natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Heraf følger, at den nationale ret ved anvendelsen af nationale retsforskrifter er forpligtet til, i videst muligt omfang, at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat, og således handle i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 189, stk. 3 (nu artikel 249, stk. 3, EF) O'f· bla. dom af 13.11.1990, sag C-106/89, Marleasing, præmis 8, og af 16.12.1993, sag C-334/92, Wagner Miret, præmis 20).
It follows that in applying domestic law the national court called upon to interpret that law is required to do so, as far as possible, in the light of the wording and purpose of the directive, in order to achieve the purpose of the directive and thereby comply with the third paragraph of Article 189 of the EC Treaty (now the third paragraph of Article 249 EC) (see, in particular, Case C-106/89 Marleasing [1990], paragraph 8, and Case C-334/92 Wagner Miret [1993], paragraph 20).
»Hvis en medlemsstat ikke forskriftsmæssigt har gennemført artikel 11, punkt A, i Rådets direktiv 77/388 i sin nationale lovgivning, er det da foreneligt med princippet om den effektive sikring af de rettigheder, som tilkommer en afgiftspligtig person i henhold til artikel 11, punkt A, eller med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning at gennemføre lovgivning, hvorved en i national lovgivning hjemlet ret til at kræve tilbagebetaling af beløb betalt i form af moms mere end tre år før kravets fremsættelse ophæves med tilbagevirkende kraft?«
'In the circumstances in which a Member State has failed to implement properly in its domestic legislation Article IIA of Council Directive 77/388, is it compatible with the principle of the effectiveness of the rights that a taxable person derives from Article 11A, or with the principle of the protection of legitimate expectations, to enforce legislation which removes with retrospective effect a right under national law to reclaim sums paid, by way of VAT, more than three years before the claim is made?'
Det bemærkes herefter ligeledes, at det følger af fast retspraksis, at borgerne i alle tilfælde, hvor bestemmelser i et direktiv ud fra et indholdsmæssigt synspunkt fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise, ved de nationale domstole kan påberåbe sig disse
Second, as the Court has consistently held, whenever the provisions of a directive appear, so far as their subject-matter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise, they may be relied upon before the national courts by individuals against the State where the latter has failed to implement the directive in domestic law by the end of the period prescribed or where it has failed to implement the directive correctly (see, inter alia, Case 8/81 Becker [1982],
bestemmelser over for staten, enten når denne ikke rettidigt har gennemført direktivet i national ret, eller når den ikke har gennemført det korrekt (jf. bl.a. dom af 19.1.1982, sag 8/81, Becker, præmis 25, af 22.6.1989, sag 103/88, Fratelli Costanzo, præmis 29, og af 1.6.1999, sag C-319/97, Kortas, præmis 21).
paragraph 25; Case 103/88 Fratelli Costanzo [1989], paragraph 29; and Case C-319/97 Kortas [1999], paragraph 21).
Det fremgår imidlertid af fast retspraksis, at retten til at få tilbagebetalt afgifter, der er opkrævet i en medlemsstat i strid med fællesskabsrettens bestemmelser, består som en konsekvens af og i tilslutning til de rettigheder, som borgerne er tillagt ved fællesskabsrettens bestemmelser efter den fortolkning, som Domstolen har givet af disse.
the Sixth Directive in domestic law does not deprive individuals of the possibility of relying, before the courts of that State, on the rights which they derive from those provisions and, in particular, the right to recover amounts collected by a Member State in breach of them.
Det bemærkes endelig, at det følger af fast retspraksis, at gennemførelsen af et direktiv skal sikre, at direktivet anvendes fuldt ud (jf. i denne retning bl.a. dom af 9.9.1999, sag C-217/97, Kommissionen mod Tyskland, præmis 31, og af 16.11.2000, sag C-214/98, Kommissionen mod Grækenland, præmis 49).
Third, it has been consistently held that implementation of a directive must be such as to ensure its application in full (see to that effect, in particular, Case C-217/97 Commission v Germany [1999], paragraph 31, and Case C-214/98 Commission v Greece [2000], paragraph 49).
Det er fast retspraksis, at det som led i den samarbejdsprocedure mellem de nationale retter og Domstolen, som er indført ved artikel 234 EF, tilkommer Domstolen at give den forelæggende ret et hensigtsmæssigt svar, som sætter den i stand til at afgøre den tvist, der verserer for den (jf. bl.a. dom af 17.7.1997, sag C-334/95, Krüger, præmis 22, og af 28.11.2000, sag C-88/99, Roquette Frères, præmis 18).
