natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For det første bemærkede Retten vedrørende et anbringende om tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, at en retsstridig adfærd alene ikke er tilstrækkelig til, at Fællesskabet ifalder ansvar, men at der også skal være godtgjort en årsagsforbindelse mellem adfærden og det hævdede tab.
Whether or not the evidence before it is convincing is a matter to be appraised by it alone and is not subject to review by the Court of Justice on appeal, except where the clear sense of that evidence has been distorted or the substantive inaccuracy of the Court of First Instance's findings is apparent from the documents in the case-file.
Vedrørende det anførte bemærkes, at det tilkommer Retten alene at bedømme, om det er nødvendigt at supplere bevismaterialet i de sager, der forelægges til afgørelse, og at det henhører under dens frie skøn at vurdere beviskraften af dokumenterne i sagen. Domstolen har efter fast praksis ikke nogen prøvelsesret under appelsagen vedrørende denne vurdering, medmindre de beviser, som er fremlagt for Retten, er gengivet forkert, eller det fremgår af de fremlagte dokumenter, at Rettens konstateringer er materielt urigtige.
No matter has been adverted to in the course of this appeal to lead the Court to believe that anything of that kind occurred in the present case.
Der er ikke under appelsagen angivet noget holdepunkt for at antage, at dette er tilfældet i den foreliggende sag.
The second plea: infringement of the principle of the right to a hearing and third plea: failure to make a determination as to the alleged infringement of this principle
Hvad angår spørgsmålet, om kritikken i beretning nr. 1/96 var ærekrænkende for Ismeri, fastslog Retten for det andet, at Revisionsretten i visse tilfælde kan foranlediges til at nævne udenforstående (ved navns nævnelse), som er direkte impliceret i en sag, hvor der er konstateret en alvorlig mangel ved en virksomhed, som udøves af Fællesskabets institutioner.
Secondly, on the defamatory nature of the criticisms contained in Report No 1/96 concerning Ismeri, the Court of First Instance held that the Court of Auditors might in certain cases be required to give the names of third parties directly involved in serious malfunctions of the Community institutions.
De vurderinger af tredjemænd, som foretages i denne forbindelse, kan være behæftet med en tjenestefejl og kan således udløse et ansvar for Fællesskabet, hvis de faktiske omstændigheder, som vurderingerne er baseret på, er fejlagtigt refereret eller fortolket.
The assessments made in such cases of the persons concerned might constitute a fault giving rise to liability on the part of the Community if the facts on which those assessments were based were not accurately reported or were incorrectly interpreted.
Retten udøver på dette punkt en fuld prøvelsesret.
Those were matters which were fully subject to review by the Court of First Instance.
Ismeri har under appelsagen nedlagt påstand om, at den anfægtede dom ophæves, at selskabet får medhold i sine påstande ved første instans, og at Revisionsretten tilpligtes at betale omkostningerne såvel i sagen ved Retten som ved Domstolen.
Ismeri claims that the Court should set aside the judgment appealed against, grant the form of order which it sought at first instance and order the Court of Auditors to pay the costs both at first instance and on appeal.
Til støtte herfor har Ismeri fremført seks anbringender.
To that end it raises six annulment pleas.
Med det andet anbringende kritiserer Ismeri i det væsentlige Retten for at lægge til grund i den anfægtede dom, at Revisionsretten afslog at berigtige beretning nr. 1/96 i overensstemmelse med Ismeri's ønsker, efter at denne var blevet offentliggjort, og for heraf at have sluttet, at Revisionsretten ville have reageret på samme måde, hvis Ismeri havde haft lejlighed til at gøre sine synspunkter gældende inden beretningens vedtagelse.
In its second plea Ismeri essentially alleges that in the contested judgment the Court of First Instance relied on the fact that the Court of Auditors declined to rectify Report No 1/96 in the manner desired by the applicant after its publication in order to infer therefrom that it would have acted in the same way even if Ismeri had been heard prior to adoption of Report No 1/96.
Med sit tredje anbringende gentager Ismeri i det væsentlige det foregående anbringende, idet selskabet kritiserer Retten for at have omgået det efter Ismeri's opfattelse centrale spørgsmål i sagen, nemlig at der i den foreliggende sag blev handlet i strid med kontradiktionsprincippet.
In its third plea Ismeri essentially reproduces the previous plea in criticising the Court of First Instance for avoiding what to the applicant is a key issue, namely the unlawful nature of the failure to apply the principle of the right to a hearing in the present case.
