natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endelig har sagsøgeren understreget, at de omhandlede varemærker alle tre skrives på samme måde, uden særlig grafik, design eller skrifttype.
Finally, the applicant states that all three marks in question are written in the same way, without any special script, design or font.
Angående den fonetiske lighed har sagsøgeren anført, at varemærkernes forskellige antal stavelser ikke er til hinder for en fonetisk lighed.
As regards phonetic similarity, the applicant argues that the fact that the marks in question are not made up of the same number of syllables does not prevent them from being phonetically similar.
Ifølge sagsøgeren er der åbenbare fonetiske ligheder, hvis der tages hensyn til ligheden for så vidt angår den fonetiske udtale og rytmen i de to første stavelser i det ansøgte varemærke (»mez« og »zo«) og de to stavelser, der udgør det østrigske varemærke (»mez« og »zo«).
According to the applicant, there are clear phonetic similarities if account is taken of the fact that the pronunciation and the rhythm of the first two syllables of the mark applied for (‘mez’ and ‘zo’) and the two syllables making up the Austrian mark (‘mez’ and ‘zo’) are the same.
Disse betragtninger gælder ifølge sagsøgeren ligeledes for sammenligningen mellem varemærket MEZZOMIX og det ansøgte varemærke MEZZOPANE.
According to the applicant, those considerations are also valid with regard to the comparison between the MEZZOMIX mark and the mark applied for, MEZZOPANE.
Endelig har sagsøgeren understreget, at der i den tyske udtale af disse to sidstnævnte varemærker bliver lagt tryk på de to første stavelser.
Finally, the applicant states that, in the German pronunciation of those two trade marks, the accent is placed on the first two syllables.
Ved sin særlige fonetik, der er centreret om de to »z«’er, får ordbestanddelen »mezzo« større betydning end ordbestanddelene »pane« eller »mix«.
Because of its particular sound (centred around the two ‘z’s), the word element ‘mezzo’ dominates the word elements ‘pane’ and ‘mix’.
Angående den begrebsmæssige lighed er sagsøgeren enig med appelkammeret i, at de omhandlede tegn ikke har nogen betydning på tysk.
As regards conceptual similarity, the applicant agrees with the Board of Appeal that the signs in question have no meaning in German.
Dette element kan derfor ikke medvirke til at skelne mellem de omhandlede varemærker.
That factor cannot therefore play a role in distinguishing the marks in question, one from the other.
Derudover bemærker sagsøgeren, at det allerede er fastslået, at såfremt ét af de to ord, der danner et ordmærke, såvel visuelt som fonetisk er identisk med det ene ord, der danner et ældre varemærke, og såfremt disse ord hverken sammen eller hver for sig har noget begrebsmæssigt betydningsindhold for den relevante kundekreds, skal de pågældende mærker — når man ser på det enkelte mærke som en helhed — sædvanligvis anses for at ligne hinanden (Rettens dom af 25.11.2003, sag T-286/02, Oriental Kitchen mod KHIM — Mou Dybfrost (KIAP MOU), Sml. II, s. 4953, præmis
Moreover, the applicant states that it has previously been held that, where one of the two terms which alone constitute a word mark is identical, both visually and phonetically, to the single term which constitutes an earlier word mark and where those terms, taken together or in isolation, have no conceptual meaning for the public concerned, the marks at issue, each considered as a whole, are normally to be regarded as similar (Case T-286/02 Oriental Kitchen v OHIM — Mou Dybfrost (KIAP MOU) [2003] ECR II-4953, paragraph 39, and Case T-22/04 Reemark v
39, og af 4.5.2005, sag T-22/04, Reemark mod KHIM — Bluenet (Westlife), Sml. II, s. 1559, præmis 37-40).
OHIM — Bluenet (Westlife) [2005] ECR II-1559, paragraphs 37 to 40).
Harmoniseringskontoret og intervenienten anfægter, at appelkammeret skulle have begået en fejl i forbindelse med bedømmelsen af de omhandlede varemærkers ligheder og forskelle.
