natgillin/translations-raw huggingface dataset:
(3) Legitimitet indebærer, at moderne styring ikke udelukkende bør koncentreres om repræsentation af særlige interesser, men også skal tage hensyn til målsætninger af almen interesse f f.eks. sikkerhed og social velfærd). (4) Effektivitet betyder, at målene for lovgivningsaktivitel bør nås. så regeringsmagtens legitimitet og tilliden til hele det politiske system bevares.
(3) Legitimacy implies that modern governance should not solely concentrate on particular interest representation, but also has to keep in mind objectives ol' general interest (e.g. security, social welfare).
er uden tvivl den voksende kompleksitet ved problemer, der opstår i samfundet, og som ofte går på tværs af den offentlige forvaltnings funktionelle specialisering og derfor begrænser de individuelle sektorpolitikkers styringsmuligheder.
functional specialisation of public administrations and therefore limit the steering capability of individual sector policies.
Inden for denne nye komplekse orden kan samfundet og dets problemer ikke længere udelukkende kontrolleres af en central intelligens (f.eks. staten). Kontrolmidlerne er i stedet blevet spredt ud. og kundskaberne fordelt på en mangfoldighed af aktions- (eller "metode-") enheder'.
In this new "architecture of complexity", society and societal problems are no longer exclusively controllable by a central intelligence (e.g. the State); rather, controlling devices are dispersed and intelligence is distributed among a multiplicity of action (or "processing") units5.
For at klare disse udfordringer har mange stater iværksat radikale interne reformer for at forbedre deres offentlige politikkers funktionelle præstation og problemlosningsevne (f.eks. i form af privatisering, bedre administrativ effektivitet, decentralisering og dekoncentrering).
In order to cope with these challenges, many states have launched radical internal reforms in order to improve functional performances and problem solving capabilities of their public policies (privatisations, improvement of administrative efficiency, devolution and déconcentration).
Disse gradvise processer har også ført til fremkomsten af alternative styreformer ("bløde interventioner"), hvor offentlig intervention er mere baseret på samarbejde og netværk mellem aktører i den offentlige sektor (nationale, regionale og lokale myndigheder) eller mellem sidstnævnte og aktører i den private sektor.
These gradual processes also led to the emergence of alternative modes of governance ("soft interventions"), where public intervention is based more on cooperation and networking between players from the public sector (national, regional and local authorities) or between the latter and players of the private sector
• Ofte etableres der såkaldte politiknetværk, for at man i fællesskab kan formulere eller iværksætte offentlige politikker''.
• Frequently, so-called "policy networks" are set up in order to jointly formulate or implement public policies''.
Nylig forskning viser, at disse politiknetværk kan forbedre effektiviteten og legitimiteten af offentlige foranstaltninger, men deres positive bidrag varierer, afhængigt af de forskellige faser i den offentlige politik cyklus.7 • Politikker, som bevidst sigter på at skabe en kritisk masse af netværksbaseret samarbejde eller konsoliderer eksisterende forbindelser mellem offentlige, halvoffentlige og private aktører\ kan tilmed føre til fremkomsten af mere sammenhængende økonomiske og teknologiske rammebetingelser, som er til gavn for nye udviklingsprocesser på nationalt, regionalt eller lokalt niveau.1'
• Policies that deliberately aim at "creating" a critical mass of networking or consolidates existing interconnections between public, semipublic and private players" may even lead to the emergence of a more coherent economic and technological environment that favours new development processes at national, regional or local level. '
Et særligt kendetegn ved sådan netværksbaseret styring er. at statslige aktører tildeles en anden rolle: Sidstnævnte er ikke længere toppen af hierarkiet, men bliver involveret i forhandlinger med repræsentanter for samfundet.
A distinct feature of such network based modes of governance is that they attribute a different role to state agents: The latter are no longer on the top of a hierarchy but get entrenched in bargaining and negotiating with representatives of society.
I ekstreme tilfælde udgør styreformerne et selvorganiserende netværk, hvorved staten bliver en samling af interorganisatoriske netværk, der består af aktører fra stat og samfund uden nogen suveræn aktør, der kan styre eller lovgive.1"
In an extreme case, governance itself is a self-organising network through which the state becomes a collection of interorganisational networks made up of governmental and societal players with no sovereign player able to steer or to regulate1".
