natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Uanset det primære stof er gennemsnitsalderen for klienter, der kommer i behandling for første gang, omkring to år lavere end for alle klienter.
Regardless of primary drug, the average age of clients entering treatment for the first time is about 2 years lower than that of all clients.
Højere gennemsnit for mænd i forhold til kvinder rapporteres for kokainklienter (5,1:1) og cannabisklienter (5,5:1) (15).
Higher than average male to female ratios are reported for cocaine (5.1:1) and cannabis (5.5:1) clients (15).
Med indførelsen af behandling med buprenorphin i store doser på Cypern i 2007 er der nu adgang til substitutionsbehandling i alle medlemsstater samt i Kroatien og Norge (18).
With the introduction of high-dosage buprenorphine treatment in Cyprus in 2007, opioid substitution treatment is now available in all EU Member States, as well as Croatia and Norway (18).
I Tyrkiet mangler man stadig at indføre substitutionsbehandling, men det er tilladt i henhold til en forordning om behandlingscentre fra 2004.
In Turkey, substitution treatment has yet to be introduced, though it is permitted under a 2004 regulation on treatment centres.
I 16 lande tilbydes substitutionsbehandling primært af specialiserede offentlige ambulatorier.
In 16 countries, specialised public outpatient services are the main providers of substitution treatment.
Kontorbaserede praktiserende læger, der ofte indgår i delte omsorgsordninger med specialiserede ambulatorier, spiller en stadig vigtigere rolle i udbuddet af denne type behandling og er hovedudbyderen af sådan behandling i nogle lande (regionen Vallonien i Belgien, Tjekkiet, Tyskland, Frankrig, Luxembourg, Østrig og Norge) (se kapitel 6).
However, officebased general practitioners, often in shared-care arrangements with specialised centres, play an increasing role in the provision of this type of treatment and are its main providers in some countries (Walloon region of Belgium, Czech Republic, Germany, France, Luxembourg, Austria, Norway) (see Chapter 6).
Figur 1: Tilgængelighed af behandlingsformer efter patientens behov, vurderet af nationale eksperter: (A) psykosocial ambulant patient, (B) substitution, (C) psykosocial indlagt patient, (D) afgiftning
Figure 1: Availability of treatment modalities in relation to need, assessed by national experts: (A) psychosocial outpatient, (B) substitution, (C) psychosocial inpatient, (D) detoxification
Tilgængelighed defineres ved den anslåede andel af stofbrugere med et behandlingsbehov, som kan få dette behov opfyldt: næsten alle (fuld), de fleste, men ikke næsten alle (omfattende), mere end nogle få, men ikke flertallet (begrænset), kun nogle få (sparsom), ingen behandling tilgængelig (ingen).
NB: Availability is defined by the estimated proportion of drug users in need of treatment who can receive it: nearly all (full), the majority, but not nearly all (extensive), more than a few, but not the majority (limited), only a few (rare), not available.
Oplysningerne er indsamlet ved hjælp af et struktureret spørgeskema.Nationale Reitoxknudepunkter.
Information was collected by means of a structured questionnaire.Sources: Reitox national focal points.
I 2007 modtog ca. 650 000 opioidbrugere hvor de laveste niveauer af tilgængelighed findes i Øst- eller Nordeuropa (figur 1B).
rehabilitating them into society. A therapeutic community approach is often used in this context.
Døgnbehandling
Inpatient treatment
Døgnbehandling eller stationær behandling kræver, at klienterne opholder sig på centret i perioder på flere uger eller måneder.
Inpatient or residential treatment requires clients to stay overnight for a duration of several weeks to several months.
Disse programmer er generelt baseret på en stoffrihed (uden substitutionsbehandling), så klienten sættes i stand til at afholde sig fra stofbrug. Klienterne substitutionsbehandling i Europa (19).
These programmes generally adopt a drug-free policy (without substitution treatment), with the aim of enabling the client to abstain from drug use.
I henhold til nationale eksperter er denne type behandling tilgængelig for næsten alle opioidbrugere i ni lande og de fleste brugere i yderligere syv lande.
Clients are given accommodation, individually structured psychosocial treatments, and take part in activities geared towards
I øvrigt anslås det, at substitutionsbehandling er tilgængelig for et mindretal af opioidbrugerne i 10 lande (Estland, Grækenland, Letland, Litauen, Ungarn, Polen, Rumænien, Slovakiet, Finland og Norge).
In 2007, around 40 000 people, or one in 10 of all drug users entering treatment, are reported to have entered treatment in inpatient settings.
I henhold til dataene om tilgængeligheden af substitutionsbehandling findes der en regional opdeling,
More than half of them mentioned opioids as their principal drug (56 %), with most of the other clients identifying their principal drug as cannabis (14 %), stimulants other than cocaine (14 %) and cocaine (7 %).
Årsberetning 2009: narkotikasituationen i Europa tilbydes et opholdssted, individuelt struktureret psykosocial behandling og deltagelse i aktiviteter, der sigter mod at rehabilitere dem i samfundet. Der benyttes ofte behandlingsgrupper i denne forbindelse.
Annual report 2009: the state of the drugs problem in Europe
Retningslinjer bliver et stadigt vigtigere redskab for kvalitetssikring af stofbehandling.
Guidelines are becoming an important tool in the quality assurance of drug treatment.
Behandlingsretningslinjer omfatter anbefalinger baseret på videnskabelig dokumentation, ekspertudtalelser, tjenestebrugernes præferencer og nationale sundhedssystemer.
Treatment guidelines include recommendations based on scientific evidence, expert opinion, service user preferences and national health care systems.
De er udformet med henblik på at vælge og anvende de relevante tiltag til stofbehandling.
They are designed to help choose and apply the appropriate drug treatment interventions.
I 20 ud af 27 indberettende lande udformes de nationale retningslinjer for stofbehandling af en autoriseret institution.
In 20 out of 27 reporting countries, national drug treatment guidelines are drawn up by an authorised institution.
Gennemsnitsalderen for stofbrugere, der gik i døgnbehandling, er 30 år, men opioid- og kokainklienter er i gennemsnit ældre (31 år) end de klienter, der behandles for andre stimulerende stoffer end kokain (28 år) og cannabis (26 år).
The mean age of drug users entering inpatient treatment is 30 years, but opioid and cocaine clients are on average older (31) than those in treatment for non-cocaine stimulants (28) and cannabis (26).
De fleste klienter i døgnbehandling er mænd, idet forholdet mellem mandlige og kvindelige brugere er 3,6:1.
Most inpatient clients are men, with an overall male to female ratio of 3.6:1.
Forholdet er lavere blandt primære brugere af andre stimulerende stoffer end kokain (2,2:1) og højere blandt kokainbrugere (5,1:1) og cannabisbrugere (8:1).
The ratio is lower among primary users of non-cocaine stimulants (2.2:1) and higher among users of cocaine (5.1:1) and cannabis (8:1).
Andelen af narkotikaklienter uden beskæftigelse og med ustabile boligforhold er højere blandt klienter i døgnbehandling end blandt ambulante klienter i de fleste lande, hvor det er muligt at sammenligne (20).
In most countries where comparison is possible, the proportion of drug clients with no employment and unstable accommodation is higher among those entering treatment in inpatient settings than among outpatient clients (20).
Omkring en tredjedel af disse lande rapporterer dog ikke, at overholdelse af retningslinjerne er en betingelse for at drive eller opnå tilskud til et behandlingscenter.
However, about one third of these countries do not report adherence to the guidelines as a condition for operating or receiving funding for a treatment facility.
Hovedudbyderne af døgnbehandling er ikke-statslige organisationer (12 lande) og offentlige institutioner (11 lande).
The main providers of inpatient treatment are nongovernmental organisations (12 countries) and public institutions (11 countries).
Private institutioner spiller denne rolle i Danmark og Luxembourg, mens de er den næstvigtigste udbyder i ti lande.
Private institutions play this role in Denmark and Luxembourg, while they are the second most important providers in 10 countries.
Nationale eksperter anslår, at psykosocial døgnbehandling er tilgængelig for de fleste af dem, der søger den, i 12 lande, og til næsten alle, der søger den, i endnu ni lande.
National experts estimate that inpatient psychosocial treatment is available to the majority of those seeking it in 12 countries and to almost all who seek it in a further nine countries.
I seks lande (Bulgarien, Danmark, Estland, Frankrig, Ungarn og Rumænien) anslås det dog, at denne behandlingsform er tilgængelig for under halvdelen af dem, der aktivt søger den (se figur 1C).
However, in six countries (Bulgaria, Denmark, Estonia, France, Hungary, Romania), this treatment modality was considered to be available to less than half of those who actively seek it (see Figure 1C).
Nationale retningslinjer for psykosocial behandling og social reintegration er mindre udbredte.
National guidelines for psychosocial treatment and social reintegration are less common.
Kun syv medlemsstater (Bulgarien, Tjekkiet, Tyskland, Danmark, Nederlandene, Slovenien og Det Forenede Kongerige) rapporterer, at retningslinjer for psykosociale tiltag er tilgængelige, og fem (Tjekkiet, Tyskland, Portugal, Slovenien og Det Forenede Kongerige) for social reintegration.
Only seven Member States (Bulgaria, Czech Republic, Germany, Denmark, Netherlands, Slovenia, United Kingdom) report the availability of guidelines for psychosocial interventions, and five (Czech Republic, Germany, Portugal, Slovenia, United Kingdom) for social reintegration.
Manglen på nationale retningslinjer skyldes sandsynligvis den begrænsede tilgængelige dokumentation, og det tyder på, at der er brug for flere randomiserede, kontrollerede multicenterforsøg inden for disse områder.
The scarcity of national guidelines is probably due to the limited evidence available, and this points to the need for more multisite randomised controlled trials in these fields.
Afgiftning er generelt et krav for at påbegynde langvarig, abstinensbaseret døgnbehandling.
Detoxification is generally a prerequisite to initiate long-term, abstinence-based residential treatment.
Det er oftest, men ikke udelukkende, en behandling, der under indlæggelse tilbydes på hospitaler, specialklinikker eller døgnbehandlingscentre med medicinske eller psykiatriske afdelinger.
It is commonly, but not exclusively, an inpatient intervention provided in hospitals, specialist treatment centres or residential facilities with medical or psychiatric wards.
Offentlige institutioner er hovedudbydere af afgiftning i 21 lande.
Public institutions are the main providers of detoxification in 21 countries.
Ikke-statslige organisationer er de største udbydere i Belgien (Flandern) og Nederlandene, mens den private sektor er dominerende i Bulgarien og Luxembourg. Nationale eksperter anslår, at afgiftning er
Nongovernmental organisations are the largest providers in Belgium (Flanders) and the Netherlands, while the private sector is predominant in Luxembourg and Bulgaria.
Løbende uddannelse af medarbejderne er vigtig for at sikre, at der leveres tjenester af høj kvalitet.
The prevention and reduction of drugrelated harm is a public health objective in all Member States and in the EU drugs strategy (European Commission, 2007).
Uddannelse, der er tilrettelagt specielt for behandlingspersonale inden for afhængighed, og en form for videreuddannelse i stofbehandling til læger er almindelige i EU.
Among the main interventions in this field are opioid substitution treatment and needle and syringe exchange programmes,
De fleste lande stiller lignende uddannelsesmuligheder til rådighed for andre grupper, herunder sygeplejersker, socialmedarbejdere og psykologer.
Health planners and policymakers in Europe increasingly look for mechanisms to ensure high quality in drug treatment.
Kapitel 2: Tiltag over for narkotikaproblemer i Europa — en oversigt i retning af at øge og konsolidere de skadesbegrænsende foranstaltninger.
Chapter 2: Responding to drug problems in Europe — an overview
Portal om bedste praksis: nyt modul om behandling
Best practice portal: new module on treatment
Efter lanceringen af modulerne om generel og selektiv forebyggelse i 2008 har EONN lanceret et nyt modul om narkotikabehandling på portalen om bedste praksis.
Following the introduction of the modules on universal and selective prevention in 2008, the EMCDDA has launched a new module dedicated to drug treatment on its ‘Best practice portal’.
Det indeholder en syntese af resultaterne om virkningen af farmakologisk og psykosocial behandling af lidelser i forbindelse med opioider, stimulerende stoffer og cannabis baseret på de seneste litteraturgennemgange.
It includes a synthesis of findings about the efficacy of pharmacological and psychosocial treatment for opioid, stimulant and cannabis disorders, based on the latest reviews.
Arbejdet på portalen støttes af en undersøgelse af behandlingskvalitet og udveksling af bedste praksis, der finansieres af Europa-Kommissionen (GD for Sundhed og Forbrugere, 2008b).
Work on the portal has been facilitated by a European Commission-funded study on quality of treatment and exchange of best practice (Directorate-General for Health and Consumers, 2008b).
Behandlingsmodulet præsenterer resultaterne af undersøgelser, der sammenligner virkningen af forskellige tiltag.
The treatment module presents the findings of studies that compare the efficacy of different interventions.
Virkningen bestemmes ideelt ved hjælp af kontrollerede forsøg eller randomiserede kontrollerede forsøg, hvor tiltagene sammenlignes med specifikke resultatmål.
Efficacy is ideally determined by carrying out controlled trials or randomised controlled trials where interventions are compared against specific outcome measures.
Størstedelen af dokumentationsgrundlaget på dette område er hentet fra undersøgelser gennemført i USA.
Most of the evidence base in this area comes from studies conducted in the United States.
Undersøgelser er ved at blive mere almindelige i Europa og omfatter banebrydende arbejde med nye stoffer til substitutionsbehandling i forbindelse med opioider.
Studies in Europe are now becoming more common, and include some ground-breaking work on new agents for opioid substitution treatment.
I 2006-2007 blev skadesreduktionstjenesterne f.eks. kontrolleret i England med henblik på at kortlægge områder, der skulle forbedres.
Guidance can be underpinned by research findings on cost-effectiveness, as is the case in the United Kingdom’s guidance on needle and syringe programmes (NICE, 2009).
Kvalitet kan også sikres ved at kræve overholdelse af bestemte standarder i aftaler om tilskud, som det f.eks. rapporteres af Tjekkiet og Estland.
Client involvement and feedback by staff is also sought to develop and improve service quality.
Det nye modul omfatter også: links til andre informationskilder, evaluerede tiltag, en ordliste og en kort synopsis af manglerne i det aktuelle dokumentationsgrundlag.
The new module also includes: links to other information sources, evaluated interventions, a glossary and a brief synopsis of the gaps in the current evidence base.
Portalen vil blive udvidet til at omfatte yderligere emner i fremtiden.
The portal will be expanded to include additional topics in the future.
Regelmæssig evaluering af resultaterne af alle former for stofbehandling rapporteres af nogle få lande.
These measures are reported to be available in all countries except Turkey.
Fem medlemsstater evaluerer substitutions- og afgiftningsbehandling, og kun Danmark, Tyskland og Det Forenede Kongerige evaluerer regelmæssigt resultaterne af psykosociale behandlingstiltag.
While considerable differences exist in the range and levels of service provision (see Chapters 6 and 7), the general European trend is one of growth and consolidation of harmreduction measures.
I 14 lande er nationale institutioner ansvarlige for kvalitetssikring, mens agenturer på subnationalt plan er ansvarlige i lande med et forbundssystem.
Social reintegration is recognised as an essential component of comprehensive drug strategies.
Vejledning understøttes i nogle tilfælde af forskningsresultater vedrørende omkostningseffektivitet, som f.eks.
It can be implemented at any stage of drug use and in different settings, and includes capacity building, improvement of social skills, measures to facilitate and promote employment and to obtain or improve housing.
Det Forenede Kongeriges vejledning om nåle- og sprøjteprogrammer (NICE, 2009).
In practice, reintegration programmes may offer vocational counselling, work placements and housing support.
Klientinddragelse og feedback fra medarbejdere benyttes også til at udvikle og forbedre tjenestekvaliteten.
Prison-based interventions, which have an impact on relapse and re-offending, may link inmates to communitybased housing and social support services in preparation for their release (Directorate-General on Health and Consumers, 2008a).
Systemer til udbredelse af bedste praksis og nye forskningsresultater til professionelle omfatter nationale vidensplatforme, f.eks. »resultaten scoren« (scoringsresultater) i Nederlandene og internationale oplysningskampagner, f.eks. om hepatitis C (21). En dataindsamlingsprotokol for specialiserede lavtærskelcentre til skadesreduktion er også udformet af European Network of Social Inclusion and Health i samarbejde med EONN (Hedrich et al., 2008a) som en del af EU-finansierede projekter med henblik på at udvikle og gennemføre europæiske sundhedsindikatorer.
In general, the outcomes of social reintegration measures often rely on efficient collaboration between health and social care institutions.
Forebyggelse og begrænsning af narkotikarelaterede skader er et mål på folkesundhedsområdet i alle medlemsstater og i EU’s narkotikastrategi (EuropaKommissionen, 2007).
All Member States report the availability of housing schemes that can accommodate drug users.
De vigtigste foranstaltninger på dette område er opioidsubstitutionsbehandling og nåle- og sprøjteprogrammer rettet mod dødsfald som følge af overdosis samt infektionssygdomme.
Information on the extent to which the housing needs of drug users are met, however, is scarce.
Disse foranstaltninger meldes tilgængelige i alle lande undtagen Tyrkiet.
In Slovakia, for example, due to limited financial resources, the housing capacity of the rehabilitation services often falls short of the demand.
Selv om der er betydelige forskelle i tilbuddenes omfang og niveau (se kapitel 6 og 7), går den generelle europæiske tendens
Supported accommodation is reported by several countries (e.g. Czech Republic, Germany, Ireland, Netherlands,
Det kan gennemføres på et hvilket som helst stadium af stofbrug og i forskellige miljøer og omfatter kapacitetsopbygning, forbedring af de sociale færdigheder samt foranstaltninger til at lette og fremme beskæftigelsen og opnå eller forbedre boligforholdene.
For example, in 2006/07, harm reduction services in England were inspected in order to identify areas for improvement.
I praksis kan reintegrationstjenesterne
Quality may also be assured through stipulating adherence to specific standards in funding contracts, as reported by the Czech Republic and Estonia.
Fængselsbaserede tiltag, som har betydning for tilbagefald og risikoen for nye lovovertrædelser, kan knytte indsatte til lokalsamfundsbaserede boligmæssige og sociale støttetjenester som forberedelse til deres løsladelse (GD for Sundhed og Forbrugere, 2008a).
The nature and intensity of drug law enforcement efforts may vary, depending on national legislation and its application, as well as on the resources and priorities of the institutions involved, which include general law enforcement agencies and specialised units (‘drug squads’).
Hjemløshed er sammen med ustabile boligforhold en af de alvorligste former for social udstødelse, som stofbrugere står over for, og som ramte omkring 10 % af de
In Ireland, for example, users are responsible for paying the rent and some domestic services, while support workers help them with their tenancy and to gain access to education, training or employment.
Håndhævelsen af narkotikalovgivningen involverer forskellige myndigheder under forskellige ministerier (f.eks. politi, retsvæsen og sundhedsvæsen).
Unlike some other areas of law enforcement, where police officers typically respond to breaches of the law, often reported by members of the public, the bulk of drug law enforcement work may be defined as proactive, as it is performed mostly on the initiative of drug law enforcement institutions.
I praksis forbindes termen »håndhævelse af narkotikalovgivningen« almindeligvis med det sæt af aktiviteter, der gennemføres af politiet og politilignende institutioner (f.eks. toldvæsenet) med henblik på at håndhæve lovgivningen om narkotikabrug og narkotikamarkedet.
This is because many drug offences can be viewed as a ‘consensual crime’, where consenting individuals secretly participate in an unlawful activity of which the police will remain unaware unless discovered by chance (e.g. during a foot patrol) or by active detection.
stofbrugere, der kom i behandling i 2007 (
As 45 % of users entering treatment have at best completed primary school, and about 40 % of users entering treatment are unemployed (23), helping drug users to find employment and vocational training are key elements of social reintegration.
Alle medlemsstater rapporterer, at boligordninger for stofbrugere er tilgængelige.
In Hungary, the Czech Republic, Lithuania, Slovenia and Slovakia, the reintegration of drug users into the labour market has benefited from projects funded under the EU initiative against discrimination in the labour market (EQUAL).
Oplysninger om, hvorvidt stofbrugernes boligbehov opfyldes, er dog mangelfulde.
Most of these projects help stabilised drug treatment clients to find work placements in line with their abilities.
I Slovakiet kan rehabiliteringstjenesterne f.eks. ofte ikke imødekomme efterspørgslen som følge af begrænsede økonomiske ressourcer.
The value of this approach is supported by the results of a Scottish study, which found that recovering drug users who received employment-related support were three times more likely to have found paid employment (McIntosh et al., 2008).
Håndhævelse af narkotikalovgivningen er en central del af Europas indsats over for narkotika, og dette område tildeles en stor del, måske den største del, af de ressourcer, der er afsat til bekæmpelse af narkotikaproblemet.
As a consequence, drug law enforcement includes a large set of activities which often rely on the gathering, processing and sharing of information by human and electronic means, including computerised databases and dedicated communication networks.
En nylig sammenligning af fordelingen af narkotikarelaterede offentlige udgifter i Europa viser, at de offentlige udgifter til narkotikarelaterede aktiviteter i forbindelse med »offentlig orden og sikkerhed« er næsten tre gange så høje som udgifterne til bekæmpelse af sundhedsproblemer i forbindelse med narkotikabrug.
This is particularly the case for activities geared to reducing the supply of drugs (24), where law enforcement plays a key role, and includes dealing with informants, conducting covert operations (‘undercover work’) and electronic surveillance, including intercepting communications.
Støttede boligtilbud rapporteres af flere lande (f.eks. Tjekkiet, Tyskland, Irland, Nederlandene, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige).
Drug law enforcement and drug law offences
Under disse midlertidige boligordninger tilbydes der normalt overnatning og morgenmad eller små møblerede lejligheder med kortvarige lejemål, som oftest tilbydes ved udskrivning fra døgnbehandling, så de enkelte personer får mulighed for at leve selvstændigt.
Controlled deliveries of drugs and targeted operations aimed at disrupting or eliminating drug selling points are some of the operational tactics used by law enforcement agencies in Europe.