natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I fravær af EF-forskrifter på området, og uden at dette i øvrigt berører Kommissionens beføjelser til at foreslå sådanne forskrifter, er det op til den enkelte medlemsstat at fastlægge den politik, de foranstaltninger og de instrumenter, som den ønsker at anvende for at bringe sig i overensstemmelse med de mål, som Kyoto-protokollen foreskriver.
In the absence of any Community provisions in this area and without prejudice to the Commission’s right of initiative in proposing such provisions, it is for each Member State to formulate the policies, measures and instruments it wishes to adopt in order to comply with the targets set under the Kyoto Protocol.
Det er Kommissionens opfattelse, at de nærmere bestemmelser, som medlemsstaterne vedtager for at opfylde protokollens målsætninger, vil kunne udgøre statsstøtte, men at det endnu er for tidligt at fastlægge betingelserne for godkendelse af sådan eventuel støtte.«
The Commission takes the view that some of the means adopted by Member States to comply with the objectives of the Protocol could constitute State aid but it is still too early to lay down the conditions for authorising any such aid.’
»Et sæt af nationale lofter for emissionen af svovldioxid, nitrogenoxider, flygtige organiske forbindelser og ammoniak for hver enkelt medlemsstat er en omkostningseffektiv løsning til at opfylde de foreløbige miljømålsætninger.
‘A set of national ceilings for each Member State for emissions of sulphur dioxide, nitrogen oxides, volatile organic compounds and ammonia is a cost-effective way of meeting interim environmental objectives.
Med sådanne emissionslofter har Fællesskabet og medlemsstaterne en vis frihed til at vælge, hvordan de vil overholde dem.«
Such emission ceilings will allow the Community and the Member States flexibility in determining how to comply with them.’
Medlemsstaterne begrænser senest ved udgangen af år 2010 deres årlige nationale emissioner af forureningsstofferne svovldioxid (SO2 ), nitrogenoxider (NOx ), flygtige organiske forbindelser (VOC) og ammoniak (NH3 ) til mængder, der ikke overstiger emissionslofterne i bilag I under hensyntagen til enhver ændring som følge af fællesskabsforanstaltninger vedtaget på baggrund af de i artikel 9 omhandlede rapporter.«
By the year 2010 at the latest, Member States shall limit their annual national emissions of the pollutants sulphur dioxide (SO2 ), nitrogen oxides (NOx ), volatile organic compounds (VOC) and ammonia (NH3 ) to amounts not greater than the emission ceilings laid down in Annex I, taking into account any modifications made by Community measures adopted following the reports referred to in Article 9.’
For Kongeriget Nederlandene fastsætter bilag I til direktiv 2001/81 emissionsloftet for nitrogenoxider (NOx ) til 260 kiloton, der skal nås inden 2010.
For the Kingdom of the Netherlands, Annex I of Directive 2001/81 lays down 260 kilotonnes as the emission ceiling for nitrogen oxides (NOx ) to be attained by 2010.
Medlemsstaterne skal sætte de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme direktiv 2001/81 inden den 27. november 2002 og straks underrette Kommissionen herom.
Member States were to bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Directive 2001/81 before 27 November 2002 and to inform the Commission thereof forthwith.
Ved skrivelse af 23. januar 2003 underrettede de nederlandske myndigheder i overensstemmelse med artikel 88, stk. 3, EF Kommissionen om en ordning for handel med emissionsrettigheder for NOx (herefter »den omhandlede ordning«).
By letter of 23 January 2003 the Netherlands authorities notified the Commission pursuant to Article 88(3) EC of a NOx emission trading scheme (‘the measure in question’).
De nederlandske myndigheder anmodede Kommissionen om at træffe en beslutning om, at der ikke var tale om støtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83, s. 1).
They requested the Commission to take a decision finding that the measure in question did not constitute aid, in accordance with Article 4(2) of Council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article 93 of the EC Treaty (OJ 1999 L 83, p. 1).
Den 24. juni 2003 vedtog Kommissionen beslutning K(2003) 1761 endelig om statsstøtte N 35/2003 vedrørende den omhandlede ordning (herefter »den anfægtede beslutning«).
On 24 June 2003, the Commission adopted Decision C(2003) 1761 final relating to State aid N 35/2003 concerning the measure in question (‘the contested decision’).
Kommissionen beskrev indledningsvis den omhandlede ordning i den anfægtede beslutnings punkt 1.
In paragraph 1 of the contested decision, the Commission first describes the measure in question.