Udvikling af "samarbejdsbaseret styring" i en international sammenhæng og dens særlige kendetegn i EU-sammenhæng
77; < ? development of "cooperative governance" in an international sphere and its specific features in the Community context
Eksempler på gensidige forbindelser, hvor lokale aktorer frivilligt går sammen for at gennemføre ladies projekter. er 1) samarbejdsnetværk mellem lokale virksomheder med henblik på at få adgang til det globale marked og eksisterende teknologier.
Such interconnections voluntarily associating local players in the pursuit of common projects can be ( 1 ) cooperation networks between local firms orientated towards accessing the global market and existing technologies.
2) netværk mellem virksomheder og del lokale uddannelsesvæsen med det mål at tilpasse menneskelige ressourcer efter de lokale virksomheders ændrede behov, 3) netværk mellen) forskningscentre og eksterne teknologioverførselsorganisationer, der sigter på at øge bevidstheden om nye teknologier, der er tilpasset lokale virksomheders markedskrav og 4) interne eller tværregionale samarbejdsnetværk, som søger efter nye partnere eller har som mal al etablere strategiske alliancer.
(2) networks between firms and the local education system that aim ¿it adapting human resources to the changing needs of local firms. (3) networks between research centres and external organisations of technology transfer that aim at increasing awareness of new technologies adapted-to the market requirements ol' local firms and (4) intra- or interregional cooperation networks that aim at searching new partners or at establishing strategic alliances.
Visse af disse udfordringer bliver for øjeblikket analyseret mere tilbundsgående af større forskningsprojekter" og kan opsummeres som følgende:
Some of these challenges are currently analysed more in depth by larger research projects" and can be summarised as follows:
Disse spørgsmål, som traditionelt har været genstand for national lovgivning, vedrører i dag et større antal aktører og forskellige politikområder i fiere forskellige stater.
These issues, which were traditionally subject to national regulation, nowadays concern a larger number of players and different policy fields across different states.
Denne voksende indbyrdes afhængighed udfordrer to grundlæggende principper i den traditionelle forståelse af styring, nemlig principperne om territorialitet og suverænitet. • Globaliseringen udfordrer også effektiviteten i den nationale politikplanlægning, både med hensyn til aktionernes og problemløsningens kapacitet (den funktionelle dimension) og med hensyn til den etablerede vertikale dimension i staternes . beføjelser (den territoriale dimension). • Ovennævnte aspekter forhindrer ofte de nationale regeringer i at nå deres definerede politiske målsætninger, hvilket igen kan true statsmagtens grundlæggende legitimitet.
• Globalisation also challenges the effectiveness of national public policy making, both with regard to the capacity of action and of problem solving (functional dimension) and with regard to the established vertical division of power in states (territorial dimension).
Forbedring og videreudvikling af nye "samarbejdsbaserede styreformer" i en international sammenhæng bliver hyppigt betragtet af stater som en passende reaktion på udfordringerne fra globaliseringen og den indbyrdes afhængighed.
An improvement and further development of new modes of "cooperative governance" in an international sphere is frequently considered by states as an adequate reaction to the challenges arising from globalisation and interdependence.
Samarbejde inden for international politik finder normalt sted mellem suveræne nationalstater og klassificeres generelt i henhold til, i hvor høj grad den er integreret'2, f.eks. som "mellemstatsligt" (lav) eller "overnationalt" (høj) samarbejde.
Cooperation in international politics normally takes place between sovereign nation states and is generally classified according to its degree of integration12 as "inter-governmental" (low) or "supranational" (high).
Hvis internationalt samarbejde skal fungere, må man sikre, at deltagerne respekterer alment vedtagne regler.
In order to make international cooperation function, it must be ensured that participants respect commonly negotiated rules.
Enhver form for internationalt samarbejde stilles derfor over for et fundamentalt problem vedrørende "tillid", der ikke kan elimineres totalt, men kun delvist reduceres gennem international selvforpligtelse (f.eks. via vedtagelse af internationale traktater).