Første anbringende, hvorefter proceduren ved Retten er behæftet med fejl, da Retten har forsømt at træffe afgørelse vedrørende anmodningen om afhøring af vidner, og da bevisførelsen var utilstrækkelig
Although the adoption and publication of reports of the Court of Auditors are not decisions directly affecting the rights of persons mentioned therein, they are capable of having consequences for those persons such that those concerned must be enabled to make observations on those points in such reports which refer to them by name, before those reports are definitively drawn up.
Da Revisionsretten undlod at opfordre Ismeri til at tilkendegive sit synspunkt vedrørende de påtænkte passager i beretning nr. 1/96, som berørte selskabet, var proceduren for vedtagelsen af denne rapport behæftet med en fejl bestående i en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet.
Since the Court of Auditors omitted to invite Ismeri to express its views on passages concerning it which were intended for inclusion in Report No 1/96, it follows that the procedure for adopting that report is vitiated by an infringement of the principle of the right to a hearing.
Det tilkommer i så fald Retten under et for den indbragt søgsmål at vurdere, om det henset til formålet med beretningens offentliggørelse var nødvendigt og i overensstemmelse med proportionalitetskravet at nævne de pågældendes navne. Den fulde prøvelsesret, som tilkommer Retten på dette punkt, henhører under dennes frie faktumbedømmelse, som ikke kan prøves under appelsagen, medmindre de foretagne konstateringer er materielt urigtige, eller sagens elementer er gengivet forkert.
the naming of persons was necessary and proportionate to the objective pursued by publication of the report.
Det fremgår dog af de af Retten i sagen gennemgåede omstændigheder som helhed - og navnlig af den åbenbare og grove tilsidesættelse af reglerne om god forvaltning, som var sket, fordi ARTM's bestyrelse stadig havde medlemmer, som repræsenterede private interesser, der var direkte berørt af bestyrelsens forhandlinger - at Revisionsretten under alle omstændigheder ikke ville have ændret sit synspunkt om hensigtsmæssigheden af at omtale Ismeri med navns nævnelse i sin beretning nr. 1/96 eller om den vedrørende selskabet anvendte udtryksmåde, selv om Ismeri var blevet hørt forinden.
However, it is clear from all the circumstances of the case, as analysed by the Court of First Instance, and in particular the flagrant and serious failure to observe the rules of sound management consisting in the prolonged presence on the board of the ARTM of persons representing private interests directly concerned by deliberations of that body, that if Ismeri had been given a right to a hearing that would not have altered the view taken by the Court of Auditors as to the expediency of mentioning that company by name in Report No 1/96 or as to the terms used in that connection.
Rettens vurdering, hvorefter Revisionsretten var lovligt beføjet til udtrykkeligt at nævne Ismeri i sin beretning nr. 1/96 og bl.a. i denne beretnings punkt 57 omtale den undersøgelse, som Kommissionen havde foranstaltet vedrørende nødvendigheden af eventuelt at indlede retsforfølgning, er derfor ikke undergivet Domstolens prøvelsesret, da der ikke under den foreliggende appelsag er anført nogen omstændighed, som giver grundlag for den antagelse, at Retten har gengivet sagens elementer forkert, eller at dens konstateringer er materielt urigtige.
Thus, the assessment which led the Court of First Instance to accept that the Court of Auditors was legitimately entitled expressly to refer to Ismeri in Report No 1/96 and, in particular, to cite at paragraph 57 thereof, the examination conducted by the Commission as to the possible need to initiate criminal proceedings cannot be reviewed by the Court, since no matter has been adverted to in the course of these appeal proceedings which would warrant the conclusion that the clear sense of the evidence of the case-file had been distorted or that its findings were vitiated by the presence of a substantive inaccuracy.
Følgelig har det retsstridige forhold ikke haft afgørende betydning for indholdet af beretning nr. 1/96, og der er derfor ingen årsagsforbindelse mellem undladelsen af at høre Ismeri på forhånd og det tab, som selskabet hævder at have lidt på grund af beretningens offentliggørelse.
Fifth plea: distortion of the facts, inadequate reasoning and erroneous legal definition of 'confusion of interests'
Det femte anbringende, hvorefter Retten har gengivet de faktiske omstændigheder forkert, givet en utilstrækkelig begrundelse og foretaget en fejlagtig retlig kvalifikation ved at antage, at der forelå en »interessesammenblanding*
It follows that, in the present case the illegality committed was not capable of influencing the content of Report No 1/96 and that, consequently, there is no causal link between the failure to allow Ismeri a right to a prior hearing and the damage which it alleged that it suffered owing to publication of Report No 1/96.
