natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3 — Rådets direktiv af 25.7.1978 om gensidig anerkendelse af eksamensbeviser, certifikater og andre kvalifikationsbeviser for tandlæger og om foranstaltninger, der skal lette den faktiske udøvelse af retten til etablering og fri udøvelse af tjenesteydelser (EFT L 233, s. 1).
3 — Council Directive of 25 July 1978 concerning the mutual recognition of diplomas, certificates and other evidence of the formal qualifications of practitioners of dentistry, including measures to facilitate the effective exercise of the right of establishment and freedom to provide services (OJ 1978 L 233, p. 1).
4 — Rådets direktiv af 25.7.1978 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om virksomhed som tandlæge (EFT L 233, s. 10).
4 — Council Directive of 25 July 1978 concerning the coordination of provisions laid down by law, regulation or administrative action in respect of the activities of dental practitioners (OJ 1978 L 233, p. 10).
I henhold til artikel 47, stk. 3, EF forudsætter den gradvise ophævelse af restriktionerne for etableringsfriheden for så vidt angår udøvelse af lægegerning eller lignende virksomhed eller af farmaceutisk virksomhed en samordning af de betingelser, der er opstillet af de forskellige medlemsstater for udøvelse af sådanne erhverv. Tandpleje blev
Article 47(3) EC provides that, in the case of the medical and allied and pharmaceutical professions, the progressive abolition of restrictions on the freedom of establishment is to be dependent upon coordination of the
Den generelle ordning var på det sagsrelevante tidspunkt fastsat i direktiv 84/450/EØF 5, som havde til formål at harmonisere de nationale lovgivninger vedrørende beskyttelse mod vildledende reklame.
At the time of the facts in the main proceedings, the general set of rules was contained in Directive 84/450/EEC, 5 the purpose of which was to harmonise national laws concerning protection against misleading advertising.
Denne retsakt blev ændret ved direktiv 97/55/EF 6, som udvidede dets anvendelsesområde til sammenlignende reklame, og ved direktiv 2005/29/EF 7.
That measure was amended by Directive 97/55/EC, 6which extended its scope to comparative advertising, and by Directive 2005/29/EC.
Direktiv 84/450 blev ophævet og erstattet af direktiv 2006/114/EF 8.
7 Directive 84/450 was repealed and replaced by Directive 2006/114/EC. 8
Den er kun lovlig, hvis den opfylder visse betingelser 12.
11It is permitted only if it meets a number of conditions. 12
Direktiv 84/450 definerer reklame som enhver form for tilkendegivelse i forbindelse med udøvelse af virksomhed som handlende, håndværker eller industridrivende eller udøvelse af et liberalt erhverv, som har til formål at fremme afsætningen af varer eller tjenesteydelser, herunder fast ejendom, rettigheder og forpligtelser 9.
Directive 84/450 defines advertising as the making of a representation in any form in connection with a trade, business, craft or profession in order to promote the supply of goods or services, including immovable property, rights and obligations. 9
Medlemsstaterne skal træffe passende foranstaltninger til at bekæmpe vildledende reklame og sikre, at betingelserne for sammenlignende reklames lovlighed opfyldes.
Member States must take appropriate measures to combat misleading advertising and to ensure compliance with the conditions of permitted comparative advertising.
Endvidere har de tilladelse til at træffe mere omfattende beskyttelsesforanstaltninger end dem, der er fastsat i direktiv 84/450, for så vidt angår bekæmpelsen af vildledende reklame.
Moreover, they may adopt more extensive protection measures for combating misleading advertising than those provided for in Directive 84/450.
5 — Rådets direktiv af 10.9.1984 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser om vildledende reklame (EFT L 250, s. 17).
5 — Council Directive of 10 September 1984 relating to the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning misleading advertising (OJ 1984 L 250, p. 17).
10 — Artikel 2, stk. 2.11 — Artikel 2, stk. 2a, i direktiv 84/450.
6 — Directive of the European Parliament and of the Council of 6 October 1997 amending Directive 84/450/EEC (OJ 1997 L 290, p. 18).
6 — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 6.10.1997 om ændring af direktiv 84/450 (EFT L 290, s. 18).
10 — Article 2(2).11 — Article 2(2a) of Directive 84/450.
7 — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 11.5.2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af direktiv 84/450 og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis) (EUT L 149, s. 22, herefter »direktiv 84/450«).
7 — Directive of the European Parliament and of the Council of 11 May 2005 concerning unfair business-to-consumer commercial practices in the internal market and amending Council Directive 84/450/EEC, Directives 97/7/EC, 98/27/EC and 2002/65/EC of the European Parliament and of the Council and Regulation (EC) No 2006/2004 of the European Parliament and of the Council (‘Unfair Commercial Practices Directive’) (OJ 2005 L 149, p. 22) (‘Directive 84/450’).
8 — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv af 12.12.2006 om vildledende og sammenlignende reklame (EUT L 376, s. 21).
8 — Directive of the European Parliament and of the Council of 12 December 2006 concerning misleading and comparative advertising (OJ 2006 L 376, p. 21).
12 — Sammenlignende reklame er i det væsentlige bl.a. lovlig, hvis den ikke er vildledende, hvis den sammenligner varer eller tjenesteydelser, der opfylder samme behov eller tjener samme formål, hvis den er objektiv og sammenligner en eller flere konkrete eller relevante egenskaber, der kan dokumenteres, og som er repræsentative for disse varer eller tjenesteydelser, herunder prisen, hvis den ikke bringer en konkurrent i miskredit eller udsætter ham for nedvurdering og ikke skaber forveksling med ham og heller ikke utilbørligt drager fordel af den anseelse, der er knyttet til en konkurrents varemærke eller firmanavn.
12 — Comparative advertising is permitted, in essence, inter alia, if it is not misleading, if it compares goods or services meeting the same needs or intended for the same purpose, if it objectively compares one or more material, relevant, verifiable and representative features of those goods and services, which may include price, if it does not discredit or denigrate a competitor and does not create confusion with a competitor and if it does not take unfair advantage of the reputation of the trade mark or trade name of that competitor.
9 — Artikel 2, stk. 1.
9 — Article 2(1).
Ovennævnte definitioner og bestemmelser er gentaget i direktiv 2006/114.
The above definitions and provisions are repeated in Directive 2006/114.
Ifølge direktivets artikel 14, stk. 1, forbydes fjernsynsreklamer for lægemidler og medicinsk behandling, der er receptpligtige i den medlemsstat, under hvis myndighed tv-radiospredningsorganet hører.
Article 14(1) of that directive provides that television advertising for medicinal products and medical treatment available only on prescription in the Member State within whose jurisdiction the broadcaster falls is to be prohibited.
Ifølge artikel 14, stk. 2, er teleshopping vedrørende lægemidler, der er omfattet af en markedsføringstilladelse og teleshopping vedrørende medicinsk behandling forbudt.
According to Article 14(2) of that directive, teleshopping for medicinal products which are subject to a marketing authorisation and teleshopping for medical treatment are prohibited.
Ifølge direktivets artikel 3, stk. 1, kan medlemsstaterne kræve, at tv-spredningsforeta-gender, som hører under deres jurisdiktion, overholder strengere eller mere detaljerede bestemmelser på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
Under Article 3(1) of Directive 89/552, Member States are to remain free to require television broadcasters under their jurisdiction to lay down more detailed or stricter rules in the areas covered by the directive.
Sideløbende med denne generelