natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling) den 21. november 2002.
However, it is only the text of the judgments and opinions published in the European Court Reports that is authentic.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
This information may be reproduced provided the source is acknowledged.
Sag C-414/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Miljø- og forbrugerbeskyttelse
European Community, represented by the Commission of the European Communities v First NV, Franex NV Law governing the institutions
Sag C-392/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Tilnærmelse af lovgivningerne
Commission of the European Communities v French Republic Environment and consumers
Sag C-202/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Commission of the European Communities ν French Republic Energy
Retten
Case T-332/01 José María Pujais Gomis ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-213/01 Ρ T. Port GmbH & Co. KG / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Michael Cwik / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case C-213/01 Ρ T. Port GmbH & Co. KG ν Commission of the European Communities Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-472/00 Ρ Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Fresh Marine Company SA
Case C-472/00 Ρ
Scan Office Design SA / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Regler for virksomhederne
Commission of the European Communities ν Fresh Marine Company SA
Forenede sager C-20/01 og C-28/01 22 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland
Joined Cases T-74/00, 1-76/00, 1-83/00, T84/00, T-85/00, T-132/00, T-137/00 and 1-141/0.« Artegodan GmbH and Others v Commission of the European Communities Environment and consumers
Sag T-332/01 20 José María Pujais Gomis / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Joined Cases C-20/01 and C-28/01 19 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany
Sag C-275/00 Det Europæiske Fællesskab ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / First NV, Franex NV Regler for institutionerne
Case C-275/00 European Community, represented by the Commission of the European Communities ν First NV, Franex NV Law governing the institutions
Præjudiciel »Artikel 235 EF, 240 EF og artikel 288, stk. 2, EF erstatningssøgsmål -- sagkyndig undersøgelse besluttet som en foreløbig forholdsregel af en national ret over for Det Europæiske Fællesskab - Fællesskabets retsinstansers enekompetence* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Articles 235 EC, 240 EC and second paragraph of 288 EC — Action for damages — Expert report ordered as an interlocutory measure by a national cowl as against the European Community — Exclusive jurisdiction of the Community Courts) (Full Court)
Ved dom af 28. juni 2000 har Hof van Beroep te Geni forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 288, stk. 2, EF.
By order of 28 June 2000 the Hof van Beroep te Gent (Court of Appeal, Ghent) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of the second paragraph of Article 288 EC.
Ved stævning af 17. juni 1999 nedlagde First og Franex for præsidenten for Rechtbank van eerste aanleg te Dendermondc (Belgien) påstand om, at han over for den belgiske stat udmeldte en sagkyndig, der skulle foretage konstateringer og afgive en udtalelse vedrørende den hævdede skade.
By application of 17 June 1999, First and Franex requested the President of the Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde (Court of First Instance, Dendermonde (Belgium)) to appoint an expert, at the expense of the Belgian State, to make findings and give an opinion concerning the alleged damage.
Ved afgørelse af 14. juli 1999 i en sag om foreløbige forholdsregler udmeldte præsidenten for Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde en sagkyndig.
By interlocutory order of 14 July 1999, the President of the Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde appointed an expert.
Spørgsmålet er blevet rejst under en sag om foreløbige forholdsregler mellem Det Europæiske Fællesskab ved Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber og First NV (herefter »First«) og Franex NV (herefter »Franex«), hvorunder der er nedlagt påstand om, at Det Europæiske Fællesskab tilpligtes at deltage i en allerede besluttet sagkyndig undersøgelse over for den belgiske stat.
That question was raised in interlocutory proceedings between the European Community, represented by the Commission of the European Communities, and First NV (hereinafter 'First') and Franex NV (hereinafter 'Franex') in which it was sought to require the European Community to intervene in proceedings for an expert report already ordered as against the Belgian State.
Ved stævning af 17. september 1999 nedlagde First og Franex for præsidenten for Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde påstand om, at Kommissionen tilpligtedes at deltage i den sagkyndige undersøgelse, der var truffet afgørelse om den 14. juli 1999, »således at proceduren samt den sagkyndiges afsluttende erklæring også kunne gøres gældende over for Kommissionen«.
By interlocutory application of 17 September 1999, First and Franex asked the President of the Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde to require the Commission to intervene in the proceedings before the expert appointed by that court on 14 July 1999, 'so that both the proceedings and the expert's final report can be considered together and used against it'.
