparagraph, of the Sixth Directive is not applicable in the present case, the second subparagraph of Article 4(5) does not apply, since that provision applies only to bodies covered by the first subparagraph.
Om tilsidesættelsen af sjette direktivs artikel 12, stk. 3, litra a), og artikel 28, stk. 2, litra e)
Failure to comply with Article 12(3)(a), and Article 28(2)(e), of the Sixth Directive
Kommissionen har anført, at den portugisiske lovgivning ikke opfylder sjette direktivs artikel 12, stk. 3, litra a), idet den reducerede momssats ikke kan finde anvendelse, da de omtvistede tjenesteydelser ikke er blandt de tjenesteydelser, som er anført i bilag H til dette direktiv.
The Commission submits that the Portuguese legislation infringes Article 12(3)(a) of the Sixth Directive in that the reduced rate of VAT is not applicable since the services at issue are not among those listed in Annex H to that directive.
Selv om der blev anvendt en reduceret sats den 1. januar 1991, kan der ikke genindføres en reduceret sats, da de omtvistede tjenesteydelser har været afgiftspålagt med normalsatsen, nemlig i det foreliggende tilfælde fra den 24. marts 1992 til den 31. december 1994.
Even if a reduced rate had been applied on 1 January 1991, since the services at issue were taxed at the standard rate, from 24 March 1992 to 31 December 1994 in the present case, a reduced rate cannot be reintroduced.
Denne fremgangsmåde er begrundet i formålet om at styrke tilnærmelsen af niveauerne for momssatserne, som det er præciseret i anden betragtning til Rådets direktiv 92/77/EØF af 19. oktober 1992 om tilføjelse til det fælles merværdiafgiftssystem og om ændring af direktiv 77/388 (EFT L 316, s. 1),
That view is based on the objective of further approximation of VAT rates, as stated in the second recital in the preamble to Council Directive
KOMMISSIONEN MOD PORTUGAL samt i bestemmelsens karakter af overgangs- og undtagelsesbestemmelse, hvilket gør en streng fortolkning af bestemmelsen påkrævet.
92/77/EEC of 19 October 1992 supplementing the common system of value added tax and amending Directive 77/388 (OJ 1992 L 316, p. 1), and the derogating and transitional nature of that provision, which requires it to be interpreted strictly.
Selv hvis Domstolen ikke kunne tiltræde en sådan streng fortolkning, har Kommissionen anført, at det under alle omstændigheder skal fastslås, at den portugisiske lovgivning tilsidesætter sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e), idet der i lovgivningen foreskrives en sats, der er lavere end 12%, for bropenge for benyttelse af broerne over Tejofloden i Lissabon.
At any event, even if the Court was not able to support such a strict interpretation, the Commission submits it should find that the Portuguese legislation, in providing for a rate that was lower than 12% for road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, infringes Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
Den Portugisiske Republik har gjort gældende, at den sats, der er anvendt i det foreliggende tilfælde, har hjemmel i sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e), idet den eneste betingelse, der udtrykkeligt er fastsat i denne bestemmelse, i modsætning til hvad der er fastsat i samme stykke, litra d), er betingelsen om, at der den 1. januar 1991 skal være anvendt en reduceret sats på de omtvistede tjenesteydelser.
The Portuguese Republic contends that the rate applied in the present case is based on Article 28(2)(e) of the directive, since, contrary to what is provided in Article 28(2) (d), the only condition expressly laid down in the first of those two provisions is that a reduced rate must have applied to the services in question since 1 January 1991.
Den Portugisiske Republik har endelig anført, at Domstolen i sin dom ikke vil kunne gå videre end eventuelt at fastslå, at satsen på 5% ikke finder anvendelse, og fastsætte en sats, der skal anvendes i stedet for den, der er fastsat i CIVA.
The Portuguese Republic concludes that the Court’s judgment should go no further than finding that the 5% rate is inapplicable, and setting a rate which should be applied instead of the rate provided for in the VAT Code.
Medlemsstaten har anført, at såfremt Domstolen fastslår, at der foreligger en tilsidesættelse af sjette direktivs artikel 12 og 28, vil der under alle omstændigheder være grund til at anvende en foreløbig sats på 12% i stedet for normalsatsen på 21%.
In any event, according to that Member State, if the Court were to find there had been an infringement of Articles 12 and 28 of the Sixth Directive, there would be grounds for applying an intermediate rate of 12% instead of the standard 21%.
Der foreligger i det foreliggende tilfælde en dobbelt retlig hindring for anvendelsen af den overgangsordning, der er fastsat i sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e).
There are two legal obstacles in the present case to applying the transitional arrangement provided for in Article 28(2)(e) of the Sixth Directive.
På den ene side fremgår det af ordlyden af bestemmelsen, at den reducerede sats, der kan anvendes, ikke kan være lavere end 12%.