The defendant and the intervener dispute that the Board of Appeal erred in its assessment of the similarities and differences between the marks in question.
Henset til den retspraksis, der er gengivet i præmis 18 ovenfor, skal det efterprøves, om de omhandlede tegns helhedsindtryk, som appelkammeret efter en visuel, fonetisk og begrebsmæssig sammenligning lagde til grund, var behæftet med fejl.
In the light of the caselaw reproduced in paragraph 18 above, it is necessary to determine whether or not the overall impression given by the signs in question following a comparison of the visual, phonetic and conceptual levels, as found by the Board of Appeal, is incorrect.
Den visuelle sammenligning
Visual comparison
Hvad angår den visuelle sammenligning er appelkammeret af den opfattelse, at der både er ligheder og forskelle mellem de omhandlede varemærker.
As regards the visual comparison, the Board of Appeal took the view that there were both points of similarity and differences between the marks in question.
Lighederne findes ifølge appelkammeret i udtrykket »mezzo«, der svarer til det ældre østrigske varemærke, og som ligeledes er den første del af det ansøgte varemærke MEZZOPANE og det ældre tyske varemærke MEZZOMIX.
According to the Board of Appeal, the similarities reside in the element ‘mezzo’, which corresponds to the earlier Austrian mark and which is also the first part of the mark applied for (MEZZOPANE) and the earlier German mark (MEZZOMIX).
Appelkammeret har præciseret, at dette udtryk, under hensyntagen til at udtrykket MEZZO står forrest, har en større betydning end den anden del af det ansøgte varemærke og den resterende del af det tyske varemærke.
The Board of Appeal states that, having regard to mezzo’s position ad initium, it has a greater impact than the second part of the mark applied for or the remainder of the German
Retten finder, at denne vurdering skal bekræftes.
The Court considers that that assessment must be accepted.
For så vidt angår sammenligningen mellem det ældre tyske varemærke MEZZOMIX og det ansøgte varemærke MEZZO-PANE skal det bemærkes, at det allerede er fastslået, at forbrugeren i almindelighed hæfter sig ved den første del af et ord (jf. i denne retning MUNDICOR-dommen, nævnt i præmis 22 ovenfor, præmis 81, og Rettens dom af 16.3.2005, sag T-112/03, L’Oréal mod KHIM — Revlon (FLEXI AIR), Sml. II, s. 949, præmis 64 og 65).
So far as concerns the comparison between the earlier German mark (MEZZOMIX) and the mark applied for (MEZZOPANE), it should be recalled that consumers generally take more note of a word’s beginning than of its ending (see, to that effect, MUNDICOR, cited in paragraph 22 above, paragraph 81, and Case T-112/03 L’Oréal v OHIM — Revlon (FLEXI AIR) [2005] ECR II-949, paragraphs 64 and 65).
Imidlertid kan denne betragtning ikke gøres gældende i alle tilfælde (jf. i denne retning Rettens dom af 6.7.2004, sag T-117/02, Grupo El Prado Cervera mod KHIM — Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT), Sml. II, s. 2073, præmis 48, og af 16.5.2007, sag T-158/05, Trek Bicycle mod KHIM — Audi (ALLTREK), ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 70).
However, that cannot be true in all cases (see, to that effect, Case T-117/02 Grupo El Prado Cervera v OHIM — Héritiers Debuschewitz (CHUFAFIT) [2004] ECR II-2073, paragraph 48, and judgment of 16 May 2007 in Case T-158/05 Trek Bicycle v OHIM — Audi (ALLTREK) [2007], not published in the ECR, paragraph 70).
I det foreliggende tilfælde er det korrekt, at især bestanddelen »mezzo« i varemærkerne MEZZOMIX og MEZZOPANE, idet den står forrest, fanger den relevante forbrugers opmærksomhed.
In the present case, it is correct that the ‘mezzo’ element of the MEZZOMIX and MEZZOPANE marks particularly captures the attention of the relevant consumer owing to its position at the beginning of the marks.
