natgillin/translations-raw huggingface dataset:
72 — Jeg er i denne henseende enig med den forelæggende ret (forelæggelseskendelsens præmis 44 ff.), som ikke synes at tvivle på, at disse direktiver repræsenterer præcise og ubetingede rettigheder.
72 — In that regard I agree with the order for reference (paragraph 44 et seq.) which certainly does not appear to call into question the fact that those directives create precise and unconditional rights.
Mark Hoskins & William Robinson, Oxford and Portland, Oregon, 2003, s. 370, mener, at præcision og ubetingethed kun skal være til stede, når påkaldelsen af en fællesskabsretlig bestemmelse søger at erstatte en national, men ikke når målet er at udelukke en national bestemmelse, til trods for at retspraksis i disse tilfælde ligeledes påbyder disse egenskaber. 73 — F. Emmert: »Les jeux sont faits: rien ne va plus ou une nouvelle ocassion perdue par la CJCE«, i Revue trimestrielle de droit européen, no. 1, (1995), s. 17.
Mark Hoskins & William Robinson, Oxford and Portland, Oregon, 2003, p. 370, maintains that the requirement that a directive must be precise and unconditional needs to be satisfied only where, by relying on the Community provision, the intention is to replace the national provision, but not where the aim is merely to exclude it, despite the fact that the Court has held that the requirement must be satisfied in both cases. 71 — Judgments in Case 103/88 Fratelli Costanzo [1989] ECR 1839, and Case C-319/97 Kortas [1999] ECR I-3143.
Vi har ikke her at gøre med abstrakte principper, men med konkrete normative regler, som skaber ret for teleoperatøren til, at prisen for tilslutning kun omfatter udgifter til sammenkobling med abonnentledningerne.
The present case does not concern abstract principles but rather specific legislative provisions which confer on telecommunications operators the right to include only the costs of connection to the local loop in the interconnection charge.
Under alle omstændigheder skal der, som generaladvokat Mázak anfører i sit forslag til afgørelse 76i sagen Félix Palacios de la Villa 77, tages hensyn til, at rets- kan skabe rettigheder med direkte virkning, herunder i relationerne mellem borgere (horisontale), og de nationale domstole pålægges at sikre deres beskyttelse.
Opinion in Palacios de la Villa, that, in ive rights, including in (horizontal) relations between individuals, which the national courts are responsible for safeguarding.
praksis heller ikke nægter direkte virkning af direktivbestemmelser, der er genstand for undtagelser, eller som har behov for en berettigelse.
accordance with caselaw, the fact that provisions of a directive are subject to exceptions or provide for justifications does not mean that the directive lacks direct effect.
Konkretiseringen af begrebet »omkostningsægthed« er som en genpart af den endelige fastsættelse af beløbet, selv om det ikke tilslører indholdet i den omhandlede rettighed.
The specific definition of the concept of ‘cost orientation for tariffs’ is held up as a mirror when the final price is set, although it does not cloud the substance of the right concerned.
Den af den tyske regering og Deutsche Telekom fremsatte kritik med henblik på at tilsløre præciseringen af disse bestemmelser er formuleret på en måde, som giver anledning til tvivl, der forsvinder, hvis man ser nærmere på den fejl at identificere operationen »integrere« — et ubestemt begreb — med begrebet »gennemføre« et direktiv.
The forceful argument put forward by the German Government and Deutsche Telekom in an attempt to conceal the fact that those provisions are precise is vitiated by serious confusion in its drafting, which is dispelled by the realisation that it contains the error of likening the task of ‘incorporating’ an indeterminate concept to that of ‘implementing’ a directive.
76 — Fremsat den 15.2.2007, hvor der henvises til præmis 105 i dommen i sagen Pfeiffer m.fl., en sag, i hvis andet forslag til afgørelse jeg (i punkt 36) gør opmærksom på vigtigheden af ikke at gøre tilbageskridt i forhold til de fremskridt, der er opnået vedrørende den direkte virkning.
76 — In which he referred to paragraph 105 of the judgment in Pfeiffer and Others. In the second opinion in Pfeiffer (paragraph 36), I emphasised that it is important not to undo the progress made in relation to direct effect.
79 — Dom af 26.2.1986, sag 152/84, Marshall I, Sml. s. 723.