Fjerde anbringende, at fællesskabsretten er tilsidesat og at begrundelsen for den hævdede ærekrænkelse er utilstrækkelig
Fourth plea: infringement of Community law and inadequate reasoning concerning the alleged defamation
Appellanten har gjort gældende, at Retten har gengivet de faktiske omstændigheder forkert ved at antage, at selskabet havde gjort sig skyldig i en interessesammenblanding.
The applicant alleges that, by concluding that Ismeri was involved in a confusion of interests, the Court of First Instance distorted the facts of the case.
Appellanten anfører for det første, at ARTM, i hvis bestyrelse en af Ismeri's ledere var medlem, ikke havde nogen besluttende kompetence med hensyn til at tildele kontorerne for faglig bistand kontrakter, for det andet, at det var Kommissionen, som traf beslutning om at tildele Ismeri de to eneste kontrakter, som beretning nr. 1/96 er baseret på, og for det tredje, at MED-programmerne befandt sig i en »eksperimentel fase«, som gjorde det berettiget at tildele kontakter ved en
It goes on to submit, first, that the ARTM of which one of its directors was a member did not have the power to decide on the award of contracts to the technical assistance offices, secondly, that the decision to award the only two contracts entered into with Ismeri on which Report 1/96 is based was taken by the Commission and that the 'experimental phase' of the MED programmes justifying the award of contracts on a private-treaty basis extended beyond the time when the ARTM was established.
Ismeri har gjort gældende, at Retten fejlagtigt og uden begrundelse har antaget, at der ikke forelå nogen ærekrænkelse, uanset at en offentlig omtale af tredjemand med navns nævnelse, suppleret af oplysninger om en eventuel strafferetlig forfølgning, for det første er i strid med det krav om anonymitet, som Retten har anerkendt - medmindre der foreligger særlige omstændigheder - når en sådan omtale er unødvendig, for det andet at den er i strid med fortrolighedskravet, hvortil hensynet ifølge
Ismeri maintains that the Court of First Instance, wrongly and without giving reasons, concluded that there had been no defamation, although the publication of information about a named third party, accompanied by references to possible criminal charges, is contrary, without there being any necessity for it, first, to the rule of anonymity applied save in exceptional cases by the Court of First Instance, secondly, to the principle of confidentiality which according to the general principles of law must be observed when criminal proceedings are initiated, and thirdly, to the principle of proportionality which imposes on the Community institutions the obligation not to jeopardise the situation of individuals more than is necessary in order to attain the objective which they are pursuing.
Ismeri har gjort gældende, at Retten ikke kunne begrænse sig til at rejse tvivl om troværdigheden af et dokument, som hævdedes at godtgøre, at Kommissionen havde frafaldet sit krav om, at en af selskabets ledere nedlagde sit hverv som medlem af ARTM's bestyrelse.
Secondly, the Court of First Instance's assessment that the facts before it constituted a situation of a confusion of interests is a matter solely for the court determining the case on its merits.
Appellanten anfægter endvidere de betragtninger, hvorved Retten konstaterede, at den pågældende endeligt fratrådte bestyrelsen efter langvarige forhandlinger vedrørende kontrakttildelingen og forslag til afløsere.
Since no evidence of a substantive inaccuracy in the findings or of distortion of the clear sense of the evidence of the case-file in the contested judgment has been adduced in these appeal proceedings, that assessment by the Court of First Instance is not reviewable by the Court.
Det må herom for det første konstateres, at hvad angår den kontrol af fællesskabsinstitutionernes og -organernes finansielle forvaltning, som Revisionsretten udøver, må begrebet »sammenblanding af interesser« — der i den anfægtede doms præmis 112 er defineret af Retten som den omstændighed, »at en person, som deltager i bedømmelsen og udvælgelsen af bud på en offentlig kontrakt, selv får tildelt en sådan kontrakt« — anses for en relevant, hensigtsmæssig og adækvat karakteristik af den alvorlige mangel, som den pågældende virksomhed er behæftet med.
Sixth plea: distortion of the facts and inadequate reasoning concerning Ismeri's alleged resistance to the request that its director should resign from the board of ARTM
De indsigelser, som Ismeri har rejst under appelsagen vedrørende fortolkningen af referatet af ARTM's bestyrelsesmøde den 21. januar 1994, og vedrørende de betingelser, Ismeri stillede for, at selskabets leder udtrådte af bestyrelsen, har ikke godtgjort, at den anfægtede doms præmisser er behæftet med nogen materielle urigtigheder eller med en forkert gengivelse af sagens elementer.