Denne forhøjede opmærksomhed udelukker imidlertid ikke, at samme relevante forbruger opfatter bestanddelen »mix« i det ældre tyske varemærke, der for tyske forbrugere er et kendt ord, og bestanddelen »pane« i det ansøgte varemærke MEZZOPANE.
However, that heightened attention does not prevent the relevant consumer from perceiving the ‘mix’ element of the earlier German mark, a word well known to German-speaking consumers, or the ‘pane’ element of the MEZZOPANE mark.
Hvis det er med rette, at appelkammeret fandt, at bestanddelen »mezzo«, fordi den står forrest, har større virkning end resten af det ansøgte varemærke, er det derfor ligeledes med rette, at appelkammeret var af den opfattelse, at suffikserne »pane« i det ansøgte varemærke og »mix« i det ældre tyske varemærke adskiller dem.
Consequently, while the Board of Appeal correctly considered that, owing to its position ad initium, the ‘mezzo’ element had a greater impact than the rest of the mark applied for, the Board of Appeal was also correct to consider that the ‘pane’ suffix of the mark applied for and the ‘mix’ suffix of the early German mark serve to distinguish the marks, one from the other.
For så vidt angår sammenligningen mellem det ældre østrigske varemærke MEZZO og det ansøgte varemærke MEZZOPANE bemærker Retten, at der også er en vis lighed mellem disse varemærker.
So far as concerns the comparison between the earlier Austrian mark (MEZZO) and the mark applied for (MEZZOPANE), it must also be acknowledged that there is a measure of similarity between those marks.
Lige som det gælder for sammenligningen mellem varemærkerne MEZZOMIX og MEZZOPANE skal det bemærkes, at især bestanddelen »mezzo«, idet den står forrest, fanger den relevante forbrugers opmærk-
As was appropriate with regard to the comparison between the MEZZOMIX and MEZZOPANE marks, it must be conceded that, owing to its position ad initium, the ‘mezzo’ element particularly captures the attention of the relevant consumer. However, it must also be stated that
COCA-COLA MOD KHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) somhed. Samtidig skal det dog understreges, at bestanddelen »pane« i det ansøgte varemærke adskiller dette fra det ældre østrigske varemærke MEZZO.
COCA-COLA v OHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) the ‘pane’ element of the mark applied for distinguishes the latter from the earlier Austrian mark, MEZZO.
Endvidere har sagsøgeren påberåbt sig den særlige tiltrækningskraft, som bestanddelen »mezzo« har på grund af de to »z«’er i midten af tegnet, fremhævelsen i det ansøgte varemærke af ordbestanddelen ved en tynd tegnet indramning af denne og de omhandlede varemærkers ensartede skrift.
The applicant again argues that (i) the ‘mezzo’ element is particularly arresting on account of the two ‘z’s at the centre of the sign; (ii) the word element in the mark applied for is accentuated by means of the finely-drawn frame enclosing it; and (iii) the script used in the marks at issue is uniform.
Sagsøgerens vurderinger i denne forbindelse er korrekte.
Those assessments by the applicant are correct.
Retten er imidlertid af den opfattelse, at de ikke kan ændre appelkammerets vurdering i den anfægtede afgørelse.
Nevertheless, they cannot call into question the Board of Appeal’s assessment in the contested decision.
Hvad nærmere angår de to »z«’er i midten af udtrykket »mezzo« er de ganske vist usædvanlige på tysk, og de har derfor en visuel særegenhed, der kan forstærke ligheden mellem de omhandlede tegn.
Specifically, as regards the two ‘z’s at the centre of the element ‘mezzo’, it is true that they are unusual in German and therefore confer a visual specificity which accentuates the similarity between the marks in question.
De kan imidlertid ikke udviske forskellene mellem de omhandlede varemærker henset til det ansøgte varemærkes slutbestanddel »pane«.
However, they do not eclipse the differences between the marks at issue in the light of the ‘pane’ ending of the mark applied for.
For så vidt angår fremhævelsen af ordbestanddelen »mezzopane« ved det grafiske element skal det understreges, at den anfægtede afgørelse tager højde for dette.