Any kind of international cooperation is therefore confronted with a fundamental problem of "trust" that cannot be totally eliminated, but only partially reduced through acts of international self-commitment (e.g. via the conclusion of international treaties).
Eftersom der i skrivende stund ikke eksisterer nogen legitim form for "international regering", der har beføjelse til at formulere og implementere generelle og bindende regler, og eftersom etablerede internationale organisationer ofte ikke er i stand til at implementere deres beslutninger effektivt, er der behov for øget internationalt samarbejde, så man i fællesskab kan fastlægge lovgivning for nye globale problemer.
Due to the fact that no legitimised form of "international government" empowered to formulate and implement general and compulsory rules exists at the time of writing and that established international organisations are frequently not able to effectively implement their decisions, increased international cooperation between states is needed in order to jointly reach a regulation for newly emerging global problems.
Debatten om begrebet "global styring"" sigter på at udvikle en samarbejdsorienteret løsning på verdensplan for at klare nogle af de vigtigste udfordringer i forbindelse med globaliseringen.
The debate on the concept of "global governance"" aims at designing a cooperative solution at worldwide level to resolve some of the major challenges arising from the overall globalisation process.
Global styring er baseret på den antagelse, at moderne styring i store træk skal være legitimeret for at være effektiv, og at effektiv styring bør anerkendes som legitim. Begrebet har som mål
Global governance is based upon the assumption that modern governance has to be broadly legitimised in order to be effective and that effective governance needs to be recognised as legitimate.
• at integrere et bredt spektrum af aktører såsom forskellige beslutningsniveauer eller ikke-suverænitetsbundne aktører (f.eks.
• integrating a broad range of players such as different levels of political decision making or non-sovereignty-bound players (such as the European Union or other international government organisation) and nongovernmental organisations in the process of governance.
EU eller andre internationale instanser) og ikkestatslige organisationer i beslutningsprocessen, • at skabe et netværk mellem disse aktører på subnationalt og internationalt/globalt niveau. • at forbedre anerkendelsen af grundlæggende principper vedrørende menneskerettigheder og civilsamfund.
• networking these players at a subnational and at international / global level,
Med integration menes, at forbindelserne mellem et systems bestanddele haren vis nærhed, intensitet og karakter.
Integration signifies some measure ol' the density, intensity and character of relations among the components elements of a system.
Integration kan gå på den kausale indbyrdes afhængighed mellem delene, konsekvens (grad af kohærens og koordination mellem delene) og strukturel forbundethed (netværksvision af integration).
Integration may refer to causal interdependence among the parts, consistency (the degree of coherence and coordination among the parts) and structural connectedness (network vision ol' integration). Brozus, L. / Zürn, M.: Globalisierung - Herausforderung des Regierens.
Oplæg, der er tilgængelig på webstedei www.bpb.de/info-franzis/info_263/body_I_263_10.html
Paper contained in the WEB-Site www.bpb.de/info-franzis/info_263/body_l_263_lu.hlml
De mest langvarige og solide "samarbejdsbaserede styreformer" på makro-regionalt niveau udvikledes først mellem de vesteuropæiske lande og forventes nu udvidet til udvalgte lande i Central- og Østeuropa.
The most long-standing and solid forms of "cooperative governance" at macro-regional level were developed first between Western European countries and is now expected to be expanded towards selected countries of Central and Eastern Europe.
Samarbejde mellem nationalstater i Vesteuropa er overvejende kendetegnet ved overnationalisme, selv om man bemærker kraftige og vedvarende elementer af mellemstatsligt samarbejde.
Cooperation between nation states in Western Europe is predominantly characterised by supranationalism, although one notices strong and persisting elements of intergovernméntalism.
Det skyldes overvejende en yderligere "uddybning" og "udvidelse" af den europæiske integrationsproces, der soges gennemført inden for Fællesskabets rammer, og som begrundes med argumentet om, at integrationen skal fortsætte i globaliseringens tidsalder, eftersom ingen af de europæiske nationalstater vil være i stand til at agere på egen hand.
This is mainly due to a further "deepening" and "widening" of the European integration process pursued in the Community framework, justified by the argument that integration has to be continued in the age of globalisation, as none of the European nation state will be able to act on its own.