78 — Joined Cases C-74/95 and C-129/95 X [1996] ECR I-6609.79 — Case 152/84 Marshall I [1986] ECR 723.
Domstolen har udtalt, at en udvidelse af princippet om direktivers direkte virkning til at omfatte retsforhold mellem private ville være ensbetydende med, at der tillægges Fællesskabet beføjelse til at udstede regler, der direkte skaber forpligtelser for private, selv om denne kompetence kun gælder udstedelse af forordninger og vedtagelse af beslutninger 80.
According to the Court, extending the doctrine of the direct effect of directives to the sphere of relations between individuals would be tantamount to conferring on the Community a power to enact obligations for individuals, whereas that competence is limited to the adoption of regulations or decisions. 80
Årene har alligevel ikke kunnet bringe stemmer til fordel for anerkendelsen af en horisontal direkte virkning til tavshed, jf. generaladvokat Lenz 81 i hans forslag til afgørelse i sagen Faccini Dori 82, med støtte i tidligere argumenter fra generaladvokaterne
Nevertheless, time has not succeeded in silencing the calls for horizontal direct effect to be recognised. Advocate General Lenz 81 made such a call in the opinion in Faccini Dori, 82relying in turn on the arguments previously put forward by advocates general
Konstateringen af TKG’s forskydning heder for borgere, som ikke er parter i det
The finding that the TKG is incompatible with Community law
Fællesskabets retspraksis tolererer ikke dissonanser, selv om den i en
There is no room for disharmony in the repertoire of Community caselaw, although,
83 — Forslag til afgørelse af 26.1.1993 i sagen, der gav anledning til dom af 2.8.1993, sag C-271/91, Marshall II, Sml. I, s. 4367.
81 — Advocate General Lenz called for the law based on the Treaty to develop in the interests of the uniform, effective application of Community law so as to extend the doctrine to relationships between private individuals and thus respond to the legitimate expectations nurtured by citizens of the Union.
85 — Ud over det nævnte arbejde af F. Emmert illustreres denne opfattelse i T. Tridimas: »Horizontal effect of directives: a missed opportunity?« i European Law Review, nr. 6 (1994), s. 621-636.
85 — In addition to the work cited by Emmert, F., that view is also put forward in Tridimas, T., ‘Horizontal effect of directives: a missed opportunity?’, European Law Review, No 6 (1994), pp. 621 to 636.
86 — Det understreger jeg i punkt 41 i mit andet forslag til afgørelse i sagen Pfeiffer m.fl..
86 — I made that point in paragraph 41 of my second opinion in Pfeiffer and Others.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — FORENEDE SAGER C-152/07 — C-154/07 ganske vist bemyndigede kontraktforhold) og bliver til et selvstændigt problem.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07 in cases such as the present one, it will yield to the melody of triangular relationships.
sag som den foreliggende retter ind efter trekantssituationens melodi.
relationship) and it acquires substantive connotations such that it becomes a separate problem.
Jeg kan ikke se nogen undskyldning, som hindrer det.
I see no grounds precluding such a finding.
Man må ikke glemme, at de underliggende faktiske og retlige relationer i disse præjudicielle sager vedrører private personer (Arcor, TELE2 og Telekom GmbH), som ikke er imod en anden borger, men direkte mod staten (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post).
It is important to recall that the factual and legal relationships underlying the present references for a preliminary ruling involve private persons (Arcor, TELE2 and Telekom GmbH) who have taken action not against another private person but against the State (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post).
Der er ingen grund til Bundesverwaltungsgerichts tvivl, da der i denne sag ikke påberåbes en isoleret ret til nogen relation med den offentlige myndighed, som kan påføre en anden person skade, som det skete i Busseni-sagen, 90men ligesom i Wellssagen og Fratelli Constanzo-sagen hidrører skaden fra statens handling.
There is no reason for the Bundesverwaltungsgericht to be disheartened because the right invoked in the present case is not one which is free of any link to the public authorities and liable to cause damage to another individual, as occurred in Busseni; 90instead, like in Wells and Fratelli Constanzo, the damage flows from the action of the State.
Her ligger den afgørende forskel i forhold til andre sager og særligt i forhold til Telefónica O2 Czech Republic, der drejede sig om en tvist mellem to teleoperatører om at få adgang til nettet, som førte til en civil retssag mellem de to, hvor tilsynsmyndigheden fik en mæglerrolle.