As regards the fact that the word element ‘mezzopane’ is accentuated by the graphic element, it should be pointed out that the contested decision took that factor into account.
I modsætning til sagsøgerens fortolkning giver denne fremhævelse af ordbestanddelen ikke mulighed for at fastslå en større lighed mellem det ansøgte varemærke MEZZOPANE på den ene side og de ældre varemærker MEZZO og MEZZOMIX på den anden side end den, som er fastslået af appelkammeret.
Contrary to the applicant’s interpretation, that accentuation of the word element does not enable it to be concluded that there is a greater similarity between the mark applied for, MEZZOPANE, and the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX, than that found by the Board of Appeal.
Selv om etiketten med den tynde streg fremhæver udtrykket »mezzopane«, adskiller den imidlertid også det ansøgte varemærke fra de ældre varemærker.
While, on the one hand, the finely-drawn ‘label’ serves to accentuate the word ‘mezzopane’, on the other hand, it serves to distinguish the mark applied for from the earlier marks.
For så vidt angår de omhandlede varemærkers ensartethed henset til deres identiske grafik er Retten af den opfattelse, at den ikke giver anledning til lighed, der går ud over det, som er fastslået af appelkammeret.
As regards the uniformity of the marks at issue in terms of the identical script used, that does not give rise to similarity over and above that recognised by the Board of Appeal.
Denne lighed udvisker ikke fuldstændig forskellene mellem de omhandlede varemærker henset til indramningen af det ansøgte varemærke MEZZOPANE og til forskellene mellem udtrykket »mezzopane« på den ene side og udtrykkene »mezzo« og »mezzomix« på den anden side (jf. præmis 31-35 ovenfor).
That point of similarity does not completely eclipse the differences between the marks at issue, having regard to the frame around the mark applied for, MEZZOPANE, and the differences between the term ‘mezzopane’, on the one hand, and the terms ‘mezzo’ and ‘mezzomix’, on the other (see paragraphs 31 to 35 above).
Retten er derfor af den opfattelse, at appelkammeret ikke begik en fejl, da det i det foreliggende tilfælde fandt, at der visuelt var både ligheder og forskelle mellem det ansøgte varemærke og de ældre varemærker.
The Court therefore considers that the Board of Appeal was not wrong to take the view that, in the present case, there are both similarities and differences at the visual level between the mark applied for and the earlier marks.
Det følger heraf, at der er en middelhøj grad af lighed mellem det ansøgte varemærke MEZZOPANE og de ældre varemærker MEZZO og MEZZOMIX.
Accordingly, it must be recognised that the visual similarity between the mark applied for, MEZZOPANE, and the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX, is average.
Den fonetiske sammenligning
Phonetic comparison
Hvad angår den fonetiske sammenligning var appelkammeret af den opfattelse, at selv om de omhandlede varemærker har forskellig stavelsesmæssig struktur, og derfor forskellig lydlig rytme, har de fonetisk lighed for så vidt angår udtrykket »mezzo«.
As regards the phonetic comparison, the Board of Appeal considered that, although the marks in question have a different syllabic structure and therefore a different sound rhythm, they are phonetically identical so far as concerns the element ‘mezzo.’
Appelkammerets vurdering i denne forbindelse skal bekræftes.
That assessment of the Board of Appeal must be accepted.
Det er således korrekt, at de omhandlede varemærker har fonetisk lighed for så vidt angår udtrykket »mezzo«.
It is correct that the marks at issue are phonetically identical as regards the element ‘mezzo’.
Det ansøgte varemærke MEZZOPANE adskiller sig imidlertid såvel fra det ældre varemærke MEZZO som fra det ældre varemærke MEZZOMIX ved sin stavelsesmæssige struktur og sin lydlige rytme, der er forskellig fra disse ældre varemærkers.
However, the mark applied for (MEZZOPANE) differs from both the earlier marks (MEZZO and MEZZOMIX) in its syllabic structure and its sound rhythm.