Der kan udpeges tre forskellige hovedårsager til den omfattende ændring af EU-systemet i de senere år:
Three different kinds of major inputs can be identified that were mainly responsible for the profound transformation of the Community system in recent years:
• Politiske aftaler mellem aktorer med en egen institutionel interesse (Kommissionen. Europa-Parlamentet osv. ).
• Intentional constitutional choice agreed upon in inter­governmental conferences (IGCs). • Political arrangements between players with an institutional self­interest (Commission.
De decentraliseringsprocesser, der er blevet igangsat i forskellige medlemsstater, er en tjerde årsag.
The devolution processes that were launched in different Member States are a fourth input.
De blev delvis påvirket af ovennævnte årsager, der forandrede EU-systemet og samtidig bidrog til den overordnede forandringsproces i Fællesskabet.
They were partly influenced by the above mentioned inputs transforming the EU­system and contributed in the same time to the overall transformation process of the Community.
Især de tre regeringskonferencer i lobet af de sidste to årtier (1985, 1991 og 1996) har bidraget til yderligere ændringer i EU-fællesskabet (de grundlæggende institutioner, deres beføjelser og forbindelser).
In particular, the three inter­governmental conferences of the past two decades (1985, 1991 and 1996) have contributed to further change in the system of EU­polity (basic institutions, their powers and relationships).
Den nuværende konfiguration af "samarbejdsbaseret styring" eller "netværksbaseret styring" pa EU-niveau er sammensat, tvetydig og har mange niveauer, strukturer og centre.
The current configuration of "cooperative government" or "network governance" at EU­level is complex, ambiguous, multi­levelled, multi­structured and multi­centred.
Institutionelle og proceduremæssige forbindelser inden for dette system al' beslutningstagning på mange niveauer finder sted inden for rammerne af en lang række forskellige netværk, der spænder over forskellige decentrale mynndighedsniveauer, statsinstitutioner og offentligprivate organisationer, mens det generelt mere ligner en "marmorkage" end en "lagkage".
Institutional and procedural relations within this system of multi­level decision­making take place in the framework of a multitude of networks spanning various territorial levels of governance, institutions of government and public­private organisations, while its overall appearance seems to be more like a "marble cake" rather than a "layer cake".
Denne særlige form for "EU-netværksbaseret styring" påstår ikke at have demokratisk kvalitet, men legitimitet, der er baseret pa forhandlinger, institutionaliseret normorientering og funktionel repræsentation."
This particular mode of "EU­network governance" does not claim to have democratic quality but legitimacy spawned by processes of deliberation, institutionalised norm orientation, and functional representation"
Især Kommissionen, der råder over en bred vifte af lovgivningsmæssige og udøvende funktioner, har været interesseret i at udvikle dette system af "netværksbaseret styring".
The Commission, which commands a broad range of legislative and executive functions, was particularly interested in developing this system of "network governance".
Målet har været at gøre produktiv nytte af dens initiativret. at vogte effektivt over traktaten eller forvalte et bredt spektrum af EU-støttede programmer.
The aim was to make productive use of its right of initiative, to be successful as guardian of the Treaty or to manage a vast array ol' Community funded programmes.
Kommissionen har fastlagt rutiner for at kunne udnytte -bade offentlige og private - eksterne aktørers ekspertise, så man kan sikre, at Kommissionens forslag godkendes af dem, man træffer beslutninger for.
The Commission has established routines to draw upon the expertise of external players ­ be they public or private ­ in order to ensure that its proposals are approved of by those governed.
I årevis har Kommissionen støttet transnational interessedannelse og spillet en aktiv rolle i "netværksopbygningen" samt tilskyndet til dannelsen al' transnationale politikfællesskaber omkring politikomrader, som den har en interesse i at fremme.
For years the Commission has supported transnational interest formation and has played an active role in "networking", encouraging the formation of transnational policy communities around policy issues which it has an interest in promoting.
Endvidere er Kommissionen stærkt afhængig af netværk for at implementere fællesskabspolitikker. I forbindelse med adskillige programmer er der endvidere blevet indført (i strukturfondene) et "partnerskabsprincip" for at sikre, at fastlæggelsen af rammer for og programplanlægning af fællesskabspolitikker er tættere på borgerne.
