natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Han argumenterede her for, at en sådan kommission er en uafhængig instans, som har kompetence til at træffe afgørelse i tvister vedrørende ansøgninger om erstatning til ofre for forbrydelser. Den er et fast organ, der handler i henhold til lov og træffer sine afgørelser under anvendelse af retsregler, navnlig reglerne i code de procédure pénale.
5 He argued that such a board is an independent judicial body responsible for adjudicating on claims for compensation by victims of crime; it has a legislative basis, has been conceived as a court of compulsory jurisdiction and arrives at its decisions by the application of legal rules, in particular the Code de procédure pénale.
Inden konsekvenserne for de nationale bestemmelser, der følger af artikel 12, stk. 1, EF behandles, skal der først ses nærmere på direktiv 2004/80.
Before discussing the implications of the first paragraph of Article 12 EC for that national provision, one must first take a closer look at Directive 2004/80.
Foreløbig konklusion
Interim conclusion
Direktiv 2004/80 om erstatning til ofre for forbrydelser
Directive 2004/80 relating to compensation to crime victims
Anmodningen om præjudiciel afgørelse indgivet af erstatningskommissionen under
Consequently, the reference for a preliminary ruling from the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes is admissible.
5 — Generaladvokat Lenz’ forslag til afgørelse af 6.12.1988, sag 186/87, Cowan, Sml. 1989, s. 195, punkt 7.
5 — Opinion of Advocate General Lenz in Case 186/87 Cowan [1989] ECR 195, point 7.
Den portugisiske og den italienske regering har med rette anført, at reglerne
The Portuguese and Italian Governments have rightly pointed out that the area
Anvendelsesområdet for forbuddet mod forskelsbehandling vedrørende erstatning til ofre for forbrydelser, der er begået uden for en medlemsstats område, ikke er harmoniserede.
Scope of application of the prohibition of discrimination of compensation for victims of crimes committed outside the territory of a Member State has not been harmonised.
Der findes ganske vist en fællesskabsretsakt vedrørende emneområdet »erstatning til ofre for forbrydelser«, nærmere betegnet direktiv 2004/80.
It is true that, as regards the subject area of compensation for victims of crime, a Community act has been passed, namely Directive 2004/80.
I dette direktivs artikel 17 er det dog fastsat, at direktivet ikke er til hinder for, at medlemsstaterne indfører eller opretholder bestemmelser om erstatning til ofre for forbrydelser begået uden for deres eget område eller til andre personer, der berøres af en sådan forbrydelse.
However, Article 17 of that directive makes it clear that it does not prevent Member States from introducing or retaining provisions for the purpose of compensating victims of crime committed outside their territory, or any other person affected by such a crime.
Artikel 12, stk. 1, EF forbyder al forskelsbehandling, der udøves på grundlag af nationalitet, inden for traktatens anvendelsesområde.
The first paragraph of Article 12 EC prohibits any discrimination on grounds of nationality within the scope of application of the Treaty.
I det følgende skal det altså først undersøges, om traktaten finder anvendelse under de foreliggende omstændigheder.
Therefore, it must be examined first whether the circumstances of the present case bring it within the scope of application of the Treaty.
Under fællesskabsrettens anvendelsesområde henhører efter Domstolens nu faste retspraksis de situationer, der er knyttet til udøvelsen af de ved traktaten sikrede grundlæggende friheder, bl.a. dem, der er knyttet til udøvelsen af retten til at færdes og opholde sig på medlemsstaternes område i henhold til artikel 18 EF 7.
According to the settled caselaw of the Court of Justice, situations falling within the scope of application of Community law include those involving the exercise of the fundamental freedoms guaranteed by the Treaty, in particular those involving the freedom to move and reside within the territory of the Member States, as conferred by Article 18 EC. 7
De to regeringer har på baggrund af medlemsstaternes kompetence i så henseende draget den slutning, at fællesskabsretten ikke opstiller nogen krav til medlemsstaternes ordninger på dette område.
It is particularly in those areas that remain within their competence that
I den foreliggende sag finder traktaten således enten anvendelse, fordi James Wood er flyttet til Frankrig og udøver en økonomisk aktivitet i Frankrig, eller fordi han som unionsborger har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed.
Therefore, the present case falls within the scope of application of the Treaty, either because Mr Wood moved to France, where he is engaged in an economic activity, or because he exercised his right to freedom of movement as a citizen of the Union.