The discussion entered into by Ismeri in these appeal proceedings concerning the interpretation of the minutes of the meeting of 21 January 1994 of the board of the ARTM, and the conditions laid down by Ismeri to be met prior to its director resigning from that board, has not brought to light the existence in the reasoning of the contested judgment of any substantive inaccuracy or distortion of the clear sense of the evidence of the case-file.
Da den anfægtede dom ikke under appelsagen er godtgjort at indeholde nogen materielt urigtige konstateringer eller forkerte gengivelser af sagens elementer, er denne vurdering unddraget Domstolens prøvelsesret.
Ismeri maintains that the Court of First Instance was not entitled merely to express doubts as to the credence to be attached to a document intended to demonstrate that the Commission was no longer insisting on the resignation of one of its directors from the board of the ARTM.
Herefter må det sjette anbringende forstås som en opfordring til at efterprøve Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder, hvilket imidlertid er udelukket under en appelsag.
Under those conditions, the sixth plea constitutes an exhortation to reopen the assessment of the facts by the Court of First Instance, which cannot form the subject-matter of the appeal.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum) den 3. maj 2001.
He proposed that the Court should declare that the appeal is partially inadmissible and partially unfounded.
Præjudiciel »Social sikring — sygeforsikring — artikel 22 og 36 i forordning (EØF) nr. 1408171 — fri udveksling af tjenesteydelser — EF-traktatens artikel 59 (efter ænddng nu artikel 49 EF) — udgifter til hospitalsindlæggelse afholdt i en anden medlemsstat — afslag på ansøgning om tilladelse senere erklæret ubegrundet« (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Social security — Sickness insurance —Articles 22 and 36 ofRegidation (EEC) No 1408/71 - Freedom to provide services —Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC) — Hospital treatment costs incurred in another Member State — Refusal of authorisation subsequently declared unfounded) (Full Court)
Jeanne Descamps, der til trods for denne manglende tilladelse var blevet opereret i Frankrig i april 1990, anlagde sag ved Tribunal du travail de Tournai (Belgien) med henblik på at opnå godtgørelse fra ANMC af sine behandlingsomkostninger.
Despite being refused authorisation, Ms Descamps went ahead with the operation in France in April 1990. She then brought an action against the ANMC before the Tribunal du travail de Tournai (Belgium) for reimbursement of the cost of that treatment.
Ved dom af 9. oktober 1998 indgået til Domstolen den 16. oktober 1998 har Cour du travail de Mons forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 22 og 36 i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret og ajourført ved Rådets forordning (EØF) nr. 2001/83 af 2. juni 1983 (herefter »forordning nr. 1408/71«), samt af EF-traktatens artikel 59 (efter ændring nu artikel 49 EF).
By judgment of 9 October 1998, received at the Court on 16 October 1998, the Cour de travail de Mons (Higher Labour Court, Mons) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 22 and 36 of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to self-employed persons and to members of their families moving within the Community, in the version amended and updated by Council Regulation (EEC) No 2001/83 of 2 June 1983 ('Regulation No 1408/71'), and of Article 59 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 49 EC).
Dette spørgsmål er blevet rejst under en sag, der føres af Abdon Vanbraekel og hans seks børn, som er indtrådt i den sag, der oprindelig blev anlagt af Jeanne Descamps, der er afgået ved døden, mod Alliance nationale des mutualités chrétiennes (herefter »ANMC«) vedrørende sidstnævntes afslag på at godtgøre udgifter til hospitalsindlæggelse afholdt af Jeanne Descamps i forbindelse med et ortopædkirurgisk indgreb i et hospital beliggende i Frankrig.
By judgment of 10 December 1991, the Tribunal du travail de Tournai dismissed her action. It held that the ANMC's decision refusing authorisation was well founded, notably on the ground that Ms Descamps '[had] not shown, by at the least producing the opinion of a Belgian university professor, that the operative treatment in France [had been] performed under better medical conditions than would have been the case in Belgium'.
Tribunal du travail de Tournai frifandt ANMC ved dom af 10. december 1991. Den fandt, at ANMC's afgørelse om afslag var begrundet, eftersom Jeanne Descamps »ikke - ved i det mindste at fremlægge udtalelse fra en professor ved et belgisk universitet — havde ført bevis for, at indgrebet i Frankrig blev foretaget under bedre lægelige vilkår end dem, hvorunder indgrebet ville kunne have været foretaget i Belgien«.