As the Court has consistently held, in the procedure laid down by Article 234 EC for cooperation between national courts and the Court of Justice, it is for the latter to provide the referring court with an answer which will be of use to it and enable it to determine the case before it (see, inter alia, Case C-334/95 Kiiiger [1997], paragraph 22, and Case C-88/99 Roquette Frères [2000], paragraph 18).
Ud fra dette synspunkt påhviler det Domstolen i givet fald at omformulere de spørgsmål, der forelægges den (Krüger-dommen, præmis 23, og Roquette Frères-dommen, præmis 18).
To that end, the Court may have to reformulate the question referred to it (Kiiiger, paragraph 23, and Roquette Frères, paragraph 18).
Det forhold, at der er truffet nationale foranstaltninger, hvorved et direktiv er blevet gennemført korrekt, medfører ikke, at direktivets virkninger udtømmes, og at medlemsstaten selv efter vedtagelsen af disse foranstaltninger er forpligtet til at sikre, at direktivet anvendes fuldt ud.
Member States remain bound actually to ensure full application of the directive even after the adoption of those measures. Individuals are therefore entitled to rely before national courts, against the State, on the provisions of a directive which appear, so far as their subject-matter is concerned, to be unconditional and sufficiently precise whenever the full application of the directive is not in fact secured, that is to say, not only where the directive has not been implemented or has been implemented incorrectly, but also where the national measures correctly implementing the directive are not being applied in such a way as to achieve the result sought by it.
Ved de nationale domstole kan borgerne følgelig over for staten påberåbe sig bestemmelser i et direktiv, der ud fra et indholdsmæssigt synspunkt fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise, i alle tilfælde, hvor det ikke effektivt er sikret, at direktivet anvendes fuldt ud, dvs. ikke blot i tilfælde, hvor direktivet ikke er gennemført eller ikke er gennemført korrekt, men også i tilfælde, hvor de nationale foranstaltninger, hvorved direktivet er gennemført korrekt, ikke anvendes på en sådan måde, at der fremkaldes det med direktivet tilsigtede resultat.
Accordingly, the question must be construed as asking essentially whether national legislation retroactively curtailing the period within which repayment may be sought of sums paid by way of VAT collected in breach of provisions of the Sixth Directive with direct effect, such as those contained in Article 11A(1) of that directive, is compatible with the principles of effectiveness and of the protection of legitimate expectations.
Som generaladvokaten har fremhævet i punkt 40 i sit forslag til afgørelse, ville det være uforeneligt med Fællesskabets retsorden, hvis borgerne kunne påberåbe sig et direktiv, når dette ikke er gennemført korrekt, men ikke kunne påberåbe sig det, når de nationale myndigheder anvender de nationale foranstaltninger til gennemførelse af direktivet i strid med direktivets bestemmelser.
As the Advocate General noted in point 40 of his Opinion, it would be inconsistent with the Community legal order for individuals to be able to rely on a directive where it has been implemented incorrectly but not to be able to do so where the national authorities apply the national measures implementing the directive in a manner incompatible with it.
Det præjudicielle spørgsmål må derfor forstås således, at det nærmere bestemt ønskes oplyst, om effektivitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er til hinder for en national lovgivning, der med tilbagevirkende kraft forkorter fristen for, hvornår der kan fremsættes krav om tilbagebetaling af beløb betalt i form af moms, når beløbene er opkrævet i strid med bestemmelser i sjette direktiv, der som f.eks. direktivets artikel 11, punkt A, stk. 1 har direkte virkning.
Whilst national legislation reducing the period within which repayment of sums collected in breach of Community law may be sought is not incompatible with the principle of effectiveness, it is subject to the condition not only that the new limitation period is reasonable but also that the new legislation includes transitional arrangements allowing an adequate period after the enactment of the legislation for lodging the claims for repayment which persons were entitled to submit under the original legislation.