Furthermore, the Commission heavily relies on networks in implementing Community policies and for various programmes a "partnership principle" has been introduced (Structural Funds) in order to get framing and programming of Community policies closer to people.
Disse strategier har været effektive, fordi de er blevet støttet eller i det mindste tolereret al' både nationale regeringer og private aktorer.1'
These strategies have been successful because they were supported or at least tolerated by national governments and private players alike".
Begge dokumenter cr tilgængelige pa webstedet www.arena.uio.no/ publications
Both documents are contained in the WEB­Site www.arena.uio.no/publications
Trods denne udvikling står Fællesskabets system med samarbejdsbaseret styring over for en række større udfordringer og søger for øjeblikket efter nye og mere legitime styreformer.
Despite this development, the Community system of cooperative governance is confronted with a number of major challenges and is currently in a search of new and more legitimate modes of governance.
Ifølge et nyligt arbejdsdokument fra Kommissionen har der inden for den europæiske integrationsproces' bredere rammer vist sig fire vigtige aspekter1":
According to the Commission's view expressed in a recent working document, four important aspects have emerged in the broader context of the European integration process1":
• Et flertal i den offentlige opinion ønsker fortsat en videreførelse af den politiske integration i EU, men tager afstand fra de etablerede institutioner.
• A majority of the public opinion remains attached to a continuation of the political integration of the European Union but marks its distance vis à vis the established institutions.
De fastlagte målsætninger og deres virkemåde bliver ofte ikke forstået.
The objectives pursued and their functioning are often not understood.
• Yderligere forventninger formuleres af borgerne og såkaldte nye europæiske aktorer, som er direkte berørt af anvendelsen af EU-lovgivning eller af implementeringen af fællesskabspolitikker (lokale og regionale myndigheder, NGO'er. eksperter, presse, politikere i medlemsstaterne osv.), der delvis udtrykker ønske om større effektivitet og delvis udviser vilje til større deltagelse. • Efter en usædvanlig fase kendetegnet ved en væsentlig udvidelse af EU's beføjelser i løbet af det seneste årti gennemgår den europæiske integrationsproces nu en overgangsfase, hvor "aktiv integration" bliver et vigtigere spørgsmål: Især kvaliteten af de udøvende funktioner, det rette valg af "gode" instrumenter og bedre koordination understreges. • Fællesskabsinstitutionerne står også over for mange problemer i forbindelse med udfordringer, som de parlamentariske repræsentative systemer (krav om direkte deltagelse, usikkerhedsmomenter) eller moderne styreformer (uddelegering af offentlige opgaver) skal løse.
• After an exceptional phase characterised by a substantial enlargement of powers attributed to the European Union during the past decade, the process of European integration now undergoes a phase of transition in which "active integration" becomes a more important issue: It particularly emphasises quality of executive functions, the right choice of "good" instruments and better coordination.
For EU som helhed forventer førende videnskabsmænd17, at legitimiteten og yderligere skridt i retning af integration i den nærmeste fremtid vil afhænge af funktionel præstation, sammenlignelige problemløsningsevner, evne til at tilgodese relevante politiske interesser samt institutionelle garantier mod misbrug af EU-beføjelser.
For the EU as a whole, leading members of the scientific community17 expect that legitimacy and further steps towards integration will depend in the foreseeable future upon functional performance, comparative problem solving capabilities, the ability to satisfy relevant political interests and institutional safeguards against abuse of European power.
Desuden mener de, at der ikke på nuværende tidspunkt findes en følelse af en kollektiv europæisk identitet, og de forventer heller ikke, at en fælles identitet vil opstå.
In addition they believe that there is no pre-existing sense of collective European identity and that a shared identity is not expected to emerge.
Udvidelsen med nye medlemsstater fra Central- og Østeuropa vil øge heterogeniteten og gøre udviklingen af en fælles identitet endnu mere usandsynlig.
Adding new Member States from Central and Eastern Europe will increase heterogeneity and make the development of a common identity even more unlikely.
Kommissionen har derfor indledt en bred debat, der tager sigte på at fremme nye styreformer på EU-niveau.
The Commission has therefore launched a broad debate that aims at promoting new forms of European governance.