natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Præjudiciel — Court ofAppeal —fortolkning af EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) — aftaler om forpagtning af pubber, hvorefterforpagterne er forpligtet til kun at købe bestemte typer øl (»tie agreements*) — mulighed for, at en afparterne i en seidan aftale kan påberåbe sig EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) under et erstatningssøgsmål for en national ret
In those circumstances, the dismissal of the applicant's complaint on the ground that the former membership rules of the EBU do not fall within the scope of [Article 81(1) EC]; that is to say the criteria are not in themselves restrictions on competition' constitutes a substantial change in the Commission's position which it has not in any way justified. It follows that the statement of reasons for the contested decision does not allow
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling') den 22. marts 2001.
In September 1995 HHLA learned through the press of the Netherlands Government's plans to grant aid.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 22. marts 2001.
The planned aids and the contested decisions were not published in the Official Journal of the European Communities.
Han foreslog Domstolen følgende afgørelse:
The applicants claim that the Court should annul the contested decisions.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
However, UVHH and ZDS have not demonstrated that they have such status.
Sag C-84/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik
Case C-84/00 Commission of the European Communities ν French Republic
Traktatbrudssag — EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF) — nationaltforbud mod at forhandle arbejder i ædle metaller fra andre medlemsstater med angivelse af holdigheden »999 promille*
Community law precludes a rule of national law which prevents a party subject to a clause in a contract which infringes Article 81 EC from recovering damages for the loss suffered by it on the sole ground that it is a party to that contract.
Originalsprog: fransk Redaktionen afsluttet den 23.3.2001 Katalognr.: QD-AC-Ol-009-DA-C
Original version: French Completed on 13.06.2001 Catalogue No: QD-AC-Ol-009-EN-C
Ugerne 26. — 30. marts og 2. — 6. april 2001
PROCEEDINGS OF THE COURT OF JUSTICE AND THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES
Sag C-404/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik Fiskale bestemmelser
Commission of the European Communities v French Republic Taxation
Sag C-123/00 Christina Bellamy / English Shop Wholesale SA Frie varebevægelser
Case C-123/00 Christina Bellamy v English Shop Wholesale
Sag C-400/99 Den Italienske Republik / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-400/99 Italian Republic ν Commission of the European Communities
Sag C-207/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik
Case C-277/98 French Republic v Commission of the European Communities
Sag T-82/00 BIC SA Flamagas SA, Swedish Match SA / Rådet for Den Europæiske Union Handelspolitik
Case T-82/00 BIC SA, Flamagas SA, Swedish Match SA ν Council of the European Union Commercial policy
Sag C-374/99 Kongeriget Spanien / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-374/99 Kingdom of Spain v Commission of the European Communities
Sag C-354/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Irland
Joined Cases C-414/99, C-415/99 and C-416/998 Zino Davidoff S.A ν A & G Imports Ltd. Levi Strauss & Co, Levi Strauss (UK) Ltd ν Teseo Stores, Teseo pic, Costco UK Ltd. Case C-518/99 Richard Gaillard ν Alaya Chekili Judgments Convention/Enforcement of judgments
Sag C-473/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Republikken Østrig
Case C-473/99
Sag C-368/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Sverige
Case C-365/99 Portuguese Republic ν Commission of the European Communities
Sag C-18/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Aiolika Parka Siteias
Case C-18/99
Sag C-111/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Republikken Østrig
Case C-354/99 40 Commission of the European Communities ν Ireland
Sag C-119/00 32 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg
Case C-493/99 41 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany
Sag C-404/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Franske Republik
Case C-404/99 Commission of the European Communities ν French Republic Taxation
»Traktatbrud — sjette momsdirektiv (Femte Afdeling) foranstaltninger, der var nødvendige for at efterkomme denne udtalelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Exclusion — Service charges) (Fifth Chamber) within two months from the date of its notification.
Der tilgik ikke efter denne begrundede udtalelse Kommissionen noget svar fra Den Franske Republik.
No response was sent to the Commission by the French Government following the despatch of that reasoned opinion.