First er et belgisk selskab, der fremstiller finere charcuteri-varer.
It is apparent from the order for reference that, in support of that interlocutory application.
Franex, et andet belgisk selskab, eksporterer kødprodukter og lignende produkter, der er produceret af belgiske fabrikanter.
First and Franex submitted, inter olia, that there were reasonable grounds for believing that the damage which they had sustained resulted from, amongst other things, the way in which the Commission^ departments had dealt with the dioxin crisis at European level and that it could not be excluded
Franex varetager navnlig salget af Firsts produkter i udlandet.
First is a Belgian company which produces choice charcuterie.
De to selskaber hævder, at de har lidt og fortsat vil lide en skade som følge af den såkaldte »dioxin-krise« i Belgien.
Franex, also a Belgian company, exports meat products and similar products produced in Belgium.
herved havde gjort sig skyldig i fejl eller undladelser.
that there had been fault or negligence on the part of both the Belgian authorities and the European Community.
Da der endnu ikke var indbragt en sag for Domstolen, havde den nationale ret, der behandlede sagen om foreløbige forholdsregler, kompetence.
There being as yet no proceedings before the Court of Justice, the national court hearing the interlocutory application had jurisdiction.
gældende, at den enekompetence for Fællesskabets retsinstanser, der følger af artikel 235 EF. sammenholdt med artikel 288 EF. ikke alene vedrører bedømmelsen al realiteten, men også omfatter foranstaltninger med henblik på bevisoptagelse, som f.eks. indhentelse af en sagkyndig erklæring, hvis formål er at fastslå de faktiske omstændigheder.
The Commission, which represents the European Community in the national proceedings, submits that the exclusive jurisdiction of the Community Courts under Articles 235 EC, in conjunction with 288 EC, extends not merely to assessment of the substance of the case, but also to measures of inquiry, such as the commissioning of an expert's report, designed to establish the relevant facts.
Heroverfor anførte Det Europæiske Fællesskab ved Kommissionen, at en national ret ikke havde kompetence til at tage stilling til en påstand om. at det fastslås, at Fællesskabet har pådraget sig et ansvar eller et medansvar.
In response, the European Community, represented by the Commission, contended that a national court has no jurisdiction to hear and determine an application to establish its liability or joint liability.
Ved kendelse af 5. januar 2000 tilpligtede præsidenten for Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde Det Europæiske Fællesskab at deltage i den sagkyndige undersøgelse.
According to those provisions, the Community Courts have jurisdiction in disputes relating to compensation for damage caused by the European Community or by its servants in the performance of their duties.
Præsidenten udvidede også den sagkyndiges opgaver, idet denne også skulle »undersøge modpartens, dennes organers eller ansattes reaktioner og adfærd fra det tidspunkt, da dioxinkrisen kom til deres kundskab, samt spørgsmålet, om de af modparten trufne foranstaltninger var egnede, og hvilken indvirkning de havde haft på de uheldige konsekvenser og den skade, sagsøgerne i første instans blev påført«.
The terms used have a wide scope, referring both to finding and assessing the relevant facts and to the interpretation and application of the legislation relevant to the facts so established.
Præsidenten fastslog endvidere, at proceduren og den sagkyndiges endelige erklæring også »skulle kunne gøres gældende« over for Det Europæiske Fællesskab.
A measure of inquiry designed to establish the relevant facts with a view to reparation of damage pursuant to Article 235 EC in conjunction with Article 288 EC is therefore an integral part of the proceedings for such reparation, which fall within the exclusive jurisdiction of the Community Courts.
Kommissionen har nærmere anført, at i henhold til de nævnte bestemmelser har Fællesskabets retsinstanser kompetence til at afgøre tvister vedrørende skader forvoldt af Det Europæiske Fællesskab eller af dets ansatte under udøvelsen af deres hverv.
By order of 5 January 2000, the President of the Rechtbank van eerste aanleg te Dendermonde required the European Community to intervene in the proceedings before the expert.
De anvendte udtryk har en betydelig rækkevidde, idet de omfatter såvel konstateringen af sagens faktiske omstændigheder og den heraf foretagne vurdering som fortolkningen og anvendelsen af de relevante bestemmelser på de således fastslåede faktiske omstændigheder.
