natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter Rettens opfattelse angik den begrundelse, som Rådet havde givet for sit afslag på at offentliggøre hele den i sagen omhandlede juridiske udtalelse, tilsyneladende alle Rådets juridiske udtalelser vedrørende lovgivningsakter og ikke specielt den foreliggende juridiske udtalelse.
Furthermore, according to the Court of First Instance, the reasoning given by the Council for its refusal to disclose the entirety of the legal opinion in question seems to relate to all of its legal service’s advice on legislative acts and not specifically to the legal opinion in question.
Retten forkastede dog ikke desto mindre sagsøgerens argumentation af to grunde, nemlig for det første, at den generelle udformning af Rådets begrundelse var berettiget, i betragtning af at angivelsen af supplerende oplysninger, som bl.a. henviser til indholdet af den pågældende juridiske udtalelse, ville gøre undtagelsen formålsløs, og for det andet, at den omstændighed, at Rådet slutteligt accepterede at gøre kun udtalelsens indledende afsnit offentligt tilgængelig, viser, at det undersøgte udtalelsens indhold, før det traf afgørelse vedrørende begæringen om aktindsigt.
The applicant’s arguments were, however, rejected for two reasons: the generality of the reasoning was justified by the fact that giving additional information, making particular reference to the contents of the legal opinion in question, would deprive the exception of its purpose, and the fact that the Council finally agreed to disclose the introductory paragraph of the opinion indicates that it considered its content before giving a decision on the request for access.
Hvad angår indsigelsen om, at der ikke forelå det behov for beskyttelse af den pågældende udtalelse, som Rådet havde angivet, afviste Retten, at der var begået et fejlskøn, med den begrundelse, at konsekvensen af at gøre en sådan udtalelse offentligt tilgængelig dels ville være, at offentligheden kunne
As regards the challenge to the existence of an interest in the protection of the legal opinion in question, which was relied on by the Council, the Court of First Instance discounted any error of assessment, on the grounds that the disclosure of that opinion, firstly, would make public the Council’s internal discussions on the question of the legality of the legislative act to which it related and therefore, ‘given the particular nature of such documents’,
II — Gennemgang af appellerne gøre sig bekendt med Rådets interne drøftelser vedrørende lovligheden af den lovgivningsakt, udtalelsen vedrører, og dermed kunne rejse tvivl om lovligheden af en sådan lovgivningsakt »på grund af de omhandlede dokumenters særlige karakter«, dels kunne bringe uafhængigheden af udtalelser fra Rådets Juridiske Tjeneste i fare.
II — Analysis of the appeals give rise to lingering doubts as to that legality and, secondly, could compromise the independence of the opinions of the Council’s legal service.
Kongeriget Sverige og Maurizio Turco har appelleret Rettens dom til Domstolen.
The Kingdom of Sweden and Mr Turco have appealed before the Court of Justice against that judgment of the Court of First Instance.
Med de anbringender, som appellanterne gør gældende til støtte herfor, anfægter de nærmere bestemt og i det væsentlige den argumentation, Retten har lagt til grund for at frifinde Rådet i første instans.
In support of their appeals, the appellants raise pleas in law which, in essence, call in question the reasoning followed by the Court of First Instance in rejecting the arguments which had been put forward at first instance.
Maurizio Turco har for det første gjort gældende, at der er begået en fejl ved fortolkningen af artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001, idet Retten fejlagtigt har antaget, at juridiske udtalelser vedrørende lovforslag kan omfattes af denne bestemmelses anvendelsesområde, selv om kun forordningens artikel 4, stk. 3, vil kunne anvendes herpå.
Mr Turco claims, first, that there was a misinterpretation of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, as the Court of First Instance wrongly held that legal opinions relating to draft legislation could fall within the scope of that provision although only Article 4(3) of the Regulation can apply to such opinions.
For det andet har Maurizio Turco og den svenske regering gjort gældende, at Retten har foretaget en fejlagtig anvendelse af artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 ved at fastslå, at juridiske udtalelser fra Rådets Juridiske Tjeneste vedrørende lovforslag efter selve deres karakter er omfattet af den undtagelse, der gælder efter denne bestemmelse for juridisk rådgivning.
Secondly, Mr Turco and the Swedish Government submit that the Court of First Instance misapplied the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 in holding that legal opinions of the Council’s legal service relating to draft legislation are by definition covered by the exception laid down by that provision in favour of legal advice.
For det tredje har appellanterne kritiseret Retten for, at den har anlagt en fejlagtig fortolkning og foretaget en urigtig anvendelse af det hensyn til en mere tungtvejende offentlig interesse, som kan begrunde offentliggørelse af et dokument, der ellers i princippet er omfattet af den undtagelse, der gælder for juridisk rådgivning af hensyn til dennes fortrolighed.
Thirdly, the appellants claim that the Court of First Instance misinterpreted and misapplied the concept of an overriding public interest capable of justifying the disclosure of a document which is in principle covered by the exception on the ground of confidentiality provided for in respect of legal advice.
Endelig kritiserede sagsøgeren Rådet for, at det ikke efterprøvede, om der forelå en mere tungtvejende offentlig interesse, navnlig hensyn til gennemskueligheden i beslutningsprocessen og principperne om åbenhed og demokrati, som begrunder, at offentligheden bør have adgang til juridiske udtalelser vedrørende lovforslag.
Lastly, the applicant complained that the Council did not examine whether there was an overriding public interest, in particu- lar that related to the transparency of the decisionmaking process and to the principles of openness and democracy, which would justify public access to legal opinions relating to legislative initiatives.
Også på det punkt afviste Retten, at der var begået noget fejlskøn, og begrundede det med to betragtninger.
There too, the Court of First Instance discounted any error of assessment and made two findings.
For det første, at principperne om gennemskuelighed, åbenhed og demokrati ligger til grund for samtlige bestemmelser i forordning nr. 1049/2001, hvorfor den mere tungtvejende offentlige interesse, som er omhandlet i forordningens artikel 4, stk. 2, i princippet må holdes adskilt fra disse principper, eller den begærende part må i det mindste godtgøre — hvilket ikke var sket i sagen — at de nævnte principper i betragtning af de særlige omstændigheder i sagen har en så påtrængende karakter, at behovet for en beskyttelse af det ønskede dokument må vige herfor.
The principles of transparency, openness and democracy underlie all the provisions of Regulation No 1049/2001, with the result that the overriding public interest mentioned in Article 4(2) of that regulation must, as a rule, be distinct from those principles or, at the very least, the applicant must show, which he failed to do in the present case, that, having regard to the specific facts of the case, the invocation of those same principles is so pressing that it overrides the need to protect the document requested.
Desuden påhvilede det ifølge Retten den begærende part, som påberåber sig en sådan tungtvejende offentlig interesse, der kan begrunde en offentliggørelse af en juridisk udtalelse, at gøre dette gældende i sin begæring og opfordre institutionen til at tage stilling hertil, skønt institutionen selv kan være opmærksom på en sådan tungtvejende offentlig interesse.
Furthermore, it is for the applicant who intends to rely on an overriding public interest capable of justifying the disclosure of a legal opinion to invoke it in his application so as to invite the institution to give a decision on that point, although the institution may itself identify an overriding public interest of that kind.
Før jeg gennemgår disse anbringender i detaljer, skal jeg straks gøre op med de to sidste af Maurizio Turcos anbringender.
Before dealing in detail with those pleas, I must quickly refute the final two pleas in law raised by Mr Turco.
Han kritiserer i det væsentlige først Retten for at have tilsidesat retsstatsprincippet.
Mr Turco claims, first, in essence, that the Court of First Instance contravened the principle of a community governed by the rule of law.
Da Retten ikke fandt at kunne give sagsøgeren medhold i nogen af disse argumenter, frifandt den ved dom af 23. november 2004 Rådet for annullationssøgsmålet til prøvelse af afslaget på aktindsigt i udtalelsen fra Rådets Juridiske Tjeneste.
Since none of the arguments put forward by the applicant found favour with the Court of First Instance, it dismissed the action for annulment of the refusal of access to the opinion of the Council’s legal service, by judgment of 23 November 2004.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FORENEDE SAGER C-39/05 P OG C-52/05 P vedrørende undtagelsen om juridisk rådgivning behøvede Retten imidlertid ikke udtale sig om selve uafhængigheden af Rådets Juridiske Tjeneste eller dets ansatte, men om, i hvilket omfang offentliggørelsen af dens juridiske udtalelser kunne påvirke dennes uafhængighed, dvs. den uforbeholdenhed, hvormed den formodes at afgive dem.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P the exception relating to legal advice, the Court of First Instance did not have to rule on the independence of that legal service or of its members, but on the extent to which the disclosure of its legal opinions could affect the independence, that is to say the sincerity with which it is required to give them.
Dette gjorde Retten ved at fastslå, at hensynet til »uafhængigheden af udtalelser fra [Rådets] Juridiske Tjeneste« kan begrunde et afslag på udbredelse 5.
The Court of First Instance ruled on that point by finding that the ‘independence of the opinions of [the] legal service’ can justify a refusal to disclose.
Retten kan ikke med føje kritiseres for, at den ikke i forbindelse med denne vurdering gik nærmere ind på Maurizio Turcos påstand om, at udbredelsen af udtalelser fra Rådets Juridiske Tjeneste ville bidrage til at beskytte denne tjeneste mod uønsket indflydelse udefra, da sagsøgeren ikke, som Retten med føje fremhævede, havde givet nogen forklaringer til støtte herfor 6.
5Furthermore, the Court of First Instance cannot properly be criticised for failing to discuss, for the purposes of that assessment, the applicant’s assertion that the disclosure of the opinions of the Council’s legal service would help to protect that service from improper external influences since, as the Court of First Instance rightly pointed out, the applicant had put forward no explanation in support of it.
Jeg skal i den forbindelse henvise til, at »Rettens forpligtelse til at begrunde sine afgørelser […] ikke [kan] fortolkes som en forpligtelse til at tage nærmere stilling til hvert eneste anbringende, som påberåbes af en part, navnlig når dette ikke er tilstrækkeligt klart og præcist« 7.
6 In that regard it should be borne in mind that ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party, par -ticularly if the argument is not sufficiently clear and precise’.
antagelse om, at der kan nægtes aktindsigt i en juridisk udtalelse med den begrundelse, at dens offentliggørelse vil kunne rejse tvivl om lovligheden af den lovgivningsakt, som den vedrører 4, reelt har truffet sit valg til fordel for en stabil retsorden, selv om den hviler på ulovlige retsakter.
7 that access to a legal opinion may be refused on the ground that its disclosure could give rise to lingering doubts as to the lawfulness of the legislative act to which it relates, 4 the Court of First Instance favoured the view of a stable legal order based on unlawful acts.
Dette argument kan naturligvis ikke godtages.
It is evident that that argument cannot succeed.
Det, som Retten har påpeget i de præmisser, appellanten anfægter, er risikoen for, at den subjektive opfattelse, som Rådets Juridiske Tjeneste tilkendegiver om en lovgivningsakts retmæssighed, kunne give anledning til uovervejede sagsanlæg, hvis den blev offentliggjort.
By the grounds which the appellant has called in question, the Court of First Instance highlighted the risk that the subjective opinion of the Council’s legal service on the lawfulness of a legislative act might, if disclosed, fuel challenges before the courts which may prove to be misplaced.
En sådan juridisk udtalelse kan imidlertid ikke berøre lovligheden af den lovgivningsakt, som den vedrører.
On the other hand, that opinion in no way prejudges the lawfulness of the legislative act to which it refers.
Rådets Juridiske Tjeneste har alene til opgave at bistå Rådet ved forhåndsbedømmelsen af en retsakts lovlighed, men er ikke det organ, som afgør, om denne institutions retsakter er lovlige, idet alene Domstolen har kompetence til at træffe afgørelse herom med bindende virkning. Dette er i øvrigt grunden til, at Rådet meget vel kan se bort fra en negativ udtalelse fra sin Juridiske Tjeneste, selv om dette politisk set ville være vanskeligere, hvis udtalelsen var offentliggjort.
The role of the legal service is limited to providing the Council with assistance in its assessment ex ante of the lawfulness of an act, but it is not the arbiter of the legality of the acts which that institution adopts, since only the Court of Justice has the power to give a legally binding ruling on that point.
Paradoksalt nok vil en offentliggørelse af Rådets juridiske udtalelser, som dette selv med rette har gjort gældende, risikere at skade den uafhængighed og den uforbeholdenhed, hvormed den juridiske tjeneste kan afgive sine udtalelser, og dermed forringe den nytte, som institutionen kan have af dem ved sin forhåndsbedømmelse af en lovgivningsakts lovlighed.