Selv om det må anerkendes, at den relevante forbruger i det foreliggende tilfælde vil lægge trykket på de omhandlede tegns første stavelse i deres tyske udtale, udvisker dette dog heller ikke de fonetiske forskelle mellem det ansøgte varemærke på den ene side og de ældre varemærker på den anden side på grund af det ansøgte varemærkes sidste stavelser »pa« og »ne«.
Further, although it must be acknowledged that the relevant consumer in the present case will stress the first syllable of the signs at issue, in line with German pronunciation, that does not, however, eclipse the phonetic differences between the mark applied for and the earlier marks, owing to the final syllables ‘pa’ and ‘ne’ of the mark applied for.
Disse sidste stavelser tilføjer det ansøgte varemærke en anden lyd i forhold til det ældre østrigske varemærke.
Those final syllables add a different sound to the mark applied for as compared with the earlier Austrian mark.
Derudover står det ansøgte varemærkes sidste stavelser »pa« og »ne« i sammenligningen med det ældre tyske varemærke i kontrast til den sidste stavelse »mix« i det ældre tyske varemærke.
In addition, as compared with the earlier German mark, the final syllables ‘pa’ and ‘ne’ of the mark applied for contrast with the final syllable ‘mix’ of the earlier German mark.
Sagsøgeren har imidlertid påstået, at lyden »mezzo« ved sine særegne lyd centreret om de to »z«’er får større betydning end lydsekvenserne »pane« og »mix«.
The applicant claims, however, that because of its particular resonance centred on the double ‘z’, the ‘mezzo’ sound will dominate, prevailing over the aural elements ‘pane’ and ‘mix’.
I denne forbindelse er Retten af den opfattelse, at det ikke er godtgjort, at de to »z«’er i udtrykket »mezzo« i det mindste på tysk giver udtrykket en særlig lyd for den relevante kundekreds.
In that regard, the Court considers that it has not been proved that — at least in German — the double ‘z’ of ‘mezzo’ lends that term a particular aural resonance for the relevant public.
Sagsøgerens påstand, hvorefter denne lyd fører til, at den relevante kundekreds vil få den opfattelse, at lyden »mezzo« får større betydning i forhold til lydsekvenserne »pane« og »mix«, kan derfor ikke tiltrædes.
Thus, the applicant’s argument that that aural resonance leads the relevant public to think that the sound ‘mezzo’ prevails over the aural elements ‘pane’ and ‘mix’ is unfounded.
Retten er derfor af den opfattelse, at appelkammeret ikke begik en fejl, da det fastslog, at der både er fonetiske ligheder og forskelle mellem det ansøgte varemærke på den ene side og de ældre varemærker på den anden side.
The Court considers, accordingly, that the Board of Appeal did not err in recognising that, phonetically, there are both similarities and differences between the mark applied for and the earlier marks.
Det følger heraf, at der må
It must therefore be recognised that the phonetic
COCA-COLA MOD KHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) anses at være en middelhøj grad af fonetisk lighed mellem det ansøgte varemærke MEZZOPANE på den ene side og de ældre varemærker MEZZO og MEZZOMIX på den anden side.
COCA-COLA v OHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) similarity between the mark applied for (MEZZOPANE) and the earlier marks (MEZZO and MEZZOMIX) is average.
Appelkammeret fandt, at det ikke var muligt at foretage en begrebsmæssig sammenligning mellem de omhandlede tegn, idet de overordnet ikke har nogen betydning.
The Board of Appeal took the view that it was not possible to compare the conflicting signs conceptually, given that, as a whole, they have no meaning.
I denne forbindelse skal det bemærkes, at udtrykkene »mezzo«, »mezzomix« og »mezzopane« ikke for den relevante kundekreds har nogen særlig betydning, idet disse udtryk ikke betyder noget på tysk.
In that regard, it must be stated that, for the relevant public, the terms ‘mezzo’, ‘mezzomix’ and ‘mezzopane’ do not have any particular significance since those terms have no meaning in German.