He also broadened the expert's task by instructing him to 'examine the responses of and the action taken by the defending intervener and its departments or officials from the time that they became aware of the dioxin contamination, as well as the appropriateness of the measures which it took and their contribution to the adverse consequences for and the damage sustained by the applicants at first instance'.
Det Europæiske Fællesskab iværksatte appel af denne kendelse til Hof van Beroep te Gent.
The European Community appealed against that order to the Hof van Beroep te Gent.
Hofvan Beroep te Geni har herefter udsat sagen og forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
In those circumstances, the Hoi van Beroep te Gent decided to stay proceedings and refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
First og Franex har anført, at efter belgisk ret har en sagkyndig undersøgelse, der træffes bestemmelse om under en sag om foreløbige forholdsregler, ganske vist til formal at tilvejebringe de beviser for parterne, som de måtte have brug for under en eventuelt senere hovedsag, og at give den ret, der behandler hovedsagen, oplysninger om de faktiske omstændigheder og de tekniske aspekter, dvs. de ikke-juridiske. i sagen, eller endog forlige parterne.
According to First and Franex, in Belgian law the purpose of an expert's report commissioned in interlocutory proceedings is indeed to provide one or the other of the parties with the evidence it needs for any subsequent action on a substantive claim and to acquaint the court adjudicating on the merits ofthat action with the facts and the technical - that is to say, non-legal aspects of the case, and even to reconcile the parties.
En sådan sagkyndig undersøgelse giver imidlertid frem for alt skadelidte og dennes advokater mulighed for på grundlag af den sagkyndiges erklæring at vurdere, om de har en rimelig chance for at få medhold i hovedsagen, og for at få et indtryk af omfanget af den godtgjorte skade samt at fastlægge en eventuel ansvarlig, som en sag kan og skal anlægges mod.
However, such a report serves above all to enable the victim of damage and his advisers to assess, on the basis of the expert's report, whether proceedings in respect of a substantive claim have a reasonable chance of success, to form an idea of the extent of the damage established and to identify the party potentially liable against whom an action can and should be brought.
Med det præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 235 EF, sammenholdt med artikel 240 EF og artikel 288, stk. 2, EF, er til hinder for, at en national ret over for en af Det Europæiske Fællesskabs institutioner træffer bestemmelse om en procedure med en sagkyndig undersøgelse, hvis formål er at fastlægge institutionens rolle i relation til begivenheder, som hævdes at have forårsaget en skade, med henblik på efterfølgende anlæggelse af en sag mod Det Europæiske Fællesskab vedrørende ansvar uden for kontraktforhold.
It is settled case-law that, while national courts retain jurisdiction to hear and determine claims for compensation for damage caused to private persons by national authorities in the application of Community law.
Kommissionen, som repræsenterer Det Europæiske Fællesskab i hovedsagen, har gjort
Article 235 EC gives the Community Courts exclusive jurisdiction to hear
Indledningsvis bemærkes, at det fremgår af fast retspraksis, at selv om de nationale domstolefortsat har kompetence til at påkende krav om erstatning for skader, som nationale myndigheder har forvoldt private ved anvendelse af
By the question referred for a preliminary ruling, the national court is seeking, essentially, to ascertain whether Article 235 EC, in conjunction with Article 240 EC and the second paragraph of Article 288 EC, preclude a national court from ordering, with respect to one of the institutions of the European Community, proceedings for an expert report whose purpose is to determine the role of that institution in events alleged to have caused damage, with a view to subsequent proceedings against the European Community to establish its non-contractual liability.
fællesskabsretten, tillægger artikel 235 EF Fællesskabets retsinstanser enekompetence til at afgøre tvister vedrørende erstatningskrav, der i medfør af artikel 288, stk. 2, EF rejses over for Det Europæiske Fællesskab.
and determine actions for reparation of damage brought under the second paragraph of Article 288 EC against the European Community.
Europæiske Fællesskabs ansvar uden for kontraktforhold ville blive bragt i fare, idet både muligheden for at fremsætte begæringer om foreløbige forholdsregler og om foranstaltninger med henblik på bevisoptagelse over for nationale domstole, og navnlig muligheden for at gøre det uden at skulle anlægge en hovedsag, samt reglerne om indhentelse af sagkyndige erklæringer varierer fra medlemsstat til medlemsstat.
possibility of submitting requests for interim measures and measures of inquiry to the national courts in particular, the possibility of doing so without being required to bring proceedings in respect of a substantive claim - and the rules governing expert reports vary from one Member State to another.
Som Kommissionen med rette har bemærket, er foreløbige forholdsregler eller foranstaltninger med henblik på bevisoptagelse, der har til formål at fastlægge en fællesskabsinstitutions rolle i forbindelse med begivenheder, der hævdes at have forårsaget en skade, med henblik på erstatning af den pågældende skade i overensstemmelse med artikel 235 EF og artikel 288, stk. 2, EF en integrerende del af proceduren vedrørende erstatning for den hævdede skade.
As the Commission has rightly observed, interim measures or measures of inquiry designed to determine the role of an institution of the European Community in events which allegedly gave rise to damage, with a view to reparation of that damage in accordance with Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC, are an integral part of the procedure in the action for reparation of the alleged damage.
Da Fællesskabets retsinstanser har enekompetence til at afgøre erstatningssøgsmål, som i henhold til artikel 288, stk. 2, EF rejses over for Det Europæiske Fællesskab, må de derfor også have en sådan enekompetence til over for en fællesskabsinstitution al træffe bestemmelse om en hvilken som helst foreløbig forholdsregel eller foranstaltning med henblik på bevisoptagelsen, som f.eks. indhentelse af en sagkyndig erklæring, som har til formål at fastlægge institutionens rolle i forbindelse med begivenheder, der hævdes at have forvoldt en skade, i relation til et søgsmål vedrørende ansvar uden for kontraktforhold, der er anlagt mod Det Europæiske Fællesskab.
Since the Community Courts have exclusive jurisdiction to hear and determine actions for reparation of damage brought against the European Community under the second paragraph of Article 288 EC, they must therefore also have exclusive jurisdiction to prescribe, with regard to one of the institutions of the European Community, any interim measure or measure of inquiry, such as commissioning an expert report whose purpose is to establish the role of that institution in the events which allegedly caused damage, for the purposes of an action which may be brought against the European Community to establish its non-contractual liability.
Det bemærkes imidlertid, at forholdet mellem medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne i medfør af artikel 10 EF er reguleret af et princip om loyalt samarbejde.
However, it should be remembered that relations between the Member States and the Community institutions are governed, under Article 10 EC, by a principle of loyal cooperation.
Dette princip indebærer ikke blot, at medlemsstaterne skal træffe alle foranstaltninger, som er egnede til at sikre fællesskabsrettens gennemslagskraft, men også, at medlemsstaterne og fællesskabsinstitutionerne er gensidigt forpligtet til loyalt samarbejde (jf. Zwartveld m.fl.-kendelsen, præmis 17).
That principle not only requires the Member States to take all the measures necessary to guarantee the application and effectiveness of Community law, but also imposes on the Community institutions and the Member States mutual duties of loyal cooperation (see order in Zwartveld ond Others, cited above, paragraph 17).
Såfremt en national domstol har brug for oplysninger, som kun Kommissionen kan give, pålægger det i artikel 10 EF fastsatte princip om loyalt samarbejde i princippet Kommissionen hurtigst muligt at meddele de pågældende oplysninger, såfremt den nationale domstol anmoder Kommissionen herom, medmindre et afslag på at meddele oplysningerne er begrundet i tvingende grunde, herunder hensynet til nødvendigheden af at undgå hindringer for Fællesskabernes funktion og uafhængighed eller til at varetage Fællesskabernes interesser.
Therefore, if a national court needs information that only the Commission can provide, the principle of loyal cooperation laid down in Article 10 EC will, in principle, require the Commission when requested to do so by the national court to provide that information as soon as possible, unless refusal to provide such information is justified by overriding reasons relating to the need to avoid any interference with the functioning and independence of the Community or to safeguard its interests.
»Artikel 235 EF, sammenholdt med artikel 240 EF og artikel 288, stk. 2, EF, er til hinder for, al en national ret over for en af Det Europæiske Fællesskabs institutioner træffer bestemmelse om en procedure med en sagkyndig undersøgelse, hvis formål er at fastlægge institutionens rolle i relation til begivenheder, som hævdes at have forårsaget en skade, med henblik på efterfølgende anlæggelse af en sag mod Det Europæiske Fællesskab vedrørende ansvar uden for kontraktforhold.«
'Article 235 EC, in conjunction with Article 240 EC and the second paragraph of Article 288 EC, preclude a national court from ordering, with respect to one of the institutions of the Community, proceedings for an expert report whose purpose is to determine the role of that institution in events alleged to have caused damage, for the purposes of subsequent proceedings against the European Community to establish its non-contractual liability.'
Sag C-l 00/01 Ministre de l'Intérieur / Aitor Oteiza Olazabal Fri bevægelighed for personer
Case C-100/01 Ministre de l'Intérieur ν Aitor Oteiza Olazabal Freedom of movement for persons
Præjudiciel »Fri bevægelighed for personer begrænsninger offentlige orden politimæssige foranstaltninger, der begrænser opholdstilladelsen for en statsborger fra en anden medlemsstat til en del af det nationale område« (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Freedom of movement for persons Restrictions - Public policy (ordre public) - Police measures limiting the right of residence of a national of another Member State to pan of the national territory) (Full Court) residence for conspiracy to disturb public order (ordre public) by intimidation or terror.
Ved beslutning af 29. december 2000 har Conseil d'État forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traklalens artikel 6, 8 A og 48 (efter ændring nu artikel 12 EF, 18 EF og 39 EF) og Rådets direktiv 64/221/EØF af 25. februar 1964 om samordning af de særlige foranstaltninger, som gælder for udlændinge med hensyn til rejse og ophold, og som er begrundet i hensynet til den offentlige orden, sikkerhed og sundhed.
By a decision of 29 December 2000 the Conseil d'État (Council of State), France, referred to the Court for a preliminar) ruling a question on the interpretation of Articles 6, 8a and 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 12 EC, 18 EC and 39 EC) and of Council Directive 64/221/EEC of 25 February 1964 on the coordination of special measures concerning the movement and residence of foreign nationals which are justified on grounds of public policy, public security or public health.
Under henvisning til, at han var borger i Fællesskabet, ansøgte Oteiza Olazabal om en permanent opholdstilladelse.
Relying on his status as a Community national, Mr Oteiza Olazabal applied to be issued with a resident's card.
De franske administrative myndigheder afslog hans anmodning, men bevilgede ham midlertidige opholdstilladelser.
The French administrative authorities refused his application, while granting him provisional residence authorisation.
Desuden blev han underkastet en særlig overvågningsforanstaltning i overensstemmelse med artikel 2 i dekret nr. 46448, der omfattede et forbud mod at bosætte sig i ni departementer. Foranstaltningens gyldighed ophørte i juli 1995.
He was also made the subject of a special supervision measure in accordance with Article 2 of Decree No 46-448, forbidding him from residing in nine départements.
Det fremgår af forelæggelsesbeslutningen og sagens akter, at Oteiza Olazabal. der er spansk statsborger fra Baskerlandet, forlod Spanien i juli 1986 og tog til Frankrig, hvor han ansøgte om flygtningestatus.
That question was raised in proceedings between the French Minister for the Interior and Mr Oteiza Olazabal, a Spanish national, concerning the legality of measures limiting the latters right of residence to a part of French territory.
Ansøgningen blev afslået.
The dispute in the main proceedings
1 1996 besluttede Oteiza Olazabal. der indtil da havde været bosat i departementet
In 1996, Mr Olazabal, who had up to then resided in the département of Hauts-de-Seine (Ile de France region), decided to establish his residence in the département of Pyrénées-Atlantiques (Aquitaine region), bordering Spain, and more particularly bordering the autonomous community of the Basque Country.
Hauts-de-Seine (Ile-de-France-regionen), at bosætte sig i departementet Pyrénées-Atlantiques (Aquitaine-regionen), der grænser op til Spanien og nærmere bestemt til den selvstyrende region Baskerlandet.
The order for reference and the documents before the Court show that Mr Oteiza Olazabal. a Spanish national of Basque origin, left Spain in July 1986 to enter France, where he applied for the status of refugee, which was refused.