First, it is clear from the wording of that provision that the reduced rate that may be applied cannot be lower than 12%.
Selv om det i den foreliggende sag er det ubestridt, at Den Portugisiske Republik den 1. januar 1991 anvendte en reduceret sats på bropenge for benyttelse af en bro over Tejofloden i Lissabon, står det ikke desto mindre fast, at denne sats fra denne dato indtil i dag altid har været lavere end 12%.
In the present case, although it is common ground that on 1 January 1991 the Portuguese Republic was applying a reduced rate to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, that rate, from that date until the present, has always been lower than 12%.
På den anden side var Den Portugisiske Republik, således som Kommissionen har gjort gældende, ikke berettiget til at genindføre en reduceret sats, da normalsatsen for momsen fandt anvendelse på de omtvistede tjenesteydelser mellem den 24. marts 1992 og den 31. december 1994.
Second, as the Commission has pointed out, as the standard VAT rate applied to the services at issue between 24 March 1992 and 31 December 1994, the Portuguese Republic was not entitled to reintroduce a reduced rate.
Det bemærkes, at Fællesskabets momssystem er resultatet af en gradvis harmonisering af de nationale lovgivninger inden for rammerne af artikel 93 EF og 94 EF.
It must be borne in mind that the Community system of VAT is the result of a gradual harmonisation of national legislation pursuant to Articles 93 EC and 94 EC.
Som Domstolen gentagne gange har fastslået, er denne harmonisering, således som den er gennemført ved flere på hinanden følgende direktiver, og navnlig ved sjette direktiv, stadig kun en delvis harmonisering (dom af 5.12.1989, sag C-165/88, ORO Amsterdam Beheer og Concerto, Sml. s. 4081, præmis 21, og af 7.12.2006, sag C-240/05, Eurodental, Sml. I, s. 11479, præmis 50).
The Court has consistently held that this harmonisation, as brought about by successive directives and in particular by the Sixth Directive, is still only partial (Case C-165/88 ORO Amsterdam Beheer and Concerto [1989] ECR I-4081, paragraph 21, and Case C-240/05 Eurodental [2006] ECR I-11479, paragraph 50).
Således er den tilsigtede harmonisering endnu ikke gennemført, for så vidt som sjette direktivs artikel 28 giver medlemsstaterne tilladelse til at opretholde eller vedtage visse bestemmelser, som uden den nævnte tilladelse ville være uforenelige med dette direktiv (jf. i denne retning dom af 13.7.2000, sag C-36/99, Idéal tourisme, Sml. I, s. 6049, præmis 38, og Eurodental-dommen, præmis 51).
Thus, the harmonisation envisaged has not yet been achieved in so far as Article 28 of the Sixth Directive authorised the Member States to retain or adopt certain provisions which would, without that authorisation, be incompatible with the directive (see, to that effect, Case C-36/99 Idéal tourisme [2000] ECR I-6049, paragraph 38 and Eurodental, paragraph 51).
Som det fremgår af overskriften til sjette direktivs afsnit XVI og af 19. betragtning til direktivet, har nævnte artikel 28 til formål i en overgangsperiode at gøre det muligt gradvist at tilpasse de nationale lovgivninger på bestemte områder.
However, as the heading of Title XVI of the Sixth Directive and the 19th recital in the preamble to that directive indicate, the objective of Article 28 is to allow, during a transitional period, national laws in specified fields to be gradually adapted.
Da det drejer sig om en undtagelses- og overgangsordning, skal sjette direktivs artikel 28 fortolkes strengt (jf. i denne retning dom af 7.3.2002, sag C-169/00, Kommissionen mod Finland, Sml. I, s. 2433, præmis 34, og Eurodental-dommen, præmis 54) og i overensstemmelse med sit formål.
As it is a case of derogating and transitional arrangements, Article 28 of the Sixth Directive must be strictly interpreted (see, to that effect, Case C-169/00 Commission v Finland [2002] ECR I-2433, paragraph 34, and Eurodental, paragraph 54) and in accordance with its objective.
Da Den Portugisiske Republik med hensyn til de omtvistede tjenesteydelser har efterkommet de harmoniserede bestemmelser i sjette direktiv, kan den ikke fritage sig fra disse forpligtelser under henvisning til direktivets artikel 28, stk. 2, litra e), idet denne bestemmelse netop har det modsatte formål, nemlig en gradvis tilpasning af de nationale lovgivninger til bestemmelserne i sjette direktiv.
As the Portuguese Republic has complied, as regards the services at issue, with the harmonised provisions of the Sixth Directive, it cannot exempt itself from its obligations by relying on Article 28(2)(e) of that directive, since the objective of that provision is precisely the opposite, namely the gradual harmonisation of national provisions to align them with those of the Sixth Directive.
