natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Indstævnte tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
— order the defendant at first instance to pay the costs.
— Appellen forkastes i det hele.
— dismiss the appeal in its entirety;
— De af Kommissionen i første instans nedlagte påstande tages til følge.
— uphold the form of order which the Commission sought at first instance; and
Appellanten har til støtte for sin appel fremført ni anbringender.
The appellant puts forward nine grounds of appeal.
Appellanten har først anført, at Retten har begået en retlig fejl ved fastsættelsen af fordelingen af kompetencerne mellem udførselsstaten og indførselsstaten, for så
First, it submits that the Court of First Instance made an error of law in determining the division of powers between the exporting country and the importing country in
Appellanten har under tredje og fjerde anbringende anført, at der er foretaget en fejlagtig fordeling af bevisbyrden, eftersom Retten pålagde appellanten hele denne byrde og samtidig afslog dets tilbud om beviser og den bevisoptagelse, selskabet havde begæret.
The appellant’s third and fourth grounds of appeal allege that the burden of proof was wrongly allocated because the Court of First Instance imposed on it the entire burden of proof but rejected its offers of evidence and the measures of inquiry it requested.
Under det femte anbringende har appellanten anført, at Retten har begået fejl ved den retlige kvalifikation af forsømmelser, der angiveligt kan tilskrives de tyrkiske myndigheder og Kommissionen.
Errors in the legal classification of the failings alleged against the Turkish authorities and the Commission form the subjectmatter of the fifth ground of appeal.
Den har herved fremført flere klagepunkter, herunder bl.a. vurderingen af, om de omtvistede certifikater er falske eller uægte, den manglende meddelelse af aftryk, stempler og underskrifter, tilsidesættelse af forpligtelsen til at advare importørerne, den måde, hvorpå undersøgelserne var blevet ført i Tyrkiet, og den manglende underretning om registreringen af de omtvistede certifikater.
In that regard, the appellant puts forward a number of heads of complaints concerning the assessment of the certificates at issue as irregular or inauthentic, failure to send specimens of stamps or signatures, breach of the obligation to warn importers, the way in which the investigations in Turkey were carried out and the non-disclosure of the registration of the certificates at issue.
Ved det syvende anbringende har appellanten anført, at Retten tilsidesatte selskabets legetime interesse i at opnå annullation af den anfægtede beslutning for så vidt angår
The seventh ground of appeal alleges that the Court of First Instance failed to have regard to the appellant’s legitimate interest in the annulment of the contested
A.TR.1-certifikat D 437214, mens det ottende anbringende vedrører den manglende vurdering af rimeligheds- og risikohensyn.
C.A.S. v COMMISSION decision with respect to A.TR.1 certificate D 437214, and the eighth ground of appeal alleges that the Court of First Instance failed to assess considerations of equity and risks in the judgment under appeal.
Appellanten foreholder endelig under det niende anbringende Retten at have tilsidesat toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b).
Lastly, in the ninth ground of appeal, the appellant complains that the Court of First Instance infringed Article 220(2)(b) of the CCC.
Det bemærkes for det første, at appellanten under retsmøder har anført, at gennemførelsen af den anfægtede beslutnings artikel 2 kun delvis er blevet indstillet, idet en del af indførselsafgifterne i forbindelse med de omtvistede certifikater er blevet betalt af selskabet.
First, it must be pointed out that the appellant submitted at the hearing that the implementation of Article 2 of the contested decision was only partly suspended and that it has paid a part of the import duty relating to the certificates at issue.
Derfor foreligger der en situation, hvor der kræves såvel godtgørelse af indførselsafgifter for så vidt angår de beløb, appellanten har betalt, som fritagelse for sådanne afgifter for så vidt angår de afgifter, som er taget i betragtning efterfølgende, men ikke betalt af appellanten.
Consequently, the situation is one of both repayment of import duty, as regards the sums which were paid by the appellant, and remission of such duty, as regards the duty which was subsequently entered in the accounts, but which the appellant did not pay.
Det skal dernæst bemærkes, at appellanten til støtte for sin appel har fremført adskillige klagepunkter vedrørende såvel tilsidesættelse af væsentlige formforskrifter som tilsidesættelse af materielle regler.