Derfor skal det herefter undersøges, hvorvidt forbuddet mod forskelsbehandling i artikel 12 EF medfører krav i så henseende og i givet fald hvilke.
Therefore, it has to be examined below whether the prohibition of discrimination laid down in Article 12 EC sets parameters, and, if so, what those parameters are.
6 — Jf. dom af 18.12.2007, sag C-101/05, A, Sml. I, s. 11531, præmis 19, og Cowan-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 2, præmis 19.
6 — See Case C-101/05 Skatteverket [2007] ECR I-11531, paragraph 19, and Cowan (cited in footnote 2), paragraph 19.
WOOD som befinder sig i samme situation, inden for traktatens materielle anvendelsesområde at blive undergivet samme retlige behandling, uanset deres nationalitet og med forbehold af udtrykkeligt fastsatte undtagelser i denne henseende 8.
WOOD als of the Member States, enabling those among such nationals who find themselves in the same situation to enjoy the same treatment in law irrespective of their nationality, subject to such exceptions as are expressly provided for in that regard. 8
Anmodningen om præjudiciel afgørelse indeholder ingen nærmere oplysninger om James Woods arbejdsmæssige situation.
The reference for a preliminary ruling does not contain detailed information concerning Mr Wood’s professional situation.
Det nævnes blot et sted, at denne gør gældende, at han har boet og arbejdet i Frankrig i over 20 år.
It merely mentions, on one occasion, that Mr Wood submits that he has been living and working in France for more than 20 years.
Det præciseres imidlertid ikke nærmere, om han arbejder som arbejdstager eller som selvstændig erhvervsdrivende.
However, it is not made clear in the reference whether he is an employee or self-employed.
Det står heller ikke klart, om dette anbringende er ubestridt, eller om der blot er tale om en gengivelse af sagsøgerens anbringende.
Nor is it clear whether his assertions are undisputed, or whether the reference merely repeats what the applicant has submitted.
Det bliver den forelæggende rets opgave at afklare, om traktaten i det foreliggende tilfælde konkret finder anvendelse på grundlag af artikel 39 EF, 43 EF eller 18 EF.
It will be for the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes to determine in concrete terms whether the present case falls within the scope of application of the Treaty by virtue of Article 39 EC, Article 43 EC or Article 18 EC.
Hvis man tager udgangspunkt i denne oplysning, gjorde James Wood på det tidspunkt, hvor spørgsmålet om retten til at få erstatning opstod, alt efter dennes arbejdsmæssige beskæftigelse i Frankrig enten brug af sin ret til fri bevægelighed som arbejdstager i henhold til artikel 39 EF eller af sin etableringsfrihed i henhold til artikel 43 EF.
If one relies on this information, it means that at the moment in time that is relevant to determining whether a right to compensation exists, Mr Wood was either exercising his right to freedom of movement for workers under Article 39 EC or his right to freedom of establishment under Article 43 EC.
Sammenfattende må det dog fastslås, at James Woods situation er omfattet af traktatens anvendelsesområde, og at han derfor kan påberåbe sig sin ret til ikke at blive udsat for forskelsbehandling på grundlag af nationalitet.
To conclude, there is no doubt that Mr Wood’s situation falls within the scope of application of the Treaty, which means that he can invoke his right not to be subject to discrimination on grounds of nationality.
Forskelsbehandling
Unequal treatment
Såfremt det under sagen for den forelæggende ret viser sig, at James Wood ikke var erhvervsaktiv, finder traktaten anvendelse som omhandlet i artikel 12 EF via traktatens bestemmelser om unionsborgerskabet (artikel 18 EF).
However, if it transpires, in the course of the proceedings before the Compensation Board of the Tribunal de grande instance de Nantes, that Mr Wood was not working, the case would fall within the scope of application of the Treaty within the meaning of Article 12 EC by virtue of the Treaty provision on citizenship of the Union (Article 18 EC).
Efter retspraksis er en unionsborger, der har gjort brug af sin ret til fri bevægelighed i henhold til artikel 18, stk. 1, EF, omfattet af traktatens anvendelsesområde og kan støtte ret på det generelle forbud mod forskelsbehandling i artikel 12, stk. 1, EF.
According to the caselaw, a Union citizen who has exercised his right to free movement under Article 18(1) EC falls within the scope of the Treaty and consequently may rely on the general principle of nondiscrimination laid down in the first paragraph of Article 12 EC.