Den forskel, som Den Portugisiske Republik har henvist til, mellem ordlyden af sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e), og ordlyden af samme stk. 2, litra d), kan ikke begrunde en anden løsning end den, der følger af de to foregående præmisser, idet formålet om en gradvis tilpasning er fælles for disse overgangsbestemmelser.
The difference, alleged by the Portuguese Republic, between the wording of Article 28(2)(e) and that of Article 28(2)(d) of the Sixth Directive does not justify a different conclusion from that reached the two preceding paragraphs, since the objective of gradual harmonisation is common to those transitional provisions.
Da betingelserne for anvendelsen af sjette direktivs artikel 28, stk. 2, litra e), ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde, følger det heraf, at normalsatsen for momsen skulle have været anvendt for bropenge for benyttelse af broerne over Tejofloden i Lissabon.
As the conditions for the application of Article 28(2)(e) of the Sixth Directive are not met in the present case, the standard rate of VAT should have been applied to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon.
Det må på denne baggrund fastslås, at Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til sjette direktivs artikel 12 og 28, idet den har opretholdt en reduceret momssats på 5% for bropenge for benyttelse af broerne over Tejofloden i Lissabon.
In the light of all the above considerations, it must be concluded that, by maintaining in force a reduced rate of 5% for value added tax applicable to road tolls for crossing the Tagus at Lisbon, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 12 and 28 of the Sixth Directive.
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. Da Kommissionen har nedlagt påstand om, at Den Portugisiske Republik tilpligtes at betale sagens omkostninger, og da Den Portugisiske Republik har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
På grundlag af disse præmisser udtaler og bestemmer Domstolen (Fjerde Afdeling):
On those grounds, the Court (Eighth Chamber) hereby:
Sag C-458/06
Case C-458/06
»Domstolens kompetence — direktiv 92/83/EØF — harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer — artikel 20, første led — alkohol i vin til madlavning — fritagelse for harmoniseret punktafgift«
(Jurisdiction of the Court — Directive 92/83/EEC — Harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages —Article 20, first indent — Alcohol contained in cooking wine — Exemption from the harmonised duty)
Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence — grænser — generelle eller hypotetiske spørgsmål
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court — Limits — General or hypothetical questions
Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — punktafgifter — direktiv 92/83 — alkohol og alkoholholdige drikkevarer
Tax provisions — Harmonisation of laws — Excise duties — Directive 92/83 — Alcohol and alcoholic beverages
(Rådets direktiv 92/83, art. 20, første led)
(Council Directive 92/83, Art. 20, first indent)
Det er således kun ved at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål, at man opnår det formål, der forfølges ved artikel 234 EF, og som er at sikre, at fællesskabsretten anvendes korrekt og fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne, og at forhindre, at der i en medlemsstat udvikler sig en national retspraksis, som ikke er i overensstemmelse med fællesskabsretten.
In that case, it is only by referring a question to the Court for a preliminary ruling that the objective pursued by that provision can be attained, that is, to ensure the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States and to prevent a body of national caselaw that is not in accordance with the rules of Community law from coming into existence in the Member State concerned.
Domstolen anmodes ikke om at udøve responderende virksomhed vedrørende et hypotetisk spørgsmål, når den får forelagt en præjudiciel anmodning af en nationale ret, der skal træffe afgørelse i en appelsag om, hvilken afgiftsordning en vare, der afsættes på hjemmemarkedet, hører ind under i henhold til fællesskabsretten, når den nationale ret forelægger Domstolen et fortolkningsspørgsmål vedrørende en fællesskabsretlig bestemmelse, og når den nationale ret er af den opfattelse, at en præjudiciel afgørelse herom er nødvendig med henblik på at efterprøve lovligheden af en forhåndsbesked.
The Court is not being asked to deliver an advisory opinion on a hypothetical question when a national court, called upon to rule in appeal proceedings how a product would be taxed under Community law if it was marketed on the national market, refers to it a question for a preliminary ruling, since that national court asks the Court a question concerning the interpretation of a provision of that law and since it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of a preliminary opinion concerning that matter.
(jf. præmis 28-32)
(see paras 28-32)
Den omstændighed, at den skattemyndighed, som har indgivet appellen, har gjort gældende, at forhåndsbeskeden skal stadfæstes, og den omstændighed, at forhåndsbeskeden ikke er anfægtet af den interesserede part, eftersom den nationale ret har fuld prøvelsesret, uanset parternes påstande, bevirker ikke, at hovedsagen ikke har judiciel karakter.
The judicial nature of such proceedings is not affected by the fact that the tax administration which brought the appeal confirmed that preliminary opinion or by the fact that that opinion was not disputed by the party concerned, since the national court has unlimited jurisdiction, independently of the submissions of the parties.
Den omstændighed, at vin til madlavning som sådan anses for at være et næringsmiddel, er uden betydning for denne vurdering.
The fact that cooking wine is, as such, regarded as an edible preparation does not affect that assessment.