Kommissionen fandt herefter, at betingelserne for at anlægge sag ved Domstolen ifølge artikel 226, stk. 2, EF var opfyldt, og besluttede derfor at anlægge denne sag mod Den Franske Republik.
In those circumstances, the Commission considered that the conditions for bringing proceedings before the Court under the second paragraph of Article 226 EC were satisfied, and therefore decided to bring the present action against the French Republic.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. oktober 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977, idet den på bestemte betingelser har tilladt, at »betjeningsafgifter«, som opkræves af visse afgiftspligtige personer, holdes uden for beskatningsgrundlaget for merværdiafgiften.
By application lodged at the Court Registry on 22 October 1999, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by authorising, under certain conditions, the exclusion from the taxable amount for the purposes of value added tax of the "service charges' claimed by certain taxable persons, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Kommissionen har i stævningen gjort gældende, at selv om lovens artikel 266, stk. 1, litra a), og artikel 267-1 udgør en korrekt gennemførelse af sjette direktivs artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A stk. 1, litra a), er den administrative lempelsesregel som bekræftet ved 1976instruksen, der opretholder en momsfritagelsesregel, ikke i overensstemmelse med fællesskabsretten.
The Commission claims in its application that, although Articles 266(l)(a) and 267-1 of the Code correctly transpose Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive, that is not the case as regards the administrative concession confirmed by the 1976 instruction, which preserves a system of exemption from VAT that is contrary to Community law.
Da Kommissionen fandt, at den momsfritagelse for betjeningsafgift, der følger af den administrative lempelsesregel som bekræftet ved 1976instruksen, var i strid med bestemmelserne i artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A stk. 1, litra a), i sjette direktiv, meddelte den ved skrivelse af 15. april 1998 den franske regering sin kritik i den forbindelse og opfordrede den til inden for en frist på to måneder fra modtagelsen af denne skrivelse at fremsætte sine bemærkninger.
The Commission took the view that the exemption from VAT resulting, with respect to service charges, from the administrative concession confirmed by the 1976 instruction was contrary to Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive, and therefore communicated its complaints in that regard to the French Government by letter of 15 April 1998, requesting it to submit its observations within two months from receipt of that letter.
Kommissionen har herved for det første gjort gældende, at det fremgår af fast retspraksis (jf. dom af 3.3.1994, sag C-16/93, Tolsma, og de dér nævnte retspraksis) dels, at beskatningsgrundlaget ved en tjenesteydelse udgøres af alt, hvad der modtages som modydelse for tjenesteydelsen, dels at det i sjette direktivs
On 17 November 1998 the Commission, having received no reply, issued a reasoned opinion calling upon the French Government to take the requisite measures to comply with that opinion
Kommissionen modtog ikke noget svar og fremsatte derfor den 17. november 1998 en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Den Franske Republik til at træffe de
In that regard, the Commission argues, first, that, according to settled case-law (see Case C-16/93 Tolsma and the cases cited therein), the taxable amount in respect of a supply of services is everything received by way of consideration for the service provided, and the taxable amount as defined in Article HA(l)(a) of the Sixth
artikel 11, punkt A stk. 1, litra a), omhandlede beskatningsgrundlag er den faktisk modtagne modydelse.
Directive consists of the consideration actually received.
Det er derfor ifølge den franske regering hele den af kunden betalte pris, der principielt udgør beskatningsgrundlaget for momsen af de transaktioner, virksomhederne gennemfører, men alene for nogle virksomheder har man anerkendt, at betalingen for tjenesteydelsen ikke pålægges moms.
Government, the whole of the price paid by the customer constitutes in principle the taxable amount for VAT purposes of supplies made by undertakings, but it has been accepted, in relation to certain undertakings only, that the price element constituting remuneration for the service provided should not be liable to VAT.
Den franske regering har tilføjet, at der er tale om en gammel regel, der stammer fra en ministeriel beslutning af 8. august 1923.
In the Commission's view, a service charge undeniably forms an integral part of the total price paid by the customer for the service rendered by the supplier.
Kommissionen er af den bestemte opfattelse, at betjeningsafgiften er en uadskillelig del af den samlede pris, som kunden betaler som modydelse for tjenesteyderens tjenesteydelse.