Secondly, it must be stated that the appellant has put forward, in support of its appeal, a number of complaints relating both to infringement of essential procedural requirements and infringement of substantive rules.
Henset til sagens særlige omstændigheder og bortset fra anbringenderne baseret på tilsidesættelse af retten til aktindsigt og toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), udgør disse klagepunkter reelt en anfægtelse af Rettens anvendelse af toldkodeksens artikel 239, stk. 2, litra b), bl.a. for så vidt angår spørgsmålet, om der foreligger en sådan særlig situation som omhandlet i denne bestemmelse.
However, in view of the specific circumstances of the present case, and apart from the grounds of appeal alleging infringement of the right of access to the file and of Article 220(2)(b) of the CCC, those complaints in essence challenge the Court of First Instance’s application of Article 239 of the CCC, in particular as regards the existence of a special situation within the meaning of that article.
Derfor skal disse klagepunkter behandles samlet.
Therefore, those complaints as a whole must be examined at the outset.
Tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 239
Infringement of Article 239 of the CCC
— inden for rammerne af den gensidige bistand vedrørende de tyrkiske myndigheders deltagelse ved udfærdigelsen af de omtvistede certifikater
— in connection with mutual assistance, regarding whether assistance was provided by the Turkish authorities in issuing the certificates at issue, and
For så vidt angår de forsømmelser, som foreholdes Kommissionen, har appellanten anført, at der foreligger tilstrækkelige objektive forhold, som godtgør, at der foreligger systematiske og forsætlige tilsidesættelser fra de tyrkiske myndigheders side, hvilket burde have begrundet en forstærket kontrol af præferenceordningen fra Kommissionens side.
With regard to the failings alleged against the Commission, the appellant submits that there were sufficient objective indications of systematic and deliberate infringements by the Turkish authorities, which should have justified an intensified review of the system of preferential arrangements by the Commission.
Appellanten har ligeledes under henvisning til artikel 93 i gennemførelsesforordningen til toldkodeksen og artikel 4 i afgørelse nr. 1/96 anført, at Republikken Tyrkiet og Kommissionen var retligt forpligtede til at tilstille de ansvarlige toldmyndigheder aftrykkene af de stempler, som anvendes af de tyrkiske toldmyndigheder, eller kræve underretning herom også i referenceperioden, nemlig i 1995-1997.
The appellant is also of the opinion, taking as its basis Article 93 of the CCC implementing regulation and Article 4 of Decision No 1/96, that the Republic of Turkey and the Commission were legally obliged during the period in question, namely 1995 to 1997, to send to the competent customs officials or demand specimens of the stamps used by the Turkish customs authorities.
Appellanten har anført, at Retten ligeledes har begået en retlig fejl ved ikke at fastslå, at Kommissionen var forpligtet til at underrette importøren af frugtkoncentratet senest ved udløbet af 1994 eller i begyndelsen af 1995 om de uregelmæssigheder, der var opstået i Tyrkiet i forbindelse med udfærdigelsen af A.TR.1-certifikaterne, og var forpligtet til at indbringe ændring i sagen for Den Blandede Komité eller Associeringsrådet.
The appellant maintains that the Court of First Instance also made an error of law when it did not conclude that the Commission was obliged to warn importers of fruit juice concentrates, by the end of 1994 or the beginning of 1995 at the latest, of irregularities in Turkey in the issuing of A.TR.1 certificates and it maintains that the Commission was also obliged to bring the matter before the Joint Committee or the Association Council.
Ifølge appellanten har UCLAF tilsidesat sine forpligtelser til at gennemføre en korrekt undersøgelse i Tyrkiet, idet UCLAF ikke havde anvendt visse undersøgelsesmetoder.
Moreover, UCLAF failed to comply with its obligations to carry out a proper investigation in Turkey, since it did not implement certain methods of investigation.
Endelig foreholder appellanten Retten at have underkendt, at det strider mod rimelighedsprincippet, som ligger til grund for toldkodeksens artikel 239, henset til forholdet mellem en erhvervsdrivende og administrationen, at lade appellanten bære det tab, som følger af den anfægtede beslutning.
Lastly, the appellant alleges that the Court of First Instance failed to have regard to the fact that it is contrary to the principle of equity which underlies Article 239 of the CCC, given the relationship between economic operators and the administration, to leave the appellant to bear the loss which stems from the contested decision.