Therein lies the essential difference between this and other cases, particularly Telefónica O2 Czech Republic, which concerned a dispute between two telecommunications operators over access to the network, resulting in civil proceedings between them, while the regulatory authority was confined to the role of mediator.
Der er derfor ingen direkte horisontale virkninger eller virkelige skader for det dominerende selskab.
Accordingly, the dominant undertaking suffers no horizontal direct effects or genuine damage.
Den påståede rettighed er skabt af en bestemmelse, der er i strid med fællesskabsretten, og dens stilling berøres kun ved, at den afskæres fra at modtage nogle ulovlige beløb.
Moreover, the right that undertaking seeks to enforce was created by a provision which is contrary to Community law and its position is affected only indirectly, in that it is unable to impose unlawful charges.
I den skjulte retskonflikt i denne sag er der imidlertid intet råderum for viljens selvstændighed eller for den private ret for så vidt angår takstfastsættelsen, for ifølge udformningen af den fællesskabsretlige og den tyske retsorden tilkommer den eksklusive beføjelse hertil staten.
However, in the dispute which gave rise to the present case, there is no latitude for freedom of action or, therefore, for private law when it comes to setting the charge in question because, in accordance with Community and German law, exclusive competence in that regard rests with the State.
Et bekræftende svar på det andet spørgsmål synes uundgåeligt i lyset af fællesskabsrettens forrang, som kræver, at den nationale domstol sikrer den retsundergivne de rettigheder, der følger af direktiverne, når den nationale lov forhindrer deres opfyldelse.
An affirmative reply to the second question appears unavoidable in the light of the primacy of Community law, pursuant to which the national court must guarantee to individuals the rights flowing from directives where national law precludes respect for those rights.
I den sammenhæng adskilles opgørelsen af det supplerende bidrag fra den forudgående tilladelse til samtrafik (som
In those circumstances, the setting of the additional charge is independent of the prior approval of the interconnection charge (which certainly gave rise to a contractual
På baggrund af alle de anførte overvejelser foreslår jeg, at Domstolen besvarer Bundesverwaltungsgerichts præjudicielle spørgsmål således:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should reply to the questions referred for a preliminary ruling by the Bundesverwaltungsgericht, declaring that:
»1) Artikel 4c i Kommissionens direktiv 90/388/EØF af 28. juni 1990 om liberalisering af markedet for teletjenester, artikel 7, stk. 2 og 4, og artikel 12, stk. 7, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33/EF af 30. juni 1997 om samtrafik på teleområdet med henblik på at sikre forsyningspligtydelser og interoperabilitet ved anvendelse af ONP-principperne er til hinder for, at en national tilsynsmyndighed pålægger operatøren af et forbindelsesnet, der er sammenkoblet med et offentligt teleabonnentnet, at yde den markedsdominerende operatør af abonnentnettet et bidrag til udligning af det underskud, der opstår for abonnentnetoperatøren som følge af udbud af abonnenttilslutninger.
(1) Article 4c of Commission Directive 90/388/EEC of 28 June 1990 on competition in the markets for telecommunications services and Articles 7(2) and (4) and 12(7) of Directive 97/33/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 on interconnection in telecommunications with regard to ensuring universal service and interoperability through application of the principles of Open Network Provision preclude a national regulatory authority from requiring the operator of a network interconnected with a public subscriber network to pay a contribution to the dominant operator to compensate that operator for the deficit incurred as a result of providing the local loop.
2) Den nationale ret skal under en sag angående den dominerende operatørs krav om opfyldelse af den omhandlede forpligtelse tage hensyn til, at en sådan forpligtelse, der er i overensstemmelse med en bestemmelse i national ret, er uforenelig med fællesskabsretten.«
(2) The national court must take into account the incompatibility with Community law of a provision of national law in proceedings in which the dominant operator seeks compliance with the aforementioned requirement.
