natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den forelæggende ret rejser endvidere spørgsmålet om gyldigheden af forordning nr. 2398/97 i forhold til grundforordningen.
There would be a failure to fulfil obligations only if it were known from the outset which method may and must be applied and from which date.
Den forelæggende ret spørger idet væsentlige, om Kommissionen har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved fastlæggelsen af den berørte vares »konstruerede« normale værdi, dumpingmargenen, og hvorvidt fællesskabserhvervsgrenen har lidt skade.
According to the Republic of Lithuania, if it had been clearly established that Member States are free to apply the ‘pull’ method which is simpler from a technical point of view, it could have made use of that option, which would have saved a considerable amount of time.
Ikea støtter sig på grundforordningens artikel 2, stk. 6, vedrørende fastsættelsen af en vares normale værdi, grundforordningens artikel 2, stk. 11, vedrørende fastsættelsen af dumpingmargenen, og samme forordnings artikel 3, stk. 5, vedrørende afgørelsen af, hvorvidt fællesskabserhvervsgrenen lider skade.
Furthermore, points 4 and 13 of Recommendation 2003/558 should be interpreted as meaning that the aims of the Universal Service Directive are not achieved in an effect - ive manner by employing the ‘pull’ method and therefore it is necessary to introduce the ‘push’ method as widely as possible. Since extra time was necessary in order to implement this method, the Commission provided for an additional period in the recommendation.
Ikea gør i denne henseende gældende, at eftersom den fortolkning af bestemmelserne i antidumpingaftalen, som er foretaget i DSB’s afgørelser, bekræfter den omstændighed, at de fremgangsmåder, som de berørte fællesskabsinstitutioner benytter ved fastlæggelsen af dumpingmargenen, og af, hvorvidt der foreligger en skade, er urigtige, bør det lægges til grund, at disse fremgangsmåder også er i strid med grundforordningen.
It must be recalled that, under Article 26(3) of the Universal Service Directive, Member States are to ensure that undertakings which operate public telephone networks make caller location information available to authorities handling emergencies, to the extent technically feasible, for all calls to the single European emergency call number ‘112’.
Rådet og Kommissionen er derimod af den opfattelse, at forordning nr. 2398/97 er gyldig i forhold til fællesskabsretten. Kommissionen, støttet af Rådet, indtager det standpunkt, at de bestemmelser i forordning nr. 2398/97, der anfægtes i forhold til grundforordningen, udgør praksis, der længe har været gældende, som indtil videre ikke er blevet erklæret ugyldig af Fællesskabets retsinstanser.
As is clear from the 36th recital in the preamble to the Universal Service Directive, that provision aims to improve the level of protection and the security of users of ‘112’ services and assist the emergency services in the discharge of their duties.
Det bemærkes i denne henseende, således som generaladvokaten har anført i punkt 102 i forslaget til afgørelse, at Fællesskabets institutioner inden for den fælles handelspolitik og ganske særligt med hensyn til handelsmæssige beskyttelsesforanstaltninger har et vidt skøn som følge af kompleksiteten af de økonomiske, politiske og retlige situationer, de skal undersøge (jf. i denne retning dom af 4.10.1983, sag 191/82, Fediol mod Kommissionen, Sml. s. 2913, præmis 26, og af 7.5.1987, sag 255/84, Nachi Fujikoshi mod Rådet, Sml. s. 1861, præmis 21).
It follows from the wording and the aim of the provision that it imposes on Member States, subject to technical feasibility, an obligation to achieve a result which is not limited to putting in place an appropriate regulatory framework, but which requires that the location information for all callers to the ‘112’ be actually transmitted to the emergency services.
I, s. 781, præmis 63, og af 19.11.1998, sag C-150/94, Det Forenede Kongerige mod Rådet, Sml. I, s. 7235, præmis 54).
In this case, the Republic of Lithuania does not deny that when the period prescribed in the reasoned opinion expired, that information was not transmitted in cases where the call came from a mobile telephone.
Det bør således undersøges, hvorvidt fællesskabsinstitutionerne har anlagt et åbenbart urigtigt skøn i forhold til fællesskabsretten ved fastlæggelsen af den berørte vares »konstruerede« normale værdi, dumpingmargenen, og hvorvidt fællesskabserhvervsgrenen har lidt skade.
