natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne ret omfatter retten forenhver til at blive hørt,inden der træffes en individuel foranstaltning over for ham/hende,samt pligten for forvaltningen til at begrunde sine afgørelser. Charterets forfattere nøjedesimidlertid ikke med at kodificere de eksisterende rettigheder,og Europa-Parlamentet kanikke kritiseres for ikke at overholde en bestemmelse i 1997,som først blev udarbejdet ogproklameret i 2000.
Insofar as the complaint contests the validity of the decision made in 1997 to withdraw Mr LANDA’s privileges as a former MEP,it is therefore outside the mandate of the Ombudsman.
Klagernes bemærkninger
The validity of the decision of 14 July 1997
Hananførte,at det manglende svar er i modstrid med EF-traktatens artikel 255,med Europa-Parlamentets afgørelse af 10. juli 1997 om aktindsigt i Parlamentets dokumenter samt medartikel 171 og 172 i Parlamentets forretningsorden.
Mr LANDA could not have challenged the Bureau’s decision under Article 230 ECbecause it did not produce legal effects which are binding on him and capable of affectinghis interests by bringing about a distinct change in his legal position.27
Han påpegede især,at der i artikel 22 og 25 i Europa-Parlamentets forretningsorden henvises til Præsidiets og kvæstorernes respektiveadministrative funktioner.
Nor was Mr LANDA gravely damaged in his interests,since on 5 October 2000 he was able to enter the European Parliament and remain thereeven after his entry permit as a former MEP had been removed.
Endvidere skal Europa-Parlamentet ifølge advokaten på anmodning anerkende et tidligere MEP som sådan og give ham et identitetskort med de rettig-heder,der knytter sig dertil.
As regards the duty to give reasons for decisions,Article 253 EC,which is cited as thesource of the obligation in the Charter of Fundamental Rights of the European Union,applies only to acts having legal effects.
Sag 60/81 IBM mod Kommissionen,Sml. 1981,s. 2639,præmis 9.
Case 60/81 IBM v Commission1981 ECR 2639 Para 9.
For så vidt angår hændelserne den 5. oktober 2000,hævdede advokaten,at ingen afklagerne havde gjort sig skyldig i misbrug den morgen,og at udvisningsordren derfor varuforholdsmæssig og udgjorde tilfælde af magtmisbrug.
In any event,the decision of the Bureau was adequately reasoned and the text of the decision was notified to the complainants on 5 October 2000. Hence,the complainants nolonger have any legitimate interest in this aspect of the complaint.
Advokaten bemærkede også,at det organ,der havde beføjelser til at træffe afgørelse itilfælde af tidligere MEP’ers misbrug,er formanden på forslag af kvæstorerne efter høringaf Præsidiet.
If the Bureau were to adopt a similar decision today,it would be obliged,at least politi-cally,to take account of the right to good administration in Article 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.
Præsidiet havde ikke kompetence til at afgøre sagen alene.
He pointed out in particular that Articles 22 and 25 of the Rules of Procedure of the European Parliament refer to administrative functions of,respectively,the Bureau and the Quaestors.
Endvidere var deruoverensstemmelse mellem datoerne,eftersom Præsidiet tilsyneladende havde truffet enafgørelse den 14. juli 1997,som tog hensyn til et møde mellem kvæstorerne den 16. juli1997 samt anbringender,der blev fremsat den 17. juli 1997.
The Bureau had no competence to decide the matter itself.Furthermore,there were discrepancies in the dates,since the Bureau had apparently madea decision on 14 July 1997,which took account of a meeting of the Quaestors of 16 July1997 and of allegations made on 17 July 1997.
Advokaten gentog også,at afgørelsen ikke var blevet meddelt Landa inden for en rimeligfrist,og at han derfor ikke var blevet hørt.
The legal representative also repeated that the decision had not been communicated to Mr LANDA within a reasonable time and that he had not been heard.
Endvidere var begrundelsen for Præsidietsafgørelse vag,usikker og upræcis.