I de forenede sager C-152/07 — C-154/07, angående tre anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet i medfør af artikel 234 EF af Bundesverwaltungsgericht (Tyskland) ved afgørelser af 13. december 2006, indgået til Domstolen den 20. marts 2007, i sagerne
THREE REFERENCES for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Bundesverwaltungsgericht (Germany), made by decisions of 13 December 2006, received at the Court on 20 March 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts og L. Bay Larsen samt dommerne K. Schiemann, J. Makarczyk, P. Kūris (refererende dommer), E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh og J.-C. Bonichot, generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer justitssekretær: fuldmægtig K. Sztranc-Sławiczek, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 19. februar 2008, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: K. Sztranc-Sławiczek, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 19 February 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
— Det Forenede Kongeriges regering ved V. Jackson og M. Hoskins, som befuldmægtigede
— the United Kingdom Government, by V. Jackson and M. Hoskins, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved G. Braun og K. Mojzesowicz, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 1. april 2008, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by G. Braun and K. Mojzesowicz, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 1 April 2008, gives the following
Disse anmodninger er blevet fremsat i forbindelse med tre »revisions«-anker, hvori deltager henholdsvis Arcor AG & Co. KG (herefter »Arcor«), Communication Services TELE2 GmbH (herefter »TELE2«) og Firma 01051 Telekom GmbH (herefter »01051 Telekom«), som driver deres virksomhed gennem offentlige telenet, på den ene side, og Forbundsrepublikken Tyskland, repræsenteret ved Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (forbundsagenturet for elektricitet, gas, telekommunikation, post og jernbaner, herefter »tilsynsmyndigheden«) samt Deutsche Telekom AG (herefter »Deutsche Telekom«) som procesdeltager, på den anden side, i anledning af tilsynsmyndighedens afgørelse af 29. april 2003, i henhold til hvilken sidstnævnte med virkning fra den 1. juli 2003 tillod et tilslutningsbidrag på 0,004 EUR pr. minut på opkaldsprisen for forbindelser fra Deutsche Telekoms nationale telefonnet til en samtrafikpartner i sin egenskab af operatør af forbindelsesnettet for lokale opkald [herefter »ydelsen Telekom-B2 (lokal)«]. Retsforskrifter
The references were made in three sets of appeal proceedings on a point of law (‘Revision’) in which the parties were (i) Arcor AG & Co. KG (‘Arcor’), (ii) Communication Services TELE2 GmbH (‘TELE2’) and (iii) Firma 01051 Telekom GmbH (‘01051 Telekom’), all operators of public telecommunications networks, on the one hand, the Bundesrepublik Deutschland, represented by the Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (Federal Agency for Electricity, Gas, Telecommunications, Post and Rail Networks; ‘the regulatory authority’), on the other, and, as an intervening party, Deutsche Telekom AG (‘Deutsche Telekom’), and which concerned a decision of the regulatory authority of 29 April 2003 approving, as from 1 July 2003, a connection charge of EUR 0.004 per minute in respect of call charges for the provision of calls originating in Deutsche Telekom’s national telephone network to an interconnection partner operating as a carrier for local calls (‘the Telekom-B2 (local) facility’). Legal context
»[…] For at give teleselskaberne mulighed for at afslutte deres forberedelser til konkurrence og især den påkrævede udligning af taksterne, kan medlemsstaterne beholde deres nuværende særlige og eksklusive rettigheder til at udbyde taletelefoni indtil den 1. januar 1998. Medlemsstater med mindre udviklede eller meget små net kan få en midlertidig fritagelse, når dette kan begrundes i behovet for at udføre strukturtilpasning, men udelukkende i det omfang, denne tilpasning kræver. Sådanne medlemsstater kan efter anmodning tildeles en yderligere overgangsperiode på op til henholdsvis fem og to år, hvis det er nødvendigt for at kunne fuldføre den påkrævede strukturtilpasning.
‘… In order to allow telecommunications organisations to complete their preparation for competition and in particular to pursue the necessary rebalancing of tariffs, Member States may continue the current special and exclusive rights regarding the provision of voice telephony until 1 January 1998.
Spanien, Irland, Grækenland og Portugal med hensyn til mindre udviklede net og Luxembourg med hensyn til meget små net. […]«
The Member States which may request such an exception are Spain, Ireland, Greece and Portugal with regard to less developed networks and Luxembourg with regard to very small networks. …’
Af 20. betragtning til direktiv 96/19 fremgår:
Recital 20 in the preamble to Directive 96/19 states:
»[…] Medlemsstaterne skal hurtigst muligt aftrappe alle uberettigede restriktioner for teleselskabernes gradvise udligning af taksterne, navnlig dem, der forhindrer indførelse af takster, der ikke svarer til omkostningerne, og [som] øger byrden ved alment tjenesteudbud […]«
‘… Member States should phase out as rapidly as possible all unjustified restrictions on tariff rebalancing by the telecommunications organisations and in particular those preventing the adaptation of rates which are not in line with costs and increase the burden of universal service provision….’