First, the Republic of Lithuania’s argument that the Commission’s complaint is not formulated in an appropriate manner since it has adopted all the legal, technical and organisational measures necessary to transpose Article 26(3) of the Universal Service Directive, cannot be accepted.
Den normale værdi beregnes for alle typer af varer, der sælges med henblik på eksport til Fællesskabet af alle selskaber, i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 3. Denne værdi fastsættes på grundlag af hvert selskabs produktionsomkostninger for de eksporterede varetyper plus et rimeligt beløb til dækning af dels salgs-, administrations- og andre generalomkostninger, dels fortjeneste.
Second, as regards the requirement of technical feasibility which accompanies the obligation imposed on the Member States by Article 26(3) of the Universal Service Directive, it must be held that, according to the information provided by the Republic of Lithuania, the failure to transmit information on the location of calls from the public mobile telephone networks is due to the fact that the operators of those networks do not have the necessary technical equipment, which would require substantial investment.
Hvad angår brugen af kun et enkelt selskabs fortjenstmargen bemærkes det i betragtning 18 til forordning nr. 2398/97, at undersøgelsen har været begrænset til en stikprøve af eksporterende producenter i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, og at det store flertal af de samarbejdsvillige indiske selskaber er eksportorienterede virksomheder uden et hjemmemarkedssalg af samme vare. Til stikprøven udvalgte Kommissionen fem indiske eksporterende producenter, hvoraf to ved udvælgelsen havde erklæret, at de havde haft et salg på nævnte marked af samme vare.
It follows from that evidence, without there being any need to examine the agreement concluded on 4 December 2006 between the Joint Emergency Services Centre and the providers of public mobile telephone network services, the interpretation of which is a matter of dispute between the parties, that the reason for the failure to transmit information on the location of calls from those networks does not arise from technical characteristics of those networks, which would prevent the transmission of that information, but from the lack of the investment required in order to acquire or adapt the equipment so as to allow that transmission.
Som angivet i betragtning 23 til den midlertidige forordning, fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at kun én virksomhed havde et repræsentativt salg af samme vare på hjemmemarkedet i undersøgelsesperioden.
As the Commission rightly stated, the failure to acquire or adapt the equipment necessary cannot be regarded as a lack of technical feasibility within the meaning of Article 26(3) of the Universal Service Directive.
Det bemærkes i denne henseende, således som generaladvokaten har anført i punkt 132-142 i forslaget til afgørelse, at Rådet ikke har anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved i forbindelse med fastsættelsen af beløbet til dækning af salgs-, administrations- og andre generalomkostninger samt fortjenesten at lægge til grund, at grundforordningens artikel 2, stk. 6, litra a), kan finde anvendelse, når de tilgængelige oplysninger vedrører en enkelt producent og tillader, at der ses bort fra oplysninger vedrørende salg, der ikke er gennemført som led i normal handel.
Lastly, as regards the arguments put forward by the Republic of Lithuania regarding the method to be employed in order to transmit location information on callers to the ‘112’ number, it must be held, first of all, that Article 26(3) of the Universal Service Directive does not contain any information in that regard and therefore leaves the Member States to decide the manner in which they wish to actually ensure that that information is transmitted.
DOM AF 27.9.2007 — SAG C-351/04
In point 4, Recommendation 2003/558 mentions two methods.
Det følger heraf, at Rådet ikke anlagde et åbenbart urigtigt skøn ved beregningen af den berørte vares »konstruerede« normale værdi.
Although it follows from the wording of point 4 and the 10th recital in the preamble to Recommendation 2003/558 that the Commission regards the application of the first method to be the most effective and recommends that the Member States impose it, at least after an intermediate period, on public telephone networks operating on their territory, it is equally clear that that recommendation, in the light of its non-binding nature, cannot require the Member States to use a specific method in order to implement Article 26(3) of the Universal Service Directive.
I henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 12, forstås ved begrebet dumpingmargen det beløb, hvormed den normale værdi overstiger eksportprisen. Denne margen fastsættes af de undersøgende myndigheder i henhold til denne artikels stk. 10 ved på rimelig vis at sammenligne samme vares normale værdi med eksportprisen ved salg til Fællesskabet.