As regards the reasoningof the Bureau’s decision,it was vague,uncertain and imprecise.
1.1Europa-Parlamentet anfægter Ombudsmandens kompetence til at behandle klagen,for så vidt angår det,at klagen anfægter Præsidiets afgørelse om at inddrage et tidligere MEP’s adgangskort.
1.1The European Parliament disputes the competence of the Ombudsman to deal withthe complaint,insofar as the complaint contests the decision of the Bureau to withdraw theentry permit of a former MEP.
Ifølge Parlamentet har tidligere MEP’er ikke ret til adgang til detjenester,som Parlamentet tilstår dem i forbindelse med udøvelsen af Parlamentetsbeføjelse til at tilrettelægge den interne organisation.
According to Parliament,former MEPs have no right toenjoy the facilities that it accords to them in the exercise of its power of internal organisation.
Fra et juridisk perspektiv erafgørelsen om at inddrage et tidligere MEP’s privilegium,og især afgørelsen om,hvad derudgør misbrug af et sådant privilegium,en politisk aktivitet,som håndteres af et politiskorgan i henhold til politiske kriterier:Ombudsmanden har derfor ikke kompetence i sagen.
From a legal perspective,the decision to withdraw a privilege from a former MEPand,in particular,the decision as to what constitutes an abuse of privilege is a politicalactivity,dealt with by a political body according to political criteria:the Ombudsmantherefore has no competence in the matter.
1.2Ifølge Domstolen bemyndiger beføjelsen til at tilrettelægge den interne organisationinstitutionerne til at træffe passende foranstaltninger vedrørende deres interne funktionmed henblik på at sikre en hensigtsmæssig forretningsgang28. Ombudsmanden menerderfor,at han er kompetent til at behandle klagen,som vedrører et muligt tilfælde af fejleller forsømmelser i Europa-Parlamentet i forbindelse med udøvelsen af dets beføjelse tilat tilrettelægge den interne organisation.
1.2According to the Court of Justice,the power of internal organisation authorises theinstitutions to take measures to ensure their internal operation,in conformity with theinterests of good administration.28The Ombudsman therefore considers that he is competent to deal with a complaint which concerns possible maladministration by the European Parliament in the exercise of its power of internal organisation.
1.3Ombudsmanden bemærker,at beføjelsen til at tilrettelægge den interne organisationindeholder omfattende skønsmæssige beføjelser,og minder om,at han ikke sætter spørgsmålstegn ved administrative afgørelser,hvis institutionen har handlet inden for rammerneaf sine retlige beføjelser.
1.3The Ombudsman notes that the power of internal organisation involves extensivediscretionary powers and recalls that he does not question discretionary administrativedecisions,provided that the institution has acted within the limits of its legal authority.
Afgørelsen om at inddrage et tidligere MEP’s adgangskort
The decision to withdraw the entry permit of a former MEP
2.1.Ifølge klagerne er Præsidiets afgørelse om at inddrage et tidligere MEP’s adgangskortugyldig.
2.1.According to the complainants,the Bureau’s decision to withdraw the entry permit ofa former MEP is null and void.
De hævder,at afgørelsen mangler et retsgrundlag; at den hverken blev underskrevet eller meddelt den vedrørte person; og at den ikke blev truffet af et kompetent organi Parlamentet.
They argue that the decision lacks any legal basis; wasneither signed nor notified to the person concerned; and was not made by the competentorgan of Parliament.
De gør gældende,at det tidligere MEP’s rettigheder skal genindsættes.
They claim that the former MEP’s rights should be restored.
2.2Ifølge Parlamentet har tidligere MEP’er ikke ret til adgang til de tjenester, som Parlamentet tilstår dem.
2.2According to Parliament,former MEPs have no right to enjoy the facilities that Parliament accords to them.
Præsidiet kan ikke sammenlignes med et administrativt organ,derudarbejder regler,som skaber rettigheder og pligter.
The Bureau cannot be assimilated to an administrative bodyapplying rules that create rights and obligations.
Præsidiets afgørelse om at inddrage
In contrast,the status of former MEPs is recognised only in Parliament’s measures of internal organisation.
Sag C-58/94 Kongeriget Nederlandene mod Rådet for Den Europæiske Union,Sml. 1996 I,s. 2169,præmis 37.
Case C-58/94,Netherlands v Council,[1996] ECR I-2169,paragraph 37.
Ombudsmanden mener ikke,at det i denne sag er nødvendigt ellerhensigtsmæssigt at undersøge fordelingen af beføjelser mellem de forskellige organer i Parlamentet eller de præcise datoer,hvor disse organer behandlede sagen.
105 the allocation of competences between different organs of Parliament,or the precise dateson which those organs dealt with the case.
2.6Ombudsmandens undersøgelse viste derfor ingen fejl eller forsømmelser med hensyntil dette aspekt af klagen.
2.6The Ombudsman’s inquiry has therefore revealed no maladministration in relation tothis aspect of the case.
Retten til at blive hørt og begrundelsespligten
The right to be heard and the duty to give reasons
3.1Klagerne gør gældende,at Præsidiets afgørelse om at inddrage det tidligere MEP’sadgangskort blev truffet uden at respektere indsigelsesrettighederne,eftersom han ikkehavde mulighed for at fremsætte mundtlige eller skriftlige bemærkninger eller blev informeret om afgørelsen eller begrundelserne for den.
3.1The complainants allege that the Bureau’s decision to withdraw the former MEP’sentry permit was taken without respecting the rights of the defence,since he had no opportunity to make oral or written observations,nor was he notified of the decision or thereasons for it.
3.2Ifølge Parlamentet gør Fællesskabets domstole imidlertid kun retten til at blive hørtgældende i sager,der omfatter et juridisk forhold mellem en fysisk eller juridisk person ogden berørte institution.
3.2According to Parliament,the Community Courts apply the right to be heard only incases involving a legal relationship between a natural or legal person and the institutionconcerned.
Nærværende sag omhandler blot tjenester,som det tidligere MEPønsker at benytte sig af,og det var ikke muligt at prøve lovligheden af Præsidiets afgørelsei medfør af EF-traktatens artikel 230.
The present case merely concerns facilities which the former MEP wishes toenjoy and no challenge to the Bureau’s decision was possible under Article 230 EC.
3.3Ifølge Parlamentet finder begrundelsespligten kun anvendelse i sager,hvor denpågældende afgørelse kan indbringes for Domstolen.
3.3Again according to Parliament,the duty to give reasons exists only in cases where thedecision concerned could be challenged in Court.
Præsidiets afgørelse i nærværendesag kunne ikke indbringes for Domstolen,hvorfor Præsidiet ikke havde pligt til at fremlægge en begrundelse.
The decision of the Bureau in this casecould not have been so challenged and the Bureau therefore had no obligation to givereasons.
Under alle omstændigheder var Præsidiets afgørelse tilstrækkeligtbegrundet,og afgørelsen blev meddelt klagerne den 5. oktober 2000.
In any event,the decision of the Bureau was adequately reasoned and the text ofthe decision was notified to the complainants on 5 October 2000.
3.4Parlamentet erkendte også,at hvis Præsidiet skulle vedtage en lignende afgørelse idag,ville det,i det mindste politisk set,være forpligtet til at tage hensyn til retten til godforvaltning i artikel 41 i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.Parlamentet mener imidlertid,at charterets forfattere ikke nøjedes med at kodificere deeksisterende rettigheder,og Europa-Parlamentet kan ikke kritiseres for ikke at overholdeen bestemmelse i 1997,som først blev udarbejdet og proklameret i 2000.
3.4Parliament also acknowledged that if the Bureau were to adopt a similar decisiontoday,it would be obliged,at least politically,to take account of the right to good administration in Article 41 of the Charter of Fundamental Rights of the European Union.However,Parliament considers that the drafters of the Charter did not limit themselves toa codification of existing rights and that it cannot be criticised for failure to comply in1997 with a provision which was drafted and proclaimed only in the year 2000.
3.5Parlamentets argument synes derfor at være,at charteret om grundlæggende rettigheder kunne være et rent politisk instrument,hvilket ville medføre,at borgerne ikke villehave ret til at blive hørt før en negativ afgørelse eller til at kende begrundelserne for ensådan afgørelse,medmindre de også havde ret til at indbringe afgørelsen for Domstolen.
3.5Parliament’s argument therefore seems to be that the Charter of Fundamental Rightscould be a purely political instrument,in which case citizens would have no right to be heard before an adverse decision,or to know the reasons for such a decision,unless theyalso have the right to challenge the decision in Court.
3.7For så vidt angår retten til at blive hørt,har Domstolen fastslået,at “i henhold til etgenerelt princip om god forvaltningsskik bør en administration,som skal træffe,endoglovlige,foranstaltninger,der alvorligt kan skade de berørte,bortset fra særlige tilfælde,give disse adgang til at fremsætte deres synspunkter”29.
3.7As regards the right to a hearing,the Court of Justice has stated that “In accordancewith a general principle of good administration,an administration which has to take deci-sions,even legally,which cause serious detriment to the person concerned,must allow thelatter to make known their point of view unless there is a serious reason for not doing so.”29
Ifølge Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis vedrørende artikel 6 i konventionen er retten tilkontradiktion under den administrative procedure vigtigere,og ikke mindre vigtig,itilfælde,hvor afgørelsen ikke kan gøres til genstand for retlig behandling.
Furthermore,the case law of the European Court of Human Rights on Article 6 of the Convention considers that a fair hearing during an administrative procedure is moreimportant,not less important,in cases where the decision is not subject to judicial review.
3.8For så vidt angår begrundelsespligten,er det sandt,at et af formålene med denne pligter at sætte Fællesskabets domstole i stand til at prøve en afgørelses lovlighed.
3.8As regards the duty to give reasons,it is true that one of the purposes of this obligation is to enable the Community Courts to review the legality of the decision.
Dette berettiger imidlertid ikke til at konkludere,at begrundelsespligten kun finder anvendelse,nårder er mulighed for retlig behandling.
This doesnot,however,justify the conclusion that the duty to give reasons exists only when judicialreview is possible.
Domstolenes retspraksis anfører også et andetformål med begrundelsespligten,nemlig “således at de berørte kan gøre sig bekendt medbegrundelsen for den trufne foranstaltning”30.
The case law of the Courts also mentions another purpose served by theduty to give reasons,which is “to make the persons concerned aware of the reasons forthe measure.”30
Forenede sager 33/79 og 75/79 R. Kuhner mod Kommissionen,Sml. 1980,s. 1677,præmis 25. Se også sag17/74 Transocean Mariane Paint,Sml.
Joined Cases 33 and 75/79,R .
Se eksempelvis sag 108/81,Amylum mod Rådet for Den Europæiske Union,Sml. 1982,s. 3107,præmis 19.
See for example Case 108/81 Amylum v Council [1982] ECR 3107,para 19.
_BAR_ 2001 beføjelser til som institution at inddrage et tidligere MEP’s adgangskort kan drages i tvivl.Derfor giver det enkelte tilfælde af fejl eller forsømmelser ikke grund til at søge enmindelig løsning,som kunne imødekomme klagen,i henhold til artikel 3,stk. 5, i Ombudsmandens statut.
4.6Although the Ombudsman has made a finding of maladministration in paragraph 3.9above,his inquiry has revealed no evidence that could put in question Parliament’s legalauthority,as an Institution,to withdraw the former MEP’s entry permit.