Selv om effektivitetsprincippet ikke er til hinder for, at en national lovgivning forkorter fristen for, hvornår der kan fremsættes krav om tilbagebetaling af beløb, der er betalt i strid med fællesskabsretten, er det på betingelse af, at den
In that connection it should be noted that Member States are required as a matter of principle to repay taxes collected in breach of
Det bemærkes vedrørende bestemmelserne i sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, at Domstolen har fastslået, at de tillægger borgerne rettigheder, som disse kan påberåbe sig ved de nationale domstole (dom af 6.7.1995, sag C-62/93, BP Supergaz, præmis 35).
It follows from all those considerations that the fact that a Member State has correctly implemented the provisions of Article 11A(1) of
borgerne enhver mulighed for at udøve en ret, som de tidligere havde, og som vedrører tilbagebetaling af momsbeløb, som de har betalt i strid med bestemmelser i sjette direktiv, der har direkte virkning, anses for uforenelig med effektivitetsprincippet.
principle of the protection of legitimate expectations forms part of the Community legal order and must be observed by the Member States when they exercise the powers conferred on them bv Communitv directives.
Princippet om beskyttelse af den berettigede forventning nye frist, der er fastsat, er rimelig, og også, at den nye lovgivning indeholder en overgangsordning, hvorunder borgerne har en tilstrækkelig lang frist efter vedtagelsen af lovgivningen til at fremsætte de krav om tilbagebetaling, som de havde ret til at fremsætte efter den tidligere lovgivning.
Community law (Joined Cases C-192/95 to C218/95 Comateb and Others _BAR_1997], paragraph 20, and Dilexpon, paragraph 23), and whilst the Court has acknowledged that, by way of exception to that principle, fixing a reasonable period for claiming repayment is compatible with Community law, that is in the interests of legal certainty, as was noted in paragraph 35 hereof.
Det bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning udgør en del af Fællesskabets retsorden og skal overholdes af medlemsstaterne, når de gennemfører fællesskabsbestemmelser.
However, in order to serve their purpose of ensuring legal certainty limitation periods must be fixed in advance (Case 41/69 ACF Chemiefarma ν Commission [1970], paragraph 19).
Domstolen har navnlig fastslået, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er til hinder for, at en ændring af den nationale lovgivning med tilbagevirkende gyldighed fratager en afgiftspligtig person en fradragsret, han har erhvervet i henhold til sjette direktiv (Schlossstrasse-dommen, præmis 47).
The Court has held, in particular, that a legislative amendment retroactively depriving a taxable person of a right to deduction he has derived from the Sixth Directive is incompatible with the principle of the protection of legitimate expectations (Schlossstrasse, cited above, paragraph 47).
Det bemærkes hertil, at en medlemsstat som udgangspunkt er forpligtet til at tilbagebetale afgifter opkrævet i strid med fællesskabsretten (jf. dom af 14.1.1997, forenede sager C-192/95 C-218/95, Comateb m.fl., præmis 20, og Dilexport-dommen, præmis 23), og at når Domstolen som en undtagelse til dette princip har godkendt, at det er i overensstemmelse med fællesskabsretten at fastsætte rimelige frister for, hvornår der kan fremsættes krav om tilbagebetaling, er det som nævnt ovenfor i præmis 35 af retssikkerhedshensyn. Forældelsesfrister skal imidlertid af hensyn til deres formål, som er at tjene retssikkerheden, fastsættes forud (dom af 15.7.1970, sag 41/69, ACF Chemiefarma mod Kommissionen, præmis 19).
Accordingly, legislation such as that at issue in the main proceedings, the retroactive effect of which deprives individuals of any possibility of exercising a right which they previously enjoyed with regard to repayment of VAT collected in breach of provisions of the Sixth Directive with direct effect must be held to be incompatible with the principle of effectiveness.
Følgelig må en lovgivning som den i hovedsagen omhandlede, hvis tilbagevirkende kraft fratager
The principle of the protection of legitimate expectations
Tilsvarende må det fastslås, at princippet om beskyttelse af den berettigede forventning finder anvendelse i en situation som den, tvisten i hovedsagen vedrører, og at det er til hinder for, at en ændring af den nationale lovgivning fratager en afgiftspligtig person en ret, som han før ændringen havde til at kræve afgiften tilbagebetalt, der var opkrævet i strid bestemmelser i sjette direktiv, der har direkte virkning.
Likewise, in a situation such as that in the main proceedings, the principle of the protection of legitimate expectations applies so as to preclude a national legislative amendment which retroactively deprives a taxable person of the right enjoyed prior to that amendment to obtain repayment of taxes collected in breach of provisions of the Sixth Directive with direct effect.
»Effektivitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning er til hinder for en national lovgivning der med tilbagevirkende kraft forkorter fristen for, hvornår der kan fremsættes krav om tilbagebetaling af beløb betalt i form af merværdiafgift, når beløbene er opkrævet i strid med bestemmelser i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, der som f.eks. direktivets artikel 11, punkt A, stk 1 har direkte virkning.*
'National legislation retroactively curtailing the period within which repayment may be sought of sums paid by way of VAT collected in breach of provisions with direct effect of Sixth Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes Common system of value added tax: uniform basis of assessment, such as those in Article 11A(1), is incompatible with the principles of effectiveness and of the protection of legitimate expectations*
Generaladvokat L.A. Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 24. januar 2002.
Advocate General L.A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 24 January 2002.
Sag C-139/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Spanien Miljø- og forbrugerbeskyttelse
Case C-139/00 Commission of the European Communities ν Kingdom of Spain Environment and consumers
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 11. april 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Kongeriget Spanien har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 89/369/EØF af 8. juni 1989 om forebyggelse af luftforurening fra nye kommunale affaldsforbrændingsanlæg, idet det med hensyn til de tre forbrændingsovne i Mazo og Barlovento på øen La Palma (Spanien), ikke har truffet de nødvendige foranstaltninger til at sikre anvendelsen af
(Failure by a Member State to fulfil its obligations - Directive 89/369/EEC pollution Municipal waste incineration plants on the island of La Palma) (Fifth Chamber) have not taken periodic measurements in respect of the parameters prescribed by that article;
Den administrative procedure direktivets artikel 2, for så vidt som de tre forbrændingsovne er installeret, uden at der er meddelt godkendelse hertil direktivets artikel 6, for så vidt som de kompetente myndigheder med hensyn til disse ovne
By application lodged at the Court Registry on 11 April 2000, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to take the measures necessary in order to ensure, as regards the three incineration furnaces installed at Mazo and Barlovento on the island of La Palma (Spain), the application of: have not given prior approval for the sampling and measurement procedures and have not determined the location of the measurement points concerned; any have not laid down measurement programme;
I 1993 modtog Kommissionen en klage over La Palmas Styrende Råds godkendelse af installeringen af fem forbrændingsovne flere steder på øen (nærmere bestemt to i El Paso, to i Mazo og én i Barlovento) med den begrundelse, at meddelelsen af denne godkendelse og driften af disse ovne var i strid med fællesskabslovgivningen.
Article 2 of Council Directive 89/369/EEC of 8 June 1989 on the prevention of air pollution from new municipal waste incineration plants, inasmuch as those furnaces are operating without the required prior authorisation:
Den 26. juni 1995 tilstillede Kommissionen Kongeriget Spanien en første åbningsskrivelse. Da denne ikke på forhånd har godkendt prøveudtagnings- og
Article 6 of that directive, inasmuch as, with regard to those furnaces, the competent authorities
som denne måleresultater og vurderinger, afgørelse krævede.
By letter of 3 February 1999, the Spanish Government sent additional information to the Commission.
skrivelse ikke havde taget visse af den spanske regerings bemærkninger i betragtning og under hensyntagen til den efterfølgende brevveksling, fremsendte Kommissionen den 23. september 1997 en yderligere åbningsskrivelse til Kongeriget Spanien, hvori den anmodede den om at fremsætte sine bemærkninger til klagepunkterne vedrørende forbrændingsovnene i Mazo og Barlovento.
In 1993, the Commission received a complaint concerning the authorisation granted by the Cabildo Insular (Island Council) of La Palma for the installation of five incinerator furnaces at several locations on the island (that is, two at El Paso, two at Mazo and one at Barlovento), alleging that the granting of that authorisation and the operation of those furnaces were in breach of Community law.
Som svar på denne skrivelse fremsendte den spanske regering ved skrivelse af 21. juni 1999 en kopi af den integrerede affaldsforvaltningsplan for øen La Palma, der var vedtaget den 2. oktober 1998, samt en indledende undersøgelse fra Laguna-universitetet af 10. juni 1999, der foreslog en arbejdsplan til gennemførelse af foranstaltninger til kontrol af emissionerne og immissionerne fra forbrændingsovnene.