Although the Member States are therefore free to chose the method to be used by the operators of public telephone networks in order to transmit the location information of callers to the ‘112’ number, they are however bound by the clear and precise obligation to achieve a result laid down in Article 26(3) of the Universal Service Dir -ective, which requires them to ensure that that information is made available to the emergency services.
Det er i hovedsagen ikke bestridt, at dumpingmargenen er blevet beregnet ved at sammenholde et vejet gennemsnit af den »konstruerede« normale værdi efter varetype med et vejet gennemsnit af eksportpriserne efter varetype.
In that connection it must be held that, contrary to the Republic of Lithuania’s assertions, Recommendation 2003/558 does not give extra time to Member States which have opted for the ‘push’ method.
De berørte institutioner udvalgte således et antal forskellige modeller af den vare, der var genstand for undersøgelse. For hver af dem beregnede institutionerne en vejet gennemsnitlig normalværdi samt en vejet gennemsnitlig eksportpris, som derefter blev sammenlignet for hver model. For visse modeller blev det fastslået, at der forelå dumping, idet eksportprisen var lavere end den normale værdi.
Not only does the Commission lack powers to legitimately extend the binding timelimit allowed to Member States for compliance with Article 26(3) of the Universal Service Directive, but it also follows from the wording of point 4 of that recommendation that it by no means intends to provide for exemption from compliance with that timelimit.
Derimod pålægger denne forordning udtrykkeligt fællesskabsinstitutionerne at foretage en rimelig sammenligning mellem eksportprisen og den normale værdi i overensstemmelse med bestemmelserne i forordningens artikel 2, stk. 10 og 11.
Lastly, as to the alleged uncertainties concerning the method and the period in which to implement the obligation laid down in Article 26(3) of the Universal Service Directive, it must be held that that provision and Recommendation 2003/558 do not
Om fastlæggelsen af, hvorvidt der foreligger skade
COMMISSION v LITHUANIA give rise to any objective doubt in that respect.
Det konstateres i denne henseende, at det fremgår af betragtning 34 til forordning nr. 2398/97, at de 35 virksomheder, der har klaget til Kommissionen, repræsenterer en betydelig del af den samlede produktion i Fællesskabet, jf. grundforordningens artikel 5, stk. 4, og at de ligeledes udgør erhvervsgrenen i Fællesskabet, som defineret i denne forordnings artikel 4, stk. 1.
In those circumstances, and taking account of the fact in particular that the Republic of Lithuania itself explained in its defence that Recommendation 2003/558 is not binding on the Member States, it cannot reasonably argue that its delay in effectively implementing Article 26(3) of the Universal Service Directive is justified by a misunderstanding as to its obligations.
Det må således fastslås, at ved med henblik på undersøgelsen af dumpingimportens virkninger på nævnte situation kun at vurdere de relevante faktorer, som har indflydelse på denne situation, har de berørte institutioner ikke overskredet det skøn, de er tillagt ved vurderingen af komplekse økonomiske situationer. Endvidere har heller ikke de fejl, der hævdes at være begået ved den fornyede bedømmelse af skaden, der blev foretaget inden for rammerne af forordning nr. 1644/2001, haft nogen indvirkning på fastlæggelsen af, hvorvidt der er forvoldt fællesskabserhvervsgrenen skade.
In light of the foregoing, it must be held that, by not ensuring in practice that authorities handling emergencies are, to the extent technically feasible, given caller location information for all callers to the single European emergency call number ‘112’ when public telephone networks are used, the Republic of Lithuania has failed to fulfil its obligations under Article 26(3) of the Universal Services Directive.
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den forelæggende ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens omkostninger.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Bortset fra nævnte parters udgifter kan de udgifter, som er afholdt i forbindelse med afgivelse af indlæg for Domstolen, ikke erstattes.
Since the Commission has applied for costs to be awarded against the Republic of Lithuania and the latter has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs.
På grundlag af disse præmisser kender Domstolen (Anden Afdeling) for ret:
On those grounds, the Court (Second Chamber) hereby:
»Sjette momsdirektiv— artikel 28a, stk. 3, første afsnit, og artikel 28c, punkt A, litra a), første afsnit — erhvervelse inden for Fællesskabet — levering inden for Fællesskabet — fritagelse— goder, som forsendes eller transporteres til en andenmedlemsstat— bevis — nationale foranstaltninger til bekæmpelse af svig«
(Article 82 EC — Abuse of dominant position — Pharmaceutical products — Refusal to supply wholesalers engaging in parallel exports — Ordinary orders)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Kokott fremsat den 11. januar 2007 Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 27. september 2007 . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 1 April 2008 . . Judgment of the Court (Grand Chamber), 16 September 2008 . . . . . . . .
Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne— omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — overgangsordning for opkrævning af afgifter i samhandelen mellem medlemsstaterne
Competition — Dominant position — Abuse — Refusal to supply wholesalers which export to other Member States — Conditions — Refusal liable to eliminate all effective competition
[Rådets direktiv 77/388, art. 28c, punkt A, litra a), første afsnit]
Competition — Dominant position — Abuse — Refusal to supply — Conditions (Arts 3(1)(g) EC and 82 EC)
Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne— omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — overgangsordning for opkrævning af afgifter i samhandelen mellem medlemsstaterne
Competition — Dominant position — Abuse — Refusal to supply wholesalers which export to other Member States — Pharmaceuticals sector — Impact of the effects of parallel trade of medicinal products for the final consumer on the abusive nature of the refusal
Fællesskabet ske på grundlag af objektive elementer, såsom den fysiske flytning af de berørte goder mellem medlemsstater.
State, but equally if it leads to the elimination of effective competition from them in the distribution of the products on the markets of the other Member States.
(jf. præmis 37, 38, 40 og 42 samt domskonkl.
(see paras 34, 35)
Det vil for det første være i strid med princippet om retssikkerhed, at en medlemsstat, der har fastsat betingelser for anvendelsen af fritagelsen for en levering inden for Fællesskabet ved bl.a. at udarbejde en liste over dokumenter, der
The refusal by an undertaking occupying a dominant position on the market of a given product to meet the orders of an existing customer constitutes abuse of that dominant position under Article 82 EC where, without any objective justification, that conduct is liable to eliminate a trading party as a competitor.
Hvis leverandørerne for det tredje var forpligtede til selv at betale merværdiafgiften efterfølgende, ville princippet om
With regard to a refusal by an undertaking to deliver its products in one Member State to wholesalers which export those products to other Member States, such an effect on competition may exist not only if the refusal impedes the activities of those wholesalers in that first Member
afgiftens neutralitet ikke blive overholdt, idet leverandører, som foretager transaktioner i indlandet, aldrig vil blive pålagt en udgående afgift, eftersom der er tale om en indirekte forbrugsafgift.
product — which cashes in on the reputation of a brand name known to and valued by consumers — cannot stop supplying a long-standing customer who abides by regular commercial practice, if the orders placed by that customer are in no way out of the ordinary.
Derfor vil afgiftspligtige personer, der foretager en transaktion inden for Fællesskabet, befinde sig i en mindre fordelagtig situation end afgiftspligtige personer, der foretager en intern transaktion.
Such conduct is inconsistent with the objectives laid down in Article 3(1)(g) EC, which are set out in detail in Article 82 EC, particularly in points (b) and (c) of the second paragraph of that article, since the refusal to sell would limit the markets to the prejudice of consumers and would amount to discrimination which might in the end eliminate a trading party from the relevant market.
(jf. præmis 50, 58, 60 og 65-67 samt domskonkl. 2)
(see para. 49)
Den omstændighed, at køberen har fremlagt en angivelse for skatteog afgiftsmyndighederne i bestemmelsesmedlemsstaten om erhvervelse inden for Fællesskabet, som den, der er fremlagt i hovedsagen, kan udgøre et supplerende bevis for, at goderne faktisk har forladt leveringsmedlemsstatens område, mener ikke et afgørende bevis med henblik på momsfritagelsen af en levering inden for Fællesskabet.
In order to determine whether the refusal by a pharmaceuticals company occupying a dominant position on the national distribution market for certain medicinal products to meet the orders of wholesalers involved in parallel exports to other Member States where the selling prices of those medicines are set at a higher level indeed falls within the prohibition laid down in Article 82 EC, in particular at point (b) of the second paragraph of that article, it must be examined whether there are objective considerations based on which such a
For det fjerde vil det, ved analog anvendelse af Domstolens øvrige praksis, ikke være i strid med fællesskabsretten at kræve, at den erhvervsdrivende træffer enhver foranstaltning, som med rimelighed kan kræves af ham, for at sikre sig, at hans transaktioner ikke fører til deltagelse i momssvig.