It is therefore that total price, including the service charge, which constitutes 'the consideration actually received' on which VAT is payable in accordance with the abovementioned case-law.
Det er altså denne samlede pris inklusive betjeningsafgift, der udgør »den faktisk modtagne modydelse«, hvoraf der i henhold til nævnte retspraksis skal opkræves moms.
The French Government adds that the concession in question has been in existence for a long time, since it dates back to a ministerial decision of 8 August 1923.
Den har således anført, at sådanne helt frivillige drikkepenge kan sidestilles med forbipasserendes betalinger til en lirekassemand, der også er helt frivillige og upåregnelige, hvis beløb det i praksis er umuligt at fastlægge størrelsen af, og som i overensstemmelse med Tolsma-dommens præmis 19 ikke skal pålægges moms.
In its view, the latter type of tip, which is purely optional, is comparable to a donation given by a passer-by to a barrel-organ player, in that it likewise involves a payment which is entirely voluntary and uncertain, the amount of which is practically impossible to determine and which, according to the judgment in Tolsma (paragraph 19), is not liable to VAT.
Den procent, som opkræves i betjeningsafgifter, skal derfor medtages i beskatningsgrundlaget for den moms, der skal erlægges af tjenesteyderne, og det kan ikke i noget tilfælde anerkendes, at tjenesteydere kan holde disse afgifter uden for deres beskatningsgrundlag for moms.
It follows that the service charge element must be included in the taxable amount for VAT purposes attributable to the service provider concerned, and that there are no circumstances in which a supplier may be permitted to exclude such charges from his taxable amount for VAT purposes.
Den franske regering har i sit svarskrift for det første anført, at Kommissionen i punkt 7 i stævningen anerkender, at lovens artikel 266, stk. 1, litra a), er en korrekt gennemførelse af sjette direktivs artikel 2, nr. 1, og artikel 11, punkt A stk. 1, litra a).
In its defence, the French Government observes, first of all, that the Commission acknowledges in point 7 of its application that Article 266(l)(a) of the Code correctly transposes Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Directive.
Den gør gældende, at undladelsen af at medtage betjeningsafgifter i beskatningsgrundlaget for momsen ikke er en bestemmelse, der ændrer lovens artikel 266, stk. 1, litra a), men blot en administrativ lempelsesregel, som virksomhederne frit kan afgøre, om de vil benytte sig af.
It contends that the exclusion of service charges from the taxable amount for VAT purposes does not constitute a rule modifying Article 266(l)(a) of the Code, being instead a mere administrative concession which undertakings are free to apply or not as they think fit.
Endvidere bemærkes det, selv om nærværende sag med det hermed anførte er afgjort, at ifølge fast retspraksis er princippet om afgiftsneutralitet, som Kommissionen også har påberåbt sig, bl.a. til hinder for, at erhvervsdrivende, som udfører de samme transaktioner, behandles forskelligt med hensyn til opkrævning af moms (Gregg-dommen, præmis 20).
Furthermore, whilst the foregoing is sufficient for the present action to succeed, it should be recalled that, according to settled case-law, the principle of fiscal neutrality, to which the Commission has also referred, precludes, inter alia, economic operators carrying on the same activities from being treated differently as far as the levying of VAT is concerned {Gregg, cited above, paragraph 20).
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ÍFemte Afdelingl den 23. november 2000.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 23 November 2000. ' ^
»Anmodning om præjudiciel afgørelse - artikel 11, stk 1 og 2, i direktiv 94/45/EF -oplysninger, som virksomhederne efter anmodning skal stille til rådighed - oplysninger med henblik på at fastslå, om der findes en virksomhed, der udøver kontrol i en fællesskabskoncern« (Sjette Afdeling) antallet af medarbejdere og virksomhedsstrukturen i bofrost'-koncernen, som arbejdsgiveren indgår i.
Declare that, by authorising, under certain conditions, the exclusion from the taxable amount of value added tax the "service charges" claimed by certain taxable persons, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 2(1) and HA(l)(a) of the Sixth Council Directive 77/388 of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes -Common system of value added tax: uniform basis of assessment.