På grundlag af Den Europæiske Ombudsmands undersøgelser af denne klage var detpåkrævet at fremsætte følgende kritiske bemærkning:
On the basis of the European Ombudsman’s inquiries into this complaint,it appears necessary to make the following critical remark:
Alle borgere har ret til at kende begrundelserne for en administrativ afgørelse,sompåvirker deres interesser negativt,og til at blive hørt,før en sådan afgørelse træffes.Parlamentet burde derfor have fortalt det tidligere MEP,hvad han havde gjort forkert,samt givet ham mulighed for at fremlægge sin side af sagen,før det inddrog hans privilegier.
Every citizen has the right to know the reasons for an administrative decision whichadversely affects his or her interests and to be heard before such a decision is made.Before taking away the former MEP’s privileges,Parliament should therefore have toldhim what he had done wrong and given him the opportunity to put his side of the case.
Parlamentet burde ligeledes straks have oplyst ham om sin begrundede afgørelse.Undladelse heraf udgjorde et tilfælde af fejl eller forsømmelser.
Itshould also have communicated its reasoned decision to him promptly. Its failure to do sowas an instance of maladministration.
Som anført i punkt 4.6. i afgørelsen var det ikke relevant at søge en mindelig løsning påsagen.
For the reasons given in paragraph 4.6 of the decision,it is not appropriate to pursue afriendly settlement of the matter.
3.4.2 Rådet for Den Europæiske Union
3.4.2 The Councilof the European Union
T.,en polsk studerende,indgav i februar 2000 en klage til Den Europæiske Ombudsmandvedrørende Rådets beslutning om at udelukke kandidater fra de central- og østeuropæiskelande fra den igangværende udvælgelsesprocedure for praktikanter i 2000.
In February 2000,Ms T.,a Polish student,lodged a complaint with the European Ombudsman concerning the decision of the Council to exclude candidates from Centraland Eastern European countries from the ongoing selection procedure for trainees in 2000.
Klagen videresendtes til Rådet.
The complaint was forwarded to the Council.
Rådet henviste i sin udtalelse til de gældende bestemmelser om praktikantophold ved Rådets generalsekretariat.
In its opinion,the Council referred to the rules regarding traineeships in force at the General Secretariat of the Council.
Ifølge disse bestemmelser skal ansøgerne indsende deres ansøgning inden den 30. september for at blive taget i betragtning til en praktikantstilling i tretil fire måneder det efterfølgende år.
Accordingly,candidates have to submit their application by 30 September in order to be eligible for a trainee post of three to four months inthe following year.
Hvert år offentliggøres resultatet af udvælgelsesprocessen først på året.
The results of the selection process are announced at the beginning ofeach year.
Afgørelse om klage206/2000/MM over Rådet for Den Europæiske Union
Decision on complaint206/2000/MM againstthe Council of the European Union
Hvad angår påstanden om forskelsbehandling af ansøgere fra de central- og østeuropæiskelande,gjorde Rådet klart,at både EU’s medlemsstater og ansøgerlandene i princippet villefå adgang til praktikantprogrammet i henhold til Rådets interne regler.
Concerning the allegation of discriminatory treatment of applicants from Central and Eastern European countries,the Council made clear,that according to its internal rules,inprinciple nationals of both EU Member States and applicant countries would be admittedto the traineeship programme.
Ikke desto mindrehavde Rådets generalsekretariat en skønsmæssig beføjelse til at organisere sit praktikantprogram.
Nevertheless,the General Secretariat of the Council had thediscretionary power to organise its trainee programme.
Efter generalsekretariatets mening var programmets hovedformål at gøre detmuligt for statsborgere i EU at få professionel erfaring inden for institutionerne.
In its view,the programme’sprimordial aim would be to enable EU-nationals to acquire professional experience withinthe institutions.
Desudenville Rådet af sikkerhedsmæssige årsager ikke tilbyde praktikpladser til ansøgere fraansøgerlandene,eftersom tiltrædelsesforhandlingerne blev gennemført i Rådet.