Artikel 4c, stk. 3, i direktiv 90/388, indsat ved artikel 1, nr. 6, i direktiv 96/19, bestemmer:
The third paragraph of Article 4c of Directive 90/388, inserted by Article 1(6) of Directive 96/19, provides:
»Medlemsstaterne skal tillade deres teleselskaber at udligne taksterne under hensyntagen til specifikke markedsvilkår og behovet for at sikre alment tjenesteudbud til en overkommelig pris, og medlemsstaterne skal især tillade dem at tilpasse nuværende takster, der ikke er baseret på omkostninger, og som forøger byrden ved at sørge for alment tjenesteudbud, for at nå frem til takster baseret på faktiske omkostninger.
‘Member States shall allow their telecommunications organisations to rebalance tariffs taking account of specific market conditions and of the need to ensure the affordability of a universal service, and, in particular, Member States shall allow them to adapt current rates which are not in line with costs and which increase the burden of universal service provision, in order to achieve tariffs based on real costs.
Kan en sådan udligning ikke afsluttes inden den 1. januar 1998, skal de pågældende medlemsstater underrette Kommissionen om den kommende gradvise udligning af de resterende takstforskelle.
Where such rebalancing cannot be completed before 1 January 1998 the Member States concerned shall report to the Commission on the future phasing-out of the remaining tariff imbalances.
Heri skal indgå en detaljeret tidsplan for gennemførelsen.«
This shall include a detailed timetable for implementation.’
Artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33 er affattet som følger:
Article 7(2) of Directive 97/33 is worded as follows:
»Samtrafiktakster skal overholde principperne om gennemsigtighed og omkostningsægthed.
‘Charges for interconnection shall follow the principles of transparency and cost orientation.
Bevisbyrden for, at taksterne er omkostningsægte og ikke giver mere end en rimelig forrentning af investeringerne, påhviler den organisation, der udbyder samtrafik via sine faciliteter.
The burden of proof that charges are derived from actual costs including a reasonable rate of return on investment shall lie with the organisation providing interconnection to its facilities.
Bestemmelsen i dette stykke finder også anvendelse på organisationer, der er angivet i bilag I, del 3, og som de nationale tilsynsmyndigheder har meddelt har en stærk markedsposition på det nationale marked for samtrafik.«
This paragraph shall also apply to organisations set out in Part 3 of Annex I which have been notified by national regulatory authorities as having significant market power on the national market for interconnection.’
Artikel 12, stk. 7, i direktiv 97/33, indsat ved direktiv 98/61, bestemmer:
Article 12(7) of Directive 97/33, added by Directive 98/61, states:
»De nationale tilsynsmyndigheder kræver, at i hvert fald organisationer, som driver offentlige telenet som defineret i del I i bilag I, og som de nationale tilsynsmyndigheder har meddelt har en stærk markedsposition, giver deres abonnenter, herunder dem, der benytter ISDN, mulighed for at få adgang til koblede tjenester hos enhver udbyder af offentlige teletjenester, som har samtrafik med de pågældende organisationer.
‘National regulatory authorities shall require at least organisations operating public telecommunications networks as set out in Part 1 of Annex I and notified by national regulatory authorities as organisations having significant market power, to enable their subscribers, including those using ISDN [integrated services digital network], to access the switched services of any interconnected provider of publicly available telecommunications services.
Med henblik herpå skal der senest den 1. januar 2000 eller i lande, der har fået en længere overgangsperiode, snarest muligt derefter, dog senest to år efter en eventuelt senere dato, der er blevet aftalt for fuld liberalisering af taletelefonitjenester, være indført faciliteter, som giver abonnenterne mulighed for at bruge disse tjenester ved hjælp af fast operatørvalg med mulighed for ved det enkelte opkald at fravælge en forhåndsindstilling ved hjælp af et kort forvalgsnummer.
For this purpose facilities shall be in place by 1 January 2000 at the latest or, in those countries which have been granted an additional transition period, as soon as possible thereafter, but no later than two years after any later date agreed for full liberalisation of voice telephony services, which allow the subscriber to choose these services by means of preselection with a facility to override any preselected choice on a call-by-call basis by dialling a short prefix.