Paradoxically, however, as the Council correctly points out, making its opinions public would be likely to prejudice the independence and the candour with which its legal service issues them and, therefore, the benefit which the institution may derive from them in its a priori assessment of the lawfulness of an act.
Jeg skal derefter behandle de argumenter, som er kernen i appellanternes anbringender.
Let us come back now to the main points of the appellants’ arguments.
Af hensyn til klarheden skal jeg foretage min gennemgang i to etaper frem for at gennemgå argumenterne et for et.
For the purposes of clarity in the examination of the substance of the appeal, rather than set out each plea in turn, I will divide my analysis into two stages.
Jeg skal først undersøge, om juridiske udtalelser fra Rådets Juridiske Tjeneste vedrørende lovforslag er omfattet af undtagelsen i artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 eller af undtagelsen i forordningens artikel 4, stk. 3,
First I will examine whether the legal opinions of the Council’s legal service relating to draft legislation are covered by the exception set out in the second indent of
Maurizio Turco har endvidere gjort gældende, at Retten ikke har givet en fornøden begrundelse for dommen, da den ikke har imødegået visse af hans argumenter vedrørende uafhængigheden af Rådets Juridiske Tjeneste.
Mr Turco also complains that the Court of First Instance failed to give sufficient reasons in that it did not deal with some of his arguments relating to the independence of the Council’s legal service.
For at kunne træffe afgørelse
However, for the purpose of ruling on the application of
7 — Dom af 11.9.2003, sag C-197/99 P, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 8461, præmis 81, og af 11.1.2007, sag C-404/04 P, Technische Glaswerke Ilmenau mod Kommissionen, præmis 90.
7 — Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 81, and judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90.
4 — Jf. den appellerede doms præmis 78.
4 — See paragraph 78 of the judgment under appeal.
SVERIGE OG TURCO MOD RÅDET og derpå behandle spørgsmålet om, hvorledes artikel 4, stk. 2, andet led, bør anvendes.
Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 or by that provided for in Article 4(3) thereof. Then I will consider the way in which the second indent of Article 4(2) is to be applied.
angivelse, taler for, at denne undtagelse ikke kan antages udelukkende at beskytte juridiske udtalelser, som udarbejdes inden for rammerne af retslige procedurer.
that reference all militate in favour of not regarding that exception as (only) protecting legal advice drawn up in the context of court proceedings.
A — Anvendelsesområdet for artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001
A — The scope of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001
Spørgsmålet her er, om undtagelsen vedrørende aktindsigt i dokumenter i artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 vedrørende juridiske udtalelser kun omfatter juridiske udtalelser, som afgives under retslige procedurer. Dette er Maurizio Turcos opfattelse.
Does the exception to the right of access to documents, laid down in the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 in favour of legal advice, cover only legal advice issued in the context of court proceedings?
Han gør herom gældende, at Retten har begået en retlig fejl ved at antage, at Rådet på grundlag af denne bestemmelse lovligt kunne afslå aktindsigt i den juridiske udtalelse, som Rådets Juridiske Tjeneste havde afgivet vedrørende direktivforslaget om fastsættelse af minimumsstandarder for modtagelse af asylansøgere i medlemsstaterne.
Thus, according to Mr Turco, the Court of First Instance erred in law in holding that it was lawful for the Council, on the basis of that provision, to refuse access to the legal opinion drawn up by the Council’s legal service on the proposal for a Directive laying down minimum standards for the reception of applicants for asylum in Member States.
Efter Maurizio Turcos opfattelse indeholder kun artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001 hjemmel til at give afslag på offentliggørelse af de juridiske udtalelser, som Rådets Juridiske Tjeneste afgiver vedrørende lovforslag.
Mr Turco maintains that only Article 4(3) of Regulation No 1049/2001 can provide a basis for a refusal to disclose legal opinions issued by the Council’s legal service relating to draft legislation.
Hvad angår først fortolkningen af denne bestemmelse efter dens ordlyd taler artikel 4, stk. 2, andet led, i forordning nr. 1049/2001 generelt om beskyttelse af »juridisk rådgivning«.
First the literal interpretation. The wording of the second indent of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001 refers generally to the protection of ‘legal advice’.