Kommissionen har endvidere anført, at gældende ret i sagen hverken pålægger Republikken Tyrkiet eller Kommissionen at meddele aftryk af stempler og underskrifter eller til at føre registre over A.TR.1-certifikater.
Furthermore, it maintains that neither the Republic of Turkey nor the Commission was obliged, under the provisions applicable here, to send specimens of stamps or signatures or to keep registers of A.TR.1. certificates.
Kommissionen har vedrørende advarslen til importørerne anført, at de i sagen omtvistede indførsler blev foretaget i tidsrummet fra april 1995 til november 1997, mens ægtheden af A.TR.1-certifikaterne og den indholdsmæssige rigtighed heraf først senere rejste tvivl, nemlig fra 1998.
With regard to the duty to warn importers, the Commission points out that the imports at issue here dated from the period between April 1995 and November 1997, whereas doubts regarding the authenticity and the accuracy of the A.TR.1 certificates arose only subsequently, namely as of 1998.
Kommissionen har ligeledes anført, at den ikke havde nogen grund til at indbringe sagen for Det Blandede Udvalg eller Associeringsrådet, når henses til det eksemplariske samarbejde, som de tyrkiske myndigheder havde udvist.
It also contends that, in view of the Turkish authorities’ impeccable willingness to cooperate, it had no reason to bring the matter before the Joint Committee or the Association Council.
Retlige bemærkninger
Findings of the Court
Det følger af artikel 225, stk. 1, EF og artikel 58, stk. 1, i statutten for Domstolen, at en appel er begrænset til retsspørgsmål og skal være begrundet i anbringender om, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl for Retten, som krænker appellantens interesser, eller at Retten har overtrådt fællesskabsretten (jf. bl.a. dom af 28.2.2008, sag C-17/07 P, Neirinck mod Kommissionen, præmis 73).
Under Article 225(1) EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice, an appeal to the Court of Justice is limited to points of law and shall lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of procedure before it which adversely affects the interests of the appellant or the infringement of Community law by the Court of First Instance (see, inter alia, judgement of 28 February in Case C-17/07 P Neirinck v Commission, paragraph 73).
Appellanten har til støtte for sin appel påberåbt sig flere forhold, som efter selskabets opfattelse udgør en særlige situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
In support of its appeal, the appellant relies on a number of circumstances which, in its opinion, constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Det er på baggrund af disse omstændigheder, at det må undersøges, om disse udgør en særlig situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
It is in the light of those circumstances that the question whether they constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC must be examined.
De klagepunkter, der er påberåbt under appellen, udgør en anfægtelse af den anvendelse, Retten i den appellerede dom har foretaget af toldkodeksens artikel 239, for så vidt som den fastslog, at sagens omstændigheder ikke udgjorde en særlig situation.
The complaints put forward in the appeal thus effectively criticise the application of Article 239 of the CCC by the Court of First Instance in the judgment under appeal, in that it held that the circumstances of the present case do not constitute a special situation.
Denne retlige kvalifikation er et retsspørgsmål, som Domstolen kan undersøge under en appelsag.
That legal characterisation is a point of law which it is for the Court to examine in an appeal.
Kommissionens formalitetsindsigelse kan følgelig ikke tages til følge.
Consequently, the objection of inadmissibility raised by the Commission must be rejected.
Det bemærkes først, at toldkodeksens artikel 239 i henhold til fast retspraksis udgør en generel billighedsklausul (jf. bl.a. dom af 3.4.2008, sag C-230/06, Militzer & Münch, Sml. I, s. 1895, præmis 50). I - 6207
It must be pointed out at the outset that, according to settled caselaw, Article 239 of the CCC is a general equitable provision (see, inter alia, Case C-230/06 Militzer & Münch [2008] ECR I-1895, paragraph 50). I - 6207
I henhold til toldkodeksens artikel 239 har den afgiftspligtige ret til godtgørelse eller fritagelse for told, når to betingelser er opfyldt, nemlig hvis der foreligger en særlig situation, og den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed.
Under Article 239 of the CCC, the person liable is entitled to repayment or remission of customs duty provided that two conditions are met, namely the existence of a special situation and the absence of obvious negligence or deception on his part.