Samarbejdsudvalget i hovedsagen er samarbejdsudvalget i en af de virksomheder, der indgår i bofrost'-koncernen.
Preliminary ruling (Reference for a preliminary ruling — Article 11(1) and (2) of Directive 94/45'/EC — Information to be made available by undertakings on request — Information intended to establish the existence of a controlling undertaking within a Community-scale group of undertakings) (Sixth Chamber) the purposes of informing and consulting employees.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag mellem Betriebsrat der bofrost' Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG (samarbejdsudvalget i bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG, herefter »samarbejdsudvalget«) og bofrost" Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH «fe Co. KG (herefter »arbejdsgiveren«), vedrørende sidstnævntes afslag på — med henblik på nedsættelse af et europæisk samarbejdsudvalg — at meddele samarbejdsudvalget oplysninger om I apri^ måned 1997 indgik virksomhederne i bofrost'koncernen i Europa en såkaldt »Gleichordnungskonzernvertrag«, dvs. en særlig aftale, der havde til formål at indføre ligestilling mellem de forskellige virksomheder, der hørte til koncernen, således at der ikke bestod noget over eller underordnelsesforhold mellem dem.
Those questions were raised in proceedings between the Betriebsrat der bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG (the Works Council') and bofrost* Josef H. Boquoi Deutschland West GmbH & Co. KG ('the employer'), concerning the latter's refusal By order of 21 January 1999, the Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Düsseldorf Higher Labour Court) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation of Article 11(1) and (2) of Council Directive 94/45/EC of 22 September 1994 on the establishment of a European Works Council or a procedure in Community-scale undertakings and Community-scale groups of undertakings for
Ved denne internationale aftale overdrog de ledelsen af koncernen i Europa til et såkaldt »Lenkungsausschuß« (et styringsudvalg).
to give the former information relating to the number of employees and the structure of the undertakings within the bofrost* group to which it belongs.
Ifølge arbejdsgiveren forudsætter EBRG's § 5, at betingelserne i samme lovs § 2, stk. 1, er opfyldt, dvs. at der findes en koncern, der har virksomheder i flere medlemsstater, og at den kontrollerende virksomhed har sit hjemsted i Tyskland, hvilket ikke er tilfældet i den foreliggende sag.
had been satisfied, since Mr Boquoi held a majority shareholding such as to give rise to the presumption under Paragraph 6(1) and (2), at least in the bofrost* group companies having their seat in Germany.
Virksomhederne i bofrost'koncernen i Tyskland havde allerede i april 1993 indgået en tilsvarende aftale.
The bofrost* group, to which the employer belongs, consists of several companies, some established in Germany and some in other Member States.
Ved kendelse af 5. august 1998 gav Arbeitsgericht samarbejdsudvalget medhold i dets påstande.
The Works Council maintained that the employer could not rebut that presumption by relying on the international agreement concluded within the group.
Den forelæggende ret besluttede imidlertid at udsætte sagen og forelægge Domstolen tre præjudicielle spørgsmål.
The employer contended that the Works Council's application should be rejected, arguing that the EBRG was not applicable and that the Works Council could not, therefore, avail itself of the right to information in issue.
Efter at samarbejdsudvalget gentagne gange havde anmodet arbejdsgiveren om oplysninger om antallet af medarbejdere og virksomhedernes struktur i bofrost'koncernen for at forberede nedsættelsen af et europæisk samarbejdsudvalg, som foreskrevet i direktivet, afviste arbejdsgiveren ved skrivelse af 9. januar 1997 endeligt at meddele udvalget disse oplysninger.
In April 1997 the undertakings in the bofrost* group established in European territory concluded a 'Gleichordnungskonzernvertrag', that is to say, a special agreement intended to establish parity between the various undertakings belonging to the group, in order that none should be dominant and that there should be no hierarchical relations between them.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om direktivets artikel 11, stk. 1 og 2, skal fortolkes således, at en virksomhed, der tilhører en koncern, er forpligtet til at meddele oplysninger til den interne arbejdstagerrepræsentations organer, selv om det endnu ikke er fastslået, om der i koncernen findes en kontrollerende virksomhed.