Hvad angår det nederlandske nationale emissionsloft for NOx, der er defineret i direktiv 2001/81, fastsatte de nederlandske myndigheder et emissionsmål på 55 kilotons NOx i 2010 for deres store industrianlæg, der udgør ca. 250 virksomheder.
In the framework of the NOx national emission ceiling for the Netherlands established by Directive 2001/81, the Netherlands authorities set a target of 55 kilotonnes of NOx emissions for its large industrial facilities, that is approximately 250 undertakings, to be attained by 2010.
Kommissionen anførte i den anfægtede beslutnings punkt 1.2 vedrørende ordningens anvendelse, at en national lov fastsætter en NOx -emissionsstandard til overholdelse for hvert industrianlæg.
Regarding the working of the scheme, the Commission explains in paragraph 1.2 of the contested decision that Netherlands legislation will lay down a NOx emission standard for each industrial facility.
En virksomhed kan overholde den fastsatte emissionsstandard ved at træffe foranstaltninger til reduktion af NOx i sine egne anlæg, ved at købe emissionsrettigheder af andre virksomheder, eller ved at kombinere de to muligheder.
The undertaking can comply with the emission standard thus laid down by taking steps to reduce NOx emissions in its own facility, by buying emission allowances from other undertakings, or by a combination of those options.
Anlæg, der har lavere emissioner end emissionsstandarden, har foreslået indførelse af reduktioner af emission i form af NOx -kreditter på markedet for handel med emissionsrettigheder.
Emission reductions, in the form of NOx credits, will be offered in the emission market by facilities whose emissions fall below the emission standard.
Et anlægs årlige samlede emission af NOx, korrigeret for eventuelle købte eller solgte NOx-kreditter, skal svare til det emissionsniveau, der er godkendt for det pågældende anlæg.
A facility’s total annual NOx emission, adjusted for any NOx credits sold or bought, must comply with the authorised emission level for that facility.
Den årlige emission — i absolutte tal — beregnes ud fra den relevante emissionsstandard og ud fra den energimængde, som det nævnte anlæg har brugt.
The authorised annual emission — as an absolute figure — is calculated on the basis of the emission standard concerned and the amount of energy used by that facility.
De nederlandske myndigheder kontrollerer ved udgangen af hvert år, om anlæggene har overholdt den foreskrevne emissionsstandard.
At the end of each year, the Netherlands authorities check whether the facilities have complied with the required emission standard.
Hvert år kan NOx-kreditter købes, opspares eller udlånes til fremtidige perioder.
Each year, NOx credits can be bought, saved or lent for future periods.
Hvis et anlæg overskrider den foreskrevne emissionsstandard, skal det kompensere for overskridelsen det følgende år.
If a facility exceeds its emission standard, it must compensate for that surplus the following year.
Endvidere forhøjes overskridelsen, der skal kompenseres for, med 25% med henblik på præventivt at forebygge alle overskridelser.
Moreover, that surplus will be increased by 25% in order to deter any overstepping of the mark.
Hvis et anlæg ikke overholder sin emissionsstandard, pålægger de nederlandske myndigheder anlægget en passende bøde, der er proportional og afskrækkende.
If a facility fails to comply with its emission standard, the Netherlands authorities will impose on it a fine which is effective, proportionate and dissuasive.
Endelig må virksomhederne efter den omhandlede ordning ikke erhverve emissionsrettigheder i produktionsøjemed.
Finally, in the context of the measure in question, undertakings do not have to acquire emission allowances in order to engage in production.
De må kun overholde emissionsstandarden.
They are required only to comply with the emission standard.
Kommissionen beskrev i den anfægtede beslutnings punkt 1.3 metoden for beregning af emissionsstandarden og derefter i beslutningens punkt 1.4 de eksisterende forskelle mellem »cap-and-trade-systemet« og »dynamic cap-systemet« af samme type som den omhandlede ordning.
In paragraph 1.3 of the contested decision, the Commission describes how the emission standard is calculated, then, in paragraph 1.4, the differences between the ‘cap-and-trade’ system and the ‘dynamic cap’ system, of which the measure in question is a type.
Kommissionen anførte, at den omhandlede ordning ifølge de nederlandske myndigheder adskiller sig fra den anden type system med omsættelige rettigheder, »cap-and-trade-systemet«, hvorefter virksomhederne får tildelt emissionskvoter.
It explains that, according to the Netherlands authorities, the measure in question differs from the other variant of tradable allowance schemes, the ‘cap and trade’ system, in which emission allowances are allocated to undertakings.