Det bemærkes vedrørende appellantens omhu og manglende urigtigheder, at disse ikke omfattes af appellen.
As regards the appellant’s due care and the absence of deception on its part, it must be pointed out that they are not the subjectmatter of this appeal.
Som Retten har fastslået i den appellerede doms præmis 295, har Kommissionen ikke i den del af den anfægtede beslutning, der vedrører de omtvistede certifikater, taget stilling til appellantens omhu eller forsømmelighed.
As the Court of First Instance stated in paragraph 295 of the judgment under appeal, the Commission did not, in the part of the contested decision dealing with the certificates at issue, express its view on the issue of the appellant’s due care or negligence.
For så vidt angår forekomsten af en særlig situation som omhandlet af toldkodeksens artikel 239 foreligger en sådan, som det er anført i denne doms præmis 83, når det fremgår af sagens omstændigheder, at den afgiftspligtige befinder sig i en usædvanlig situation i forhold til andre erhvervsdrivende, der udøver samme aktivitet, og den pågældende, såfremt disse omstændigheder ikke havde foreligget, ikke ville have lidt tab som følge af efteropkrævning af told (jf. i denne retning dom af 26.3.1987, sag 58/86, Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons, Sml. s. 1525, præmis 22).
As regards the existence of a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC, that situation is established, as has been pointed out in paragraph 82 of this judgment, where it is clear from the circumstances of the case that the person liable is in an exceptional situation as compared with other operators engaged in the same business and that, in the absence of such circumstances, he would not have suffered the disadvantage caused by the subsequent entry in the accounts of customs duties (see, to that effect, Case 58/86 Coopérative agricole d’approvisionnement des Avirons [1987] ECR 1525, paragraph 22).
Med henblik på at afgøre, om sagens omstændigheder udgør en særlig situation, som skyldes omstændigheder, hvor den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbart forsømmelighed som omhandlet i toldkodeksens 239, skal Kommissionen undersøge alle de relevante faktiske oplysninger (jf. i denne retning dom af 15.5.1986, sag 160/84, Oryzomyli Kavallas og Oryzomyli Agiou Konstantinou mod Kommissionen, Sml. s. 1633, præmis 16).
Therefore, in order to determine whether the circumstances of the case constitute a special situation in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned within the meaning of Article 239 of the CCC, the Commission must assess all the relevant facts (see, to that effect, Case 160/84 Oryzomyli Kavallas and Oryzomyli Agiou Konstantinou v Commission [1986] ECR 1633, paragraph 16).
Denne forpligtelse indebærer i en sag som den foreliggende, hvor den afgiftspligtige til støtte for sin ansøgning om godtgørelse eller fritagelse for importafgifter har henvist til visse grove forsømmelser fra såvel de tyrkiske myndigheders som Kommissionens side ved anvendelsen af associeringsaftalen, at Kommissionen ved undersøgelsen af denne ansøgning anlægger en vurdering vedrørende alle omstændigheder i
That obligation implies, in a case such as this one where the person liable has relied, in support of his application for repayment or remission of import duties, on the existence of serious errors on the part of the Turkish authorities and the Commission in the implementation of the Association Agreement, that the Commission must base its assessment, when examining that application for repayment or remission of import duties, on all the facts relating to the certificates at issue of which it
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN forbindelse med de omtvistede certifikater, som den var bekendt med i kraft af dens beføjelse til at overvåge og kontrollere nævnte aftales korrekte anvendelse.
C.A.S. v COMMISSION was aware in the performance of its task of supervising and monitoring the proper implementation of that agreement.
Denne konklusion støttes endvidere af gennemførelsesforordningens artikel 904, litra c), som bestemmer, at der ikke ydes godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter, når den eneste begrundelse til støtte for godtgørelses- eller fritagelsesansøgningen består i, at der med henblik på indrømmelse af præferencetoldbehandling, endog i god tro, fremlægges dokumenter, som senere viser sig at være falske, forfalskede eller ugyldige, med henblik på opnåelse af denne præferencetoldbehandling.
Furthermore, that finding is reinforced by Article 904(c) of the CCC implementing regulation which provides that import duties must not be repaid or remitted where the ‘only grounds’ relied on in the application for repayment or remission are presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.