Further,as the accession negotiations were conducted at the Council,itwould refrain for security purposes from offering traineeships to candidates from applicant countries.
På denbaggrund blev ansøgere fra ansøgerlandene kun undtagelsesvist taget i betragtning underde igangværende tiltrædelsesforhandlinger,og dette krævede en aftale med det pågældende ansøgerlands regering,som garanterede,at alle de sikkerhedsmæssige forhold blevrespekteret.
On this basis,during ongoing accession negotiations,candidacies fromapplicant countries were only exceptionally taken into account and would require anagreement with the government of the applicant country in question,which guaranteed therespect of all security concerns.
Rådet beklagede,at klageren havde fået et negativt svar,og lovede at oplyse kommendeansøgere hurtigere om resultatet af udvælgelsesprocedurerne.
The Council regretted the negative decision for the complainant and pledged to informfuture candidates more promptly about the outcome of selection procedures.
Klageren fremsatte ingen bemærkninger til Kommissionens udtalelse.
The complainant made no observations on the Council’s opinion.
AFGØRELSE EFTER EN UNDERSØGELSE
THE DECISION
Påstand om diskriminering af ansøgere fra Central- og Østeuropa
The alleged discrimination of applicants from Central and Eastern Europe
1.1Klageren anså Rådets beslutning om at udelukke ansøgere fra de central- og østeuropæiske lande på grund af det store antal ansøgninger for at være diskriminerende og uretfærdig.
1.1The complainant considered the decision of the Council to exclude candidates from Central and Eastern European countries due to the high number of applications to bediscriminating and unfair.
Efter hendes opfattelse burde ansøgerens personlige kvalifikationer i stedet tages ibetragtning.
In her view,the personal qualifications of the candidate shouldbe taken into consideration,instead.
1.2Rådet forklarede i sin udtalelse,at selv om de gældende interne regler i Rådets generalsekretariat fastlægger,at både statsborgere i EU’s medlemsstater og i ansøgerlandenehar adgang til praktikprogrammet,har generalsekretariatet en vidtgående skønsmæssigbeføjelse til at organisere dette program.
1.2In its opinion,the Council explained that although the internal rules in force at the General Secretariat of the Council provide that nationals of EU Member States and applicant countries are both admitted to the traineeship programme,the General Secretariat hasa wide discretionary power in organising this programme.
Rådet påpegede,at tiltrædelsesforhandlingerneblev gennemført i Rådets lokaler.
The Council pointed out thataccession negotiations were conducted within its premises.
Under tiltrædelsesforhandlinger er det af sikkerhedsmæssige årsager et generelt princip for Rådet kun at vælge praktikanter blandt EU-stats-borgere.
During ongoing accessionnegotiations,it is general policy at the Council to select trainees,for security purposes,primarily among EU-nationals.
Ansøgere fra ansøgerlandene tages kun undtagelsesvist i betragtning.
Candidates from applicant countries are only exceptionally considered.
I sådannetilfælde kræves der en aftale med ansøgerlandets regering for at garantere,at alle desikkerhedsmæssige forhold respekteres.
In such cases,an agreement with the government of the applicant countryis required to guarantee the respect of all security concerns.
Klageren fremsatte i september 1998 påstande vedrørende en gennemgang af et projekt,der var finansieret af Europa-Kommissionen.
In September 1998,the complainant submitted allegations relating to a review of a projectfunded by the European Commission.
Som følge af undersøgelsens længde og kontekst er det hensigtsmæssigt at redegøre forbaggrunden og de vigtigste hændelser.
In the light of the duration of the inquiry and the circumstances surrounding it,thefollowing account of the background and main events was deemed appropriate.
I 1992 indgik Kommissionen og klagerens organisation en kontrakt vedrørende udviklingaf en generator til udnyttelse af vindenergi. Aftaleperioden var 1. januar 1993 til 29.februar 1996.
In 1992 the Commission and the complainant’s organisation concluded a contractconcerning the development of a generator for the exploitation of wind energy.