By letter of 28 May 1999, the Commission requested the Spanish Government to provide it with a copy of the integrated waste management plan for the island of La Palma, to confirm the schedule for closing down the incinerator furnaces and to provide information on the measures adopted to comply with a decision taken in that respect by the Consejería de Industria y Comercio (Ministry of Industry and Trade) of the Government of the Canaries, including inter alia the results of the measurements and assessments required by that decision.
I de spanske myndigheders svarskrivelser af 24. november 1997 og 28. november 1998 redegjorde regeringen for de forskellige foranstaltninger, der var truffet for at forbedre affaldsforvaltningen på øen La Palma.
In response to that letter, the Spanish Government sent the Commission, on 21 June 1999, a copy of the integrated waste management plan for the island of La Palma, approved on 2 October 1998, as well as a preliminary report by the University of La Laguna, of 10 June 1999, proposing a plan of work for the implementation of measures to control the emissions and immissions from the incinerator furnaces.
Kommissionen fandt, at den spanske regering i henhold til de oplysninger, som regeringen havde givet, ikke havde afhjulpet det påståede traktatbrud, der var anført i den begrundede udtalelse, og besluttede derfor at anlægge denne sag.
Since it took the view that, according to the information provided by the Spanish Government, the infringements alleged in the reasoned opinion had not been remedied, the Commission decided to bring the present action.
Da Kongeriget Spanien efter Kommissionens opfattelse havde tilsidesat visse forpligtelser i henhold til direktiv 84/360 og direktiv 89/369, fremsatte Kommissionen den 24. juli 1998 en begrundet udtalelse, hvori den anmodede denne medlemsstat om at træffe de foranstaltninger, der var nødvendige for at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder efter dens meddelelse.
The Commission, taking the view that the Kingdom of Spain had failed to fulfil certain of its obligations under Directives 84/360 and 89/369, sent a reasoned opinion on 24 July 1998 in which it asked that Member State to take the measures necessary to comply with it within two months of its notification.
Kommissionen har påstået, at forbrændingsanlæggene i Mazo og Barlovento ikke har været omfattet af en forudgående godkendelse af driften i overensstemmelse med artikel 2 i direktiv 89/369, hvilket den spanske regering har erkendt i sin skrivelse af 3. februar 1999. Den spanske regering har således tilsidesat sine forpligtelser i henhold til denne bestemmelse.
The Commission maintains that the incineration plants at Mazo and Barlovento were not covered by an authorisation to operate complying with Article 2 of Directive 89/369, as the Spanish Government admitted in its letter of 3 February 1999.
Ved skrivelse af 6. august 1998 anmodede de spanske myndigheder om, at fristen blev forlænget med en måned. Kommissionen bevilgede den anmodede forlængelse, således at fristen for at besvare den begrundede udtalelse udløb den 24. oktober 1998.
In this case, the Commission does not allege that the Spanish Government did not implement or did not correctly implement in national law the provisions of Directive 89/369.
I denne sag bemærkes, at Kommissionen ikke har gjort gældende, at den spanske regering ikke eller ikke korrekt har gennemført bestemmelserne i direktiv 89/369 i national ret.
By letter of 6 August 1998, the Spanish authorities requested a one-month extension of the time-limit.
Tværtimod hviler Kommissionens klagepunkt på, at visse forpligtelser i henhold til direktiv 89/369 i konkrete tilfælde, nærmere bestemt for så vidt angår forbrændingsanlæggene i Mazo og Barlovento, er blevet tilsidesat.
That extension was granted by the Commission, so that the period for responding to the reasoned opinion expired on 24 October 1998.
89/369, var tilladelserne af 9. januar 1992 til de omtvistede anlæg, der blev givet af La Palmas Styrende Råd på grundlag af Reglamento de Actividades Molestas, Insalubres, Nocivas y Peligrosas (bekendtgørelse om generende, usunde, skadelige og farlige aktiviteter), vedtaget ved dekret nr. 2414 af 30. november 1961.
Commission's complaint relates to the fact that, in specific cases - that is, for the incineration plants at Mazo and Barlovento certain obligations under Directive 89/369 have not been complied with.
Den spanske regering har således selv anført, at tilladelserne af 24. april 1990 ikke var godkendelser i overensstemmelse med artikel 2 i direktiv 89/369.
Therefore, the Commission maintains that the authorisations of 24 April 1990 cannot be regarded as prior authorisations to operate which meet the requirements of Article 2 of Directive 89/369.