Unionsborgerskabets formål er nemlig at skabe den grundlæggende status for medlemsstaternes statsborgere, idet det gør det muligt for dem blandt disse statsborgere,
The status of citizen of the Union is destined to be the fundamental status of nation-
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-164/07 fået en erstatning, hvis han havde givet afkald på det britiske statsborgerskab og havde erhvervet fransk statsborgerskab.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-164/07 no unequal treatment. The Guarantee Fund states as a reason inter alia that Mr Wood would have received compensation if he had given up his British citizenship and accepted French nationality.
eksplicit er betinget af nationalitetskriteriet, foreligger der direkte forskelsbehandling.
Given that the difference in treatment is based, explicitly, on the decisive factor of nationality, this is a form of direct discrimination.
For vurderingen af, hvorvidt der er udøvet forskelsbehandling, er det derfor modsat sagsøgtes anbringende irrelevant, at James Wood kunne have fået krav på erstatning, hvis han havde skiftet nationalitet.
Contrary to the submission of the Guarantee Fund, it is irrelevant for the purposes of establishing discrimination that Mr Wood could have acquired the right to compensation by changing his nationality.
Efter fast retspraksis kræver forbuddet mod forskelsbehandling, at ensartede forhold ikke må behandles forskelligt, og at forskellige forhold ikke må behandles ensartet, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet 9.
According to consistent caselaw, the prohibition of discrimination requires that comparable situations must not be treated differently and that different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified. 9
Tilbage står derfor kun at undersøge, om denne forskelsbehandling er begrundet.
Therefore, the question that remains to be examined is whether that discrimination is justifiable.
At ensartede forhold i det foreliggende tilfælde behandles forskelligt, står klart, når man sammenligner James Woods situation med den situation, hans franske samleverske befinder sig i.
Comparing Mr Wood’s situation with that of his French partner, it becomes obvious that, in the present case, comparable situations are being treated differently.
De har boet sammen i Frankrig i over 20 år og har begge mistet deres datter som følge af en forbrydelse i udlandet.
Both have lived together in France for more than 20 years and lost their daughter as a result of a crime committed outside French territory.
Deres familiemæssige forhold til den afdøde er det samme, og de har derfor lidt samme skade.
They are both related to the same degree to the deceased and have therefore suffered the same harm.
En forskelsbehandling kan være begrundet, såfremt den hviler på objektive grunde, der er uafhængige af nationalitet og står i rimeligt forhold til det legitime formål, der tilstræbes med den pågældende nationale lovgivning 10.
A difference in treatment can be justified only if it is based on objective considerations independent of nationality and is proportionate to the legitimate aim of the national provisions. 10
Det er tvivlsomt, om en national ordning, der forskelsbehandler direkte på grundlag
It is questionable whether a national rule that discriminates directly on grounds of
WOOD af nationalitet, i det hele taget kan være begrundet 11. Det er dog ikke nødvendigt at erstatning i overordentlig mange tilfælde. Eksempelvis ydes der ikke kun erstatning til de direkte ofre for forbrydelser, men også til de indirekte ofre, og begrebet indirekte offer fortolkes ligeledes særdeles bredt.
WOOD generous in France and provides compensation in a particularly large number of cases.
behandle dette spørgsmål, da der — selv om man antager, at en sådan begrundelsesmulighed foreligger — i det foreliggende tilfælde må afvises at foreligge en begrundelse.
nationality can ever be justified. 11 However, there is no need to discuss this here, since — even if one assumes that it may be possible to provide such a justification — it must be concluded that, in the present case, no such justification exists.
Den portugisiske regering mener, at forskelsbehandlingen kan begrundes med tanken bag den nationale solidaritet, hvoraf det følger, at en medlemsstat kan begrænse betalingen af erstatninger for forbrydelser, der er begået uden for statens territorium, til sine egne statsborgere.
The Portuguese Government considers that the idea of national solidarity provides a justification, so that a Member State can restrict the payment of compensation for crimes committed outside its own territory to its own nationals.
Uden en begrænsning ville enhver pårørende fra en anden medlemsstat, der blot opholder sig i Frankrig som turist for en kort periode, også kunne forlange en erstatning til ofre i Frankrig, såfremt en af hans nærstående bliver offer for en forbrydelse i hans oprindelsesland eller i et tredjeland, mens han opholder sig i Frankrig.
If no limits were imposed, any national of another Member State, even if he were just staying in France for a short tourist visit, could claim victim compensation in France, even in a situation in which, during his stay in France, a person close to him became a victim of crime, either in his country of origin or in a third country.
Den franske regering erkender selv, at James Wood efter dens opfattelse bør få en erstatning, i lighed med hans kone og børn.
The French Government itself admits that, in its view, Mr Wood should receive compensation, in the same way that his wife and his children did.
Den anfører således ingen begrundelse for nationalitetskriteriet som betingelse for at tildele erstatning.
In other words, the French Government does not offer any justification for making the payment of compensation conditional on nationality.
Erstatningsordningen for ofre for forbrydelser er nemlig særlig favorabel i Frankrig og giver adgang til
The system of compensation for victims of crime is particularly
Domstolen anførte således eksempelvis i Bidar-dommen i forbindelse med støtte til dækning af leveomkostningerne for studerende, at enhver medlemsstat frit kan sikre, at tildeling af støtte til dækning af leveomkostningerne for studerende fra andre medlemsstater ikke bliver til en urimelig byrde, der kan have konsekvenser for det samlede støttebeløb, der kan udbetales af denne stat.
For example, in Bidar, the Court of Justice found, in connection with the provision of assistance for maintenance costs, that it is permissible for a Member State to ensure that the grant of assistance to cover the maintenance costs of students from other Member States does not become an unreasonable burden which could have consequences for the overall level of assistance which may be granted by that State.
12 — D’Hoop-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 38, og Collins-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 8, præmis 67.
12 — D’Hoop (cited in footnote 8), paragraph 38, and Collins (cited in footnote 8), paragraph 67.
13 — Morgan-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 7, præmis 43, og Bidar-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 10, præmis 56 og 57.
13 — Morganand Bucher (cited in footnote 7), paragraph 43, and Bidar (cited in footnote 10), paragraphs 56 and 57.
14 — Dom af 26.10.2006, sag C-192/05, Tas-Hagen og Tas, Sml. I, s. 10451, præmis 34.
14 — Case C-192/05 Tas-Hagen and Tas [2006] ECR I-10451, paragraph 34.
En national ordning, der anvender nationalitetskriteriet som betingelse for tildeling af erstatning til ofre, kan dog ikke være begrundet, hvis man overhovedet mener, at en direkte diskriminerende foranstaltning principielt kan være begrundet.
However, even if one were to consider a measure that discriminates directly to be — in principle — justifiable, a national provision that refers to nationality as a requirement for the award of victim compensation cannot be justified.
Ved analog anvendelse af disse betragtninger på de foreliggende omstændigheder forekommer det legitimt at lade tildelingen af en erstatning til ofre for forbrydelser begået i udlandet være betinget af, at der består en reel forbindelse mellem den person, der gør krav på ydelsen, og den medlemsstat, der udbetaler ydelsen, for at forebygge risikoen for, at byrden bliver urimelig.
Applying those considerations to the present circumstances, it appears permissible to make the award of compensation to victims of crimes committed abroad conditional on a genuine connection between the person claiming compensation and the Member State granting it, to counter the risk of an unreasonable burden being placed on that Member State.
En national ordning, der har til formål at begrænse ydelserne til ofre for forbrydelser begået i udlandet til en kreds af personer, der har en reel forbindelse til det franske samfund, ville derfor absolut forfølge et legitimt formål.
A national provision seeking to restrict the payment of compensation to victims of crime committed outside French territory to persons with a genuine connection to French society would, to all intents and purposes, pursue a legitimate aim.
Når ydelsen alene gøres betinget af modtagernes nationalitet, afskæres de, der rent faktisk har tilstrækkelig reel tilknytning til det franske samfund, nemlig også fra at få tildelt ydelsen.
In fact, by relying exclusively on the nationality of the beneficiary, persons who have an altogether genuine connection to French society are precluded from being granted compensation too.
En person som James Wood, der har boet og arbejdet i Frankrig i 20 år, er utvivlsomt — som den franske regering i øvrigt også medgiver — tilstrækkeligt integreret i det franske samfund, hvilket udelukker, at han kan nægtes en erstatning til ofre.
A person like Mr Wood, who has lived and worked in France for more than 20 years, is undoubtedly — as, incidentally, even the French Government admits — sufficiently integrated into French society to preclude denying him an award of victim compensation.
En sådan foranstaltning er i sig selv ikke egnet til at sikre opfyldelsen af det tilstræbte formål.
For a start, such a measure is not appropriate for the attainment of the objective pursued.
For at være begrundet skulle en sådan national ordning imidlertid desuden opfylde betingelserne om proportionalitet 15.
However, in order to be legitimate, such a national provision also has to be proportionate.
En foranstaltning opfylder proportionalitetskravet, når den er egnet til at sikre opfyldelsen af det tilstræbte formål og ikke går videre, end hvad der er nødvendigt hertil.
15 A measure is proportionate when, while appropriate for securing the attainment of the objective pursued, it does not go beyond what is necessary in order to attain it.
I så henseende bemærkes, at medlemsstaterne hvad angår ydelser, som ikke er reguleret i fællesskabsretten, ganske vist har en vid skønsbeføjelse ved fastsættelsen af kriterier for vurderingen af en reel forbindelse, men dog er forpligtet til at respektere de begrænsninger, der følger af fællesskabsretten 16.
With regard to benefits that are not covered by Community law, Member States do enjoy a wide margin of appreciation in deciding which criteria are to be used when assessing the degree of genuine connection to society, but they must at the same time comply with the limits imposed by Community law. 16
Som muligt kriterium med henblik på at fastslå en reel forbindelse til det franske samfund kunne ansøgerens bopæl dog komme i betragtning 17.
However, one possible requirement to determine whether there is a genuine connection to French society could be the place of residence of the applicant.
En ydelsesmodtagers integration i samfundet i en medlemsstat kan godtgøres, såfremt det konstateres, at denne har opholdt sig i en vis periode i den pågældende medlemsstat 18.
17 Integration of a beneficiary into the society of the relevant Member State may be regarded as established by a finding that he has resided in that host Member State for a certain length of time.
15 — Jf. dommen i sagen Kommissionen mod Tyskland, nævnt ovenfor i fodnote 7, præmis 136, og Tas-Hagen og Tasdommen, nævnt ovenfor i fodnote 14, præmis 35.
15 — See Commission v Germany (cited in footnote 7), paragraph 136, and Tas-Hagen and Tas (cited in footnote 14), paragraph 35.
17 — Jf. vedrørende dette kriterium også mit forslag til afgørelse i Tas-Hagen og Tas-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 14, punkt 62 ff.
17 — See, with reference to this requirement, my Opinion in Tas-Hagen and Tas (cited in footnote 16), point 62 et seq.
16 — Tas-Hagen og Tasdommen, nævnt ovenfor i fodnote 14, præmis 36, og mit forslag til afgørelse af 30.3.2006 i nævnte sag.
16 — Tas-Hagen and Tas (cited in footnote 14), paragraph 36, and my Opinion in Case C-192/05 Tas-Hagen and Tas [2006] ECR I-10451.
18 — Bidar-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 10, præmis 59.
18 — Bidar (cited in footnote 10), paragraph 59.
WOOD dog ligeledes være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet 19.
WOOD requirement and, in particular, the required duration of the stay, must also comply with the principle of proportionality. 19
Det følger dog ikke af denne dom, at et bopælskriterium heller ikke ville være foreneligt med fællesskabsbestemmelserne under de foreliggende omstændigheder.
However, it does not follow from this judgment that, under the present circumstances, a residence requirement would be incompatible with Community law.
I Cowan-sagen forelå den »reelle forbindelse« mellem borgeren og staten nemlig allerede af en anden grund.
In Cowan, the ‘genuine connection’ between the citizen and the State already existed for another reason.
Den omstændighed, at forbrydelsen havde fundet sted på fransk territorium, og at Cowan var det direkte offer for forbrydelsen, udgjorde en tilstrækkelig tilknytning til Frankrig.
In that case, the link to France was sufficient because the crime was committed on French territory and Mr Cowan was the direct victim of that crime.
Da der derigennem i sig selv var opstået en reel forbindelse, måtte tildelingen af erstatningen ikke gøres betinget af, om der forelå en yderligere »reel forbindelse« i form af et bopælskriterium.
Given that this created a genuine connection, the award of compensation could not be made conditional on the existence of a further ‘genuine connection’ in the form of a residence requirement.
Da stedet for forbrydelsen under de omstændigheder, der ligger til grund for Wood-sagen, derimod ikke udgør en reel forbindelse, kunne et bopælskriterium i modsætning til, hvad der var tilfældet i Cowan-sagen, absolut være lovligt.
Given that in circumstances such as those underlying the Wood case, the genuine connection is not established by the place in which the crime was committed, the residence requirement could, unlike in Cowan, be considered permissible in this case.