According to the employer, Paragraph 5 of the EBRG presupposes that the conditions laid down in Paragraph 2(1) of that Law are satisfied, namely, that there is a European-scale group of undertakings and that the controlling undertaking has its seat in Germany, which is not the case in this instance. In its view, neither Mr Boquoi nor any undertaking is able to exercise legal or actual control within the group.
Den 3. marts 1998 fremsatte samarbejdsudvalget begæring for Arbeitsgericht Wesel med henblik på, at oplysningerne blev meddelt.
Under that international agreement, they entrusted the management of the group in Europe to a 'Lenkungsausschuß' (steering committee).
Samarbejdsudvalget gjorde gældende, at betingelserne i EBRG's § 2, stk. 1, og § 5, stk. 1, var opfyldt, idet Josef H. Boquoi i det mindste i de i Tyskland beliggende virksomheder i bofrost'koncernen var indehaver af majoritetsandele, hvilket medførte, at formodningen i § 6, stk. 1 og 2, i Gesetz über Europäische Betriebsräte (lov af 28.10.1996 om europæiske samarbejdsudvalg, BGBl.
They also set up a shareholders' advisory council, presided over by Josef H. Boquoi, whose agreement is necessary for the adoption of certain business-related decisions and of those which do not form part of the normal pattern of commercial activity.
1996 I, s. 1548, herefter »EBRG«) måtte gælde.
By judgment of 5 August 1998 the Arbeitsgericht granted the Works Council's request for information.
Samarbejdsudvalget gjorde gældende, at arbejdsgiveren ikke kunneafkræfte formodningen ved at henvise til den internationale aftale, der var indgået i koncernen.
None the less, the national court decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Ifølge samarbejdsudvalget havde Josef H. Boquoi — i kraft af sin position som formand for det rådgivende udvalg af selskabsdeltagere -bestemmende indflydelse på koncernens styringsudvalg i Europa og i praksis også på hele den europæiske koncern.
In response to several requests made by the Works Council to the employer, seeking information on the number of employees and the structure of the undertakings in the bofrost* group in order to prepare for the setting-up of a European Works Council, as provided for by the Directive, the employer by letter of 9 January 1997 definitively refused to supply that information.
Som det følger af dets almindelige opbygning, bestemmer direktivet, at information og høring af arbejdstagerne på tværs af landegrænserne hovedsagelig skal sikres gennem et forhandlingssystem mellem den centrale ledelse i direktivets artikel 2, stk. 1, litra e)'s forstand, og arbejdstagerrepræsentanterne.
By its first question, the national court is, in essence, seeking to ascertain whether, on a proper construction of Article 11(1) and (2) of the Directive, an undertaking which is part of a group of undertakings is required to supply information to the internal workers' representative bodies, even where it has not yet
Arbejdsgiveren nedlagde påstand om, at begæringen ikke blev taget til følge under henvisning til, at EBRG ikke fandt anvendelse, og følgelig, at den omtvistede ret til oplysninger ikke kunne gøres gældende af samarbejdsudvalget.
On 3 March 1998 the Works Council applied to the Arbeitsgericht Wesel (Wesel Labour Court) for an order that that information should be supplied. It claimed that the conditions laid down in Paragraphs 2(1) and 5(1) of the EBRG
Det bemærkes endvidere, at direktivets artikel 11, stk. 1, bestemmer, at ledelsen i [bedrifter i] fællesskabsvirksomheder og i virksomheder i en fællesskabskoncern skal opfylde forpligtelserne i henhold til det nævnte direktiv.
As is clear from its general scheme, transnational informing and consulting of employees are essentially to be ensured by means of a system of negotiations between the central management, within the meaning of Article 2(l)(e) of the Directive, and the workers' representatives.
Det følger af bestemmelsens ordlyd, at disse forpligtelser, på arbejdsgiverens side, ikke kan begrænses til den centrale ledelse i direktivets artikel 2, stk. 1, litra e)'s forstand.
Next, Article 11(1) of the Directive provides that the management of establishments of a Community-scale undertaking and the management of undertakings which form part of a Community-scale group of undertakings are to abide by the obligations laid down by the Directive.