Efter sin affattelse angiver bestemmelsen ikke, at den kun omfatter juridisk rådgivning i forbindelse med retslige procedurer, således som det ville være tilfældet, hvis der var valgt en ordlyd såsom »retslige procedurer, herunder juridisk rådgivning« eller »juridisk rådgivning i forbindelse med retslige procedurer«.
The wording used does not state that only legal advice relating to court proceedings would be covered, as would wording such as ‘court proceedings and in particular legal advice’ or ‘legal advice provided in the course of court proceedings’.
Hvis lovgiver ikke sondrer, bør der ikke sondres.
Accordingly, where the legislature makes no distinction, no distinction should be made.
Ganske vist fremgår det af Domstolens faste praksis, at undtagelser fra princippet om, at der skal gives offentligheden størst mulig adgang til de dokumenter, institutionerne råder over, skal fortolkes og anvendes strengt 8.
Admittedly, it is apparent from settled caselaw that exceptions to the principle of the widest possible public access to documents held by the institutions must be interpreted and applied strictly.
Maurizio Turco har heraf sluttet, at der kun bør kunne nægtes aktindsigt i de juridiske udtalelser, som institutionernes juridiske tjenester afgiver vedrørende lovforslag, i medfør af den snævrere undtagelse i artikel 4, stk. 3, i forordning nr. 1049/2001.
8Mr Turco infers from this that it should be possible to refuse access to legal opinions given by the legal services of the institutions on draft legislation only by virtue of the more limited exception in Article 4(3) of Regulation No 1049/2001.
Denne undtagelse gælder kun for tilfælde, hvor dokumentets udbredelse »ville være til alvorlig skade for institutionens beslutningsproces, medmindre der er en mere tungtvejende offentlig interesse i udbredelse af dokumentet«, hvorimod der gives afslag på aktindsigt i et dokument i medfør af artikel 4, stk. 2, hvis dets udbredelse »ville være til skade for beskyttelsen af […] juridisk rådgivning […], medmindre der er en mere tungtvejende offentlig interesse
That exception is indeed applicable only to cases where disclosure of a document ‘would seriously undermine the institution’s decisionmaking process, unless there is an overriding public interest in disclosure’, while under Article 4(2) access to a document is refused where disclosure ‘would undermine the protection of … legal advice … unless there is an overriding
Denne argumentation står ikke for en nærmere prøvelse.
That argument does not stand up to scrutiny.
Jeg er her enig med Retten i, at såvel ordlyden af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 1049/2001, den omstændighed, at juridisk rådgivning er nævnt i denne bestemmelse, som den effektive virkning af denne
I am in agreement with the Court of First Instance in considering that the wording of Article 4(2) of Regulation No 1049/2001, the origin of the reference to legal advice in that provision and the practical effect of
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FORENEDE SAGER C-39/05 P OG C-52/05 P i udbredelsen af dokumentet«.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-39/05 P AND C-52/05 P public interest in disclosure’ of that document.
Appellanten støtter også sin konklusion herom på formålsbetragtninger med støtte i forordningens sjette betragtning, hvorefter »[a]d -gangen til dokumenter bør udvides i de tilfælde, hvor institutionerne optræder som lovgivende myndighed«.
The appellant also bases that inference on teleological considerations connected with recital 6 in the preamble to Regulation No 1049/2001, in the words of which ‘[w]ider access should be granted to documents in cases where the institutions are acting in their legislative capacity’.
Herom skal jeg imidlertid bemærke, at principperne om en restriktiv fortolkning af undtagelserne og en vid fortolkning af retten til aktindsigt kun gælder, hvor der er behov for en fortolkning.
However, the principles of a strict interpretation of the exceptions and of a wide interpretation of the right of access apply only where there is a need for interpretation. In claris non fit interpretatio.
Som Retten med føje har fremhævet 9, giver udtrykket »juridisk rådgivning« ikke anledning til nogen fortolkningsvanskeligheder.
As the Court of First Instance correctly pointed out, 9the reference to ‘legal advice’ does not raise any difficulty of interpretation.
Hvis den udtrykkelige omtale af juridisk rådgivning skal have nogen effektiv virkning, må det erkendes, at den ikke blot vedrører juridisk rådgivning i forbindelse med retslige procedurer.
If that express reference to legal advice is intended to have a practical effect, it must be agreed that it does not cover only legal advice drawn up in the context of court proceedings, quite the reverse.