Nye virksomheder eller dem, som ønsker at udvide deres virksomhed, skal først erhverve den nødvendige mængde kvoter.
New undertakings or those which wish to expand their activities must first acquire the required quantity of allowances.
Virksomhederne er ikke pålagt den samme forpligtelse inden for rammerne af den omhandlede ordning, men de skal ganske enkelt overholde deres emissionsstandard, der afhænger af deres energiforbrug, og som er tilpasset dette forbrug.
Under the measure in question, such undertakings are not subject to that obligation but must simply comply with their emission standard, which depends on and is adjusted on the basis of their energy consumption.
Kommissionen præciserede derefter i den anfægtede beslutnings punkt 1.5 og 1.6, at den omhandlede ordning parallelt med fællesskabsbestemmelserne vil finde anvendelse på alle industrivirksomheder, som har en eksisterende kapacitet på mere end 20 termiske megawatt (MWt).
In paragraphs 1.5 and 1.6 of the contested decision, the Commission then points out that the measure in question will apply to all industrial facilities with installed total thermal capacity of more than 20 thermal megawatts (MWth), in parallel with Community legislation.
De nederlandske myndigheder vil fortsat anvende de emissionsgrænseværdier, der er fastsat i de forskellige gældende fællesskabsdirektiver.
The Netherlands authorities will continue to apply the emission limit values laid down by the various Community directives in force.
Ved prøvelsen af den omhandlede ordning (den anfægtede beslutnings punkt 3) redegjorde Kommissionen indledningsvis for sin beslutningspraksis vedrørende ordninger for handel med emissionsrettigheder og sondrede mellem to systemtyper som følger:
In its assessment of the measure in question (paragraph 3 of the contested decision), the Commission first refers to its previous decisions on emission trading schemes and distinguishes between two types of scheme, as follows:
»1) systemer, hvor omsættelige emissions- og forureningskvoter anses for immaterielle aktiver med en kommerciel værdi, som medlemsstaten både kunne have solgt eller tildelt ved licitation, hvilket indebærer et indtægtstab (eller et tab af statsmidler), hvorefter der foreligger statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand
‘(1) Systems where a tradable emission or pollution document is considered as [an] intangible asset representing a market value which the authorities could have sold or auctioned as well, leading to foregone revenues (or a loss of State resources), hence State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty;
2) systemer, hvor omsættelige emissions- og forureningskvoter anses for et officielt bevis på, at en vis produktion ikke kan sælges eller tildeles indehaveren af kvoten, hvorved der ikke foreligger et indtægtstab — og dermed ingen anvendelse af statsmidler — hvorefter der ikke foreligger statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand«.
(2) Systems where a tradable emission or pollution document is considered as authorised proof of a certain production that cannot be sold or auctioned to the recipient, hence no foregone revenues, therefore no State resources, hence no State aid within the meaning of Article 87(1) of the EC Treaty.’
Kommissionen redegjorde dernæst for grundene til, at den anser den omhandlede ordning for statsstøtte, nemlig nærmere bestemt, at staten gratis tildeler NOx -kreditter til en bestemt gruppe virksomheder, der drev handel mellem medlemsstaterne.
The Commission then explains the reasons which led it to find that the measure in question constitutes State aid, that is, concretely, the grant by the State of NOx credits free of charge to a specific group of undertakings engaged in trade between Member States.
De nederlandske myndigheder havde ifølge den anfægtede beslutning mulighed for at sælge emissionsrettighederne eller tildele dem ved licitation.
According to the contested decision, the Netherlands authorities had the option of selling or auctioning the emission allowances.
Kommissionen udledte heraf, at nævnte ordning indeholder statsmidler i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand.
The Commission therefore concludes that that scheme involves State resources within the meaning of Article 87(1) EC.
Styrkelsen af de omhandlede virksomheder påvirkede handelen mellem medlemsstaterne.
The strengthening of the position of the undertakings concerned will affect trade between Member States.
Endelig undersøgte Kommissionen i den anfægtede beslutnings punkt 3.3 den omhandlede ordnings forenelighed med fællesmarkedet.
Finally, in paragraph 3.3 of the contested decision, the Commission examines the compatibility of the measure in question with the common market.
Kommissionen konkluderede i den anfægtede beslutnings punkt 4, at den omhandlede ordning indebærer statsstøtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand, men tilføjede, at denne støtte er forenelig med fællesmarkedet i overensstemmelse med artikel 87, stk. 3, EF og artikel 61, stk. 3, litra c), i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS).