Med andre ord er fremlæggelse af falske, forfalskede eller ugyldige certifikater ikke i sig selv en særlig situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
In other words, the presentation of forged, falsified or invalid certificates does not per se constitute a special situation for the purposes of Article 239 of the CCC.
Derimod kan andre omstændigheder, der er fremført til støtte for en ansøgning om godtgørelse eller fritagelse for importafgifter, såsom en manglende kontrol fra Kommissionens side af en korrekt anvendelse af associeringsaftalen, udgøre en sådan særlig situation.
By contrast, other circumstances relied on in support of an application for repayment or remission of import duty, such as inadequate monitoring by the Commission of the proper implementation of the Association Agreement, may constitute such a special situation.
Selv om Kommissionen råder over et skøn vedrørende anvendelsen af toldkodeksens artikel 239, kan den ikke se bort fra sin pligt til at foretage en reel afvejelse dels af Fællesskabets interesse i en fuldstændig overholdelse af toldbestemmelserne, uanset om den er af fællesskabsretlig karakter eller bindende for Fællesskabet, dels af interessen for en importør i god tro i ikke at lide tab, der overskrider den normale handelsrisiko.
Although the Commission has some discretion as regards the application of Article 239 of the CCC, it cannot disregard its duty to balance, on the one hand, the Community interest in full compliance with the provisions of customs legislation, whether that be Community legislation or other legislation binding on the Community, and, on the other hand, the interest of an importer acting in good faith not to suffer harm which goes beyond the normal commercial risk.
Denne afgørelse er en forudsætning for artikel 239, der, som det er anført i denne doms præmis 85, udgør en generel billighedsklausul.
That balancing underlies the scheme of Article 239 which, as has been pointed out in paragraph 85 of this judgment, is a general equitable provision.
Kommissionen kan derfor ikke ved behandlingen af en ansøgning om godtgørelse eller fritagelse for importafgiften alene nøjes med at vurdere importørens og eksportørens adfærd og handlinger.
Consequently, when examining an application for repayment or remission of import duty, the Commission is not entitled merely to assess the behaviour and activities of the importer and the exporter.
Kommissionen skal bl.a. også tage hensyn til virkningen af dens egen adfærd på sagens konkrete situation i forbindelse med dens overvågnings- og kontrolpligt.
It must also take into account, in particular, the effect of its own behaviour on the specific situation in the course of its duty to supervise and monitor.
Det skal herved bemærkes, at det følger af artikel 211 EF, at Kommissionen som vogter af EF-traktaten og aftalerne indgået i henhold hertil skal drage omsorg for den korrekte gennemførelse i et tredjeland af forpligtelser, som det har indgået i henhold til en aftale med Fællesskabet, ved midler fastsat i aftalen eller ved afgørelser truffet i henhold hertil.
In that regard, it must be pointed out that it follows from Article 211 EC that the Commission, as guardian of the EC Treaty and of the agreements concluded under it, must ensure the correct implementation by a third country of the obligations it has assumed under an agreement concluded with the Community, using the means provided for by the agreement or by the decisions taken pursuant thereto.
Denne forpligtelse fremgår også af selve associeringsaftalen samt af de talrige afgørelser, der er vedtaget med henblik på dens gennemførelse.
That obligation is also apparent from the Association Agreement itself and from the many decisions adopted in respect of its implementation.
Ifølge aftalens artikel 7, sammenholdt med artikel 211 EF, skal Kommissionen træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af aftalen.
Thus, Article 7 of that agreement, in conjunction with Article 211 EC, requires that the Commission take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure the fulfilment of the obligations arising from that agreement.
Kommissionen er desuden i henhold til aftalens artikel 24 repræsenteret i Associeringsrådet og deltager som repræsentant for Fællesskabet i de forskellige udvalg, der er nedsat af Rådet for at sikre det vedvarende nødvendige samarbejde med henblik på aftalens rette opfyldelse.
Furthermore, according to Article 24 of the Association Agreement, the Commission is represented on the Association Council and participates, as the representative of the Community, in the various committees set up by the Association Council, to ensure the continuing cooperation necessary for the proper functioning of the Agreement.