Parallel exports of medicinal products from a Member State where the prices are low to other Member States in which the prices are higher open up in principle an alternative source of supply to buyers of the medicinal products in those latter States, which necessarily brings some benefits to the final consumer of those products.
Omstændigheder, som at leverandøren har handlet i god tro, at han har truffet enhver rimelig foranstaltning, der stod i hans magt, og at det er udelukket, at han har medvirket i svigen, er således afgørende elementer i vurderingen af muligheden for at forpligte denne leverandør til efterfølgende at betale merværdiafgift.
The attraction of the other source of supply which arises from parallel trade in the importing Member State lies in the fact that that trade is capable of offering the same products on the market of that Member State at lower prices than those applied on the same market by the pharmaceuticals companies.
Derimod må det fastslås, at når leverandøren én gang har opfyldt sine forpligtelser vedrørende
to entities in the latter Member State which obtain supplies of medicines by means of a public procurement proced- ure, in which the parallel importers can offer medicines at lower prices.
(jf. præmis 72 og domskonkl. 3)
(see paras 38, 39, 51, 53, 55-57)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT
A — Community law ........................................................
Erhververen skulle udføre varerne fra Det Forenede Kongerige til andre medlemsstater.
(b) Meeting orders ‘in full’ ............................................
Alligevel nægtede skattemyndighederne disse virksomheder afgiftsfritagelse.
B — Abuses per se of a dominant position under Article 82 EC (the first question) ...
I denne sag anmodes Domstolen om at besvare spørgsmål vedrørende fortolkning af sjette momsdirektiv 2 for så vidt angår afgiftsfritagelse i forbindelse med levering inden for Fællesskabet.
Refusal to supply as an abuse .........................................
Disse spørgsmål er nært knyttet til de spørgsmål, som er rejst i sag C-146/05 (Collée) og C-184/05 (Twoh International), i hvilke jeg også fremsætter forslag til afgørelse i dag.
(a) Community caselaw .............................................
Sagsøgerne i hovedsagen, Teleos plc samt 13 andre virksomheder 3 (Teleos m.fl.), som
(ii) Economic considerations .......................................
Især ønskes det afklaret, om det med henblik herpå er nødvendigt, at varen faktisk bringes over grænsen.
Proposed answer to the first question ..................................
har hjemsted iDet Forenede Kongerige, har solgt mobiltelefoner til en spansk virksom-
C — Justifications for conduct normally considered abusive (the second question) ...
Ved fortolkningen af sjette direktiv i denne sag skal der nemlig tages hensyn til
Protection of legitimate business interests ..............................
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-409/04 ning for samhandelen mellem medlemsstaterne (artikel 28a-28m)).
(b) The arguments put forward .......................................
Dels gælder det om at hindre momssvig.
I — Introduction sible a couple of years ago 2 have now come back to it.
Netop den momsmæssige behandling af grænseoverskridende transaktioner med varer, som har en stor værdi, og som er nemme at transportere, er særligt udsat for bedragerier.
A Greek court, the Trimeles Efetio Athinon (Court of Appeal, Athens), is seeking a reply to some fundamental ques-
Der skal ligeledes svares merværdiafgift af:
Like a boomerang, questions referred to the Court of Justice and ruled inadmis -
I I — Retsforskrifter a)
2 — Case C-53/03 Syfait and Others [2005] ECR I-4609.
A — Fællesskabsretten erhvervelser inden for Fællesskabet af goder mod vederlag, der foretages i indlandet af en afgiftspligtig person, der handler i denne egenskab, eller af en ikkeafgiftspligtig juridisk person, når sælgeren er en afgiftspligtig person, der handler i denne egenskab og hverken er omfattet af fritagelsesordningen i artikel 24 eller af bestemmelserne i artikel 8, stk. 1, litra a), anden sætning, eller artikel 28b, punkt B, stk. 1.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-468/06 TO C-478/06 any of the resentment which seems to have driven Avellaneda’s plagiarism. 4 tions of Community competition law relating to abuse of a dominant position, which is prohibited by Article 82 EC, and parallel imports of medicinal products from the Hellenic Republic to other Member States, where the reimbursement of the price paid for medicinal products dispensed under prescription is appreciably higher than that in Greece.