In conclusion, in paragraph 4 of the contested decision, the Commission finds that the scheme in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC, while adding that it is compatible with the common market in accordance with Article 87(3) of the EC Treaty and Article 61(3)(c) of the Agreement on the European Economic Area (EEA).
Kommissionen opfordrede de nederlandske myndigheder til årligt at fremsende en rapport til Kommissionen vedrørende gennemførelsen af den omhandlede ordning og til på forhånd at underrette Kommissionen om enhver ændring af betingelserne for at modtage støtte.
The Commission requests the Netherlands authorities to provide it with an annual report concerning the implementation of the measure in question and to notify it in advance of any change in the conditions under which the aid is granted.
Kongeriget Nederlandene anlagde ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 5. september 2003 sag til prøvelse af den anfægtede beslutning (sag C-388/03).
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 5 September 2003, the Kingdom of the Netherlands brought an action against the contested decision (Case C-388/03).
Domstolens præsident gav ved kendelse af 17. februar 2004 Forbundsrepublikken Tyskland tilladelse til at intervenere i sagen til støtte for Kongeriget Nederlandene.
By order of 17 February 2004, the President of the Court of Justice granted the Federal Republic of Germany leave to intervene in the present proceedings in support of the Kingdom of the Netherlands.
Domstolen henviste ved kendelse af 8. juni 2004 sagen til Retten i medfør af Rådets afgørelse 2004/407/EF, Euratom af 26. april 2004 om ændring af artikel 51 og 54 i protokollen vedrørende statutten for De Europæiske Fællesskabers Domstol (EUT L 132, s. 5).
By order of 8 June 2004, the Court of Justice referred the case to the Court of First Instance pursuant to Council Decision 2004/407/EC, Euratom of 26 April 2004 amending Articles 51 and 54 of the Protocol on the Statute of the Court of Justice (OJ 2004 L 132, p. 5).
Retten anmodede ved skrivelse af 13. december 2004 Kongeriget Nederlandene og Forbundsrepublikken Tyskland om at fremkomme med deres bemærkninger til, hvilke konklusioner der skulle drages af Domstolens kendelse af 28. januar 2004, Nederlandene mod Kommissionen (sag C-164/02, Sml. I, s. 1177), angående den foreliggende sags antagelse til realitetsbehandling.
By letter of 13 December 2004, the Court of First Instance requested the Kingdom of the Netherlands and the Federal Republic of Germany to submit their observations on the conclusions to be drawn as regards the admissibility of the present action from the order of the Court of Justice in Case C-164/02 Netherlands v Commission [2004] ECR I-1177.
De pågældende fremkom med deres bemærkninger henholdsvis den 14. og den 12. januar 2005.
They submitted their observations on 14 and 12 January 2005 respectively.
Kongeriget Nederlandene har, støttet af Forbundsrepublikken Tyskland, nedlagt følgende påstande ved Retten:
The Kingdom of the Netherlands, supported by the Federal Republic of Germany, claims that the Court should:
— Den anfægtede afgørelse annulleres, for så vidt som Kommissionen finder, at den omhandlede ordning udgør støtte i artikel 87, stk. 1, EF’s forstand.
— annul the contested decision, in so far as the Commission takes the view therein that the measure in question constitutes State aid within the meaning of Article 87(1) EC;
— Principalt afvisning af sagen, subsidiært frifindelse.
— declare the action inadmissible or, in the alternative, dismiss the action;
— Kongeriget Nederlandene tilpligtes at betale sagens omkostninger.
— order the Kingdom of the Netherlands to pay the costs.
Kommissionen har uden at have fremsat formalitetsindsigelse rejst tvivl om, hvorvidt sagen kan antages til realitetsbehandling.
Without raising a plea of inadmissibility, the Commission is uncertain whether the present action is admissible.
Den har anført, at den anfægtede beslutning er en beslutning om godkendelse, der ikke har retsvirkninger, der kan påvirke Kongeriget Nederlandenes interesser.
It contends that the contested decision is a decision approving aid which has no legal effects capable of affecting the interests of the Kingdom of the Netherlands.
Beslutningen kan således ikke ændre Kongeriget Nederlandenes retsstilling eller pålægge det byrder.
The decision cannot therefore change its legal position or affect it adversely.
Efter retspraksis kan den anfægtede beslutning derfor ikke være genstand for et søgsmål.