Derfor kan der ikke siges at være begrebsmæssig lighed hverken mellem det ansøgte varemærke MEZZOPANE og det ældre varemærke MEZZO eller mellem samme ansøgte varemærke og det ældre varemærke MEZZOMIX.
Consequently, it is not possible to establish any conceptual similarity between MEZZOPANE and MEZZO, or between MEZZO-PANE and MEZZOMIX.
Denne sidste vurdering ændres ikke af den omstændighed, som er påberåbt af intervenienten, at udtrykket »mix« af den relevante kundekreds kan opfattes som betegnende en blanding.
That assessment cannot be called into question by the fact, relied on by the intervener, that the word ‘mix’ can be understood by the relevant public as designating a mixture.
Selv hvis det antages, at den relevante kundekreds kan opfatte udtrykket »mezzomix« som betegnende for en blanding af »mezzo«, gælder det ikke desto mindre, at udtrykket »mezzopane« ikke betyder noget på tysk, og der kan derfor ikke være nogen begrebsmæssig lighed mellem det ansøgte varemærke MEZZOPANE på den ene side og MEZZOMIX på den anden side.
Even if the relevant public were to understand the term ‘mezzomix’ as designating a mixture of ‘mezzo’, the fact remains that the word ‘mezzopane’ has no meaning in German, so that there cannot be any conceptual similarity between MEZZOPANE, on the one hand, and MEZZOMIX, on the other.
Dette gælder så meget desto mere, som udtrykket »mezzopane« ikke alene omfatter bestanddelen »mezzo«, men også bestanddelen »pane«, og fordi ingen af disse bestanddele selv hver for sig har nogen begrebsmæssig betydning på tysk.
That is true a fortiori because the term ‘mezzopane’ comprises not only the ‘mezzo’ element, but also the ‘pane’ element, and neither of those elements, even taken separately, has any conceptual meaning in German.
Henset til de ovenstående elementer finder Retten, at de omhandlede tegn i forbindelse med en helhedsvurdering af disse har en middelhøj grad af lighed. På trods
In the light of all of the preceding factors, it must be recognised that, according to a global assessment of the signs in question, the similarity between them is average.
DOM AF 18.6.2008 — SAG T-175/06 af de tre tegns fælles bestanddel, nemlig udtrykket »mezzo«, adskiller de sig fra hinanden i henhold til udtrykkene »mix« for det ældre tyske varemærke og »pane« for det ansøgte varemærke.
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06 signs differ, one from the other, with regard to the term ‘mix’ in the earlier German mark and the term ‘pane’ in the mark applied for.
En afvejning af alle disse elementer viser en middelhøj grad af lighed mellem disse tegn.
On balance, those considerations taken together reveal an average similarity between those signs.
Denne vurdering ændres ikke af den retspraksis, som er påberåbt af sagsøgeren, hvorefter de omhandlede varemærker, i henhold til en indledende analyse, såfremt ét af de to ord, der danner et ordmærke, såvel visuelt som fonetisk er identisk med det ene ord, der danner det ældre varemærke, og disse ord hverken sammen eller hver for sig har noget begrebsmæssigt betydningsindhold for den relevante kundekreds, sædvanligvis skal — når man ser på det enkelte mærke som en helhed — anses for at ligne hinanden i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 (KIAP MOU-dommen, nævnt i præmis 27 ovenfor, præmis 39, og Westlife-dommen, nævnt i præmis 27 ovenfor, præmis 37).
That assessment cannot be called into question by the caselaw relied on by the applicant to the effect that, prima facie, where one of the two terms which alone constitute a word mark is identical, both visually and aurally, to the single term which constitutes an earlier word mark, and where those terms, taken together or in isolation, have no conceptual meaning for the public concerned, the marks at issue, each considered as a whole, are normally to be regarded as similar within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 (KIAP MOU, cited above in paragraph 27, paragraph 39, and Westlife, cited above in paragraph 27, paragraph 37).
Indledningsvis understreger Retten, at anvendelsen af denne retspraksis ikke alene fører til en indledende analyse.
In the first place, the application of that caselaw can result only in a preliminary analysis.