That question has been raised in proceedings between Abdon Vanbraekel and his six children, as heirs of Ms Jeanne Descamps, and the Alliance nationale des mutualités chrétiennes ('the ANMC') concerning the latter's refusal to reimburse the costs of hospital treatment incurred by Ms Descamps in connection with orthopaedic surgery which she underwent in a hospital in France.
Cour du travail de Mons, som Jeanne Descamps havde anket dommen til, fastslog ved mellemafgørelse af 8. oktober 1993, at det var overdrevent at stille det krav, som Tribunal du travail de Tournai havde godkendt, om at der forelå en udtalelse fra en professor ved et belgisk universitet med henblik på tilladelsen.
Ms Descamps appealed against that decision to the Cour du travail de Mons, which, by interlocutory judgment of 8 October 1993, held that the requirement, upheld by the Tribunal du travail de Tournai, that the opinion of a Belgian university professor was necessary before authorisation could be granted was excessive.
Cour du travail de Mons udpegede ved samme afgørelse en sagkyndig til at fastslå, om helbredelsen af Jeanne Descamps i marts 1990 krævede en
In the same judgment, the Cour du travail de Mons designated an expert to assess whether the restoration of Ms Descamps's health in March 1990 necessitated hospital treatment which could be provided in better medical conditions abroad than in Belgium.
Jeanne Descamps, der var belgisk statsborger bosiddende i Belgien og tilsluttet ANMC, ansøgte i februar 1990 sidstnævnte, da hun led af bilateral knæledsarthrose, om tilladelse til at lade sig underkaste et ortopædkirurgisk indgreb i Frankrig, således at udgifterne hertil skulle dækkes af ANMC.
Ms Descamps, a Belgian national residing in Belgium and insured under the ANMC, suffered from bilateral gonarthrosis. In February 1990, she sought authorisation from the ANMC to undergo orthopaedic surgery in France, to be paid for by the ANMC.
hospitalsindlæggelse, som kunne gennemføres under bedre lægelige vilkår i udlandet end i Belgien.
relevant points of law and facts to enable the Member States effectively to exercise their right to lodge written observations before the Court.
efter ordningen i den stat, hvor den kompetente institution er beliggende, eller efter ordningen i den stat, på hvis område hospitalsindlæggelsen har fundet sted?
expert's report, reimbursement of the medical costs incurred by Ms Descamps came to a total of FRF 38 608.99 using the formula for calculating reimbursement laid down in the French legislation and to a total of FRF 49 935.44 using the formula laid down in the Belgian legislation.
Er en begrænsning af godtgørelsesbeløbet med hjemmel i lovgivningen i den stat, hvor den kompetente institution er beliggende, lovlig under hensyn til artikel 36 i forordning nr. 1408/71, hvori der tales om fuld refusion?«
Ms Descamps died in the course of the proceedings, on 10 August 1996. Her heirs, namely her husband, Mr Vanbraekel, and her six children, are pursuing this action.
Ifølge konklusionerne i den sagkyndiges rapport af 29. december 1994 »nødvendiggjorde helbredelsen af Jeanne Descamps i marts 1990 en hospitalsindlæggelse, der kunne gennemføres under bedre lægelige vilkår i udlandet (kirurgisk indgreb foretaget af dr. Cartier i Paris, artikel 221, stk. 1, i kongelig anordning af 4.11.1963)«.
In regard to that argument, it should be observed that the Court has consistently ruled that the need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the national court define the factual and legislative context of the questions it is asking or, at the very least, explain the factual circumstances on which those questions are based.
Det fremgår af de påstande, der er blevet nedlagt for Cour du travail de Mons efter fremlæggelsen af den sagkyndiges rapport, at under de i hovedsagen foreliggende omstændigheder vil godtgørelsen af de lægelige udgifter, som Jeanne Descamps har afholdt, udgøre 38 608,89 FRF, såfremt der henses til de godtgørelseskoefficienter, der er fastsat i fransk lovgivning, og 49 935,44 FRF ved anvendelse af de godtgørelseskoefficienter. der er fastsat i belgisk lovgivning.
In view of the report of the designated expert, the Cour du travail de Mons held that the ANMC would be ordered to pay the costs connected with Ms Descamps's hospital treatment 'in accordance with Article 22 of Regulation [No] 1408/71 and Articles 59 and 60 of the Treaty'.