According to the case-law, the contested decision is therefore not an actionable measure.
Denne praksis blev for nylig bekræftet ved kendelse i sagen Nederlandene mod Kommissionen, nævnt i præmis 24 ovenfor, i en sag, der ligner den foreliggende.
That caselaw was recently confirmed by the order in Netherlands v Commission, cited at paragraph 24 above, a case similar to the present case.
Kommissionen finder, at Kongeriget Nederlandene har anlagt en for bred fortolkning af begrebet antagelse til realitetsbehandling.
The Commission considers that the Kingdom of the Netherlands has too broad a notion of admissibility.
Det er ikke tilstrækkeligt at påberåbe sig, at fremtidige interesser eventuelt vil kunne blive berørt.
It is not sufficient to rely on the possibility that future interests may be affected.
Ifølge Kommissionen kan et annullationssøgsmål alene antages til realitetsbehandling, hvis den beslutning, som sagsøgeren har anfægtet, har en negativ og klar indvirkning på reelle og bestående interesser.
According to the Commission, an action for annulment is admissible only if the contested decision has a negative and clear impact on genuine and existing interests.
Det er ikke tilfældet i den foreliggende sag.
That is not the case in the present proceedings.
Den omstændighed, at en tredjepart inden for rammerne af den nationale retsorden i fremtiden kan påberåbe sig den anfægtede beslutning til støtte for, at en lignende ordning udgør statsstøtte, indebærer ikke, at den anfægtede beslutning ændrer Kongeriget Nederlandenes situation på en negativ og detaljeret måde.
The fact that third parties could one day, in the context of national proceedings, rely on the contested decision in order to assert that schemes comparable to the measure in question constitute State aid does not mean that the contested decision changes the situation of the Kingdom of the Netherlands in a negative and detailed way.
Kommissionen finder endvidere, at artikel 230 EF skal læses i sammenhæng med artikel 233 EF.
The Commission also believes that Article 230 EC must be read in the light of Article 233 EC.
Adgangen til at anlægge sag efter artikel 230 EF skal begrænses til situationer, hvor institutionen i tilfælde af annullation af den anfægtede beslutning bliver forpligtet til at træffe visse foranstaltninger til opfyldelse af dommen, som effektivt og konkret ændrer Kongeriget Nederlandenes retsstilling.
The possibility of bringing an action on the basis of Article 230 EC should be limited to situations in which, were the contested measure to be annulled, the institution would be bound to take certain measures to comply with the judgment which would actually and specifically change the legal position of the Kingdom of the Netherlands.
I den foreliggende sag ville Kommissionen ikke i tilfælde af annullation skulle vedtage nogen retsakt, der ændrer Kongeriget Nederlandenes retsstilling.
In the present case, however, in the case of annulment the Commission would not have to adopt any act that would change the legal position of the Kingdom of the Netherlands.
Sagen skal ifølge Kongeriget Nederlandene antages til realitetsbehandling.
According to the Kingdom of the Netherlands, its action is admissible.
Kongeriget Nederlandene har gjort gældende, at det er tilstrækkeligt, at den omtvistede ordning har retsvirkninger, der kan påvirke medlemsstaternes interesser, for at sagen kan antages til realitetsbehandling.
It claims that it suffices that the contested measure has legal effects capable of affecting the interests of the Member States for actions brought by them to be admissible.
Det kræves således ikke, at de nederlandske interesser faktisk påvirkes på tidspunktet for sagens anlæggelse.
It is therefore not necessary that the Netherlands’ interests actually be affected at the time when the action is brought.
En sag kan anlægges med henblik på fremtidige og potentielle retsvirkninger.
An action can be brought in respect of future and potential legal effects.
Kongeriget Nederlandene har henledt opmærksomheden på, at kvalificeringen af en foranstaltning som statsstøtte medfører anvendelsen af artikel 17-19 i forordning nr. 659/1999.
The Kingdom of the Netherlands points out that classification as State aid triggers the application of Articles 17 to 19 of Regulation No 659/1999.
Kommissionen kan således i fremtiden pålægge alle formålstjenlige foranstaltninger, hvilket udgør en risiko for den omhandlede ordnings kontinuitet og retssikkerhed.
The Commission could therefore, in the future, impose all appropriate measures, thereby posing a risk for the continuity and legal certainty of the measure in question.
Hertil kommer, at ændringer af ordningen skal anmeldes
In addition, any amendments of the measure would have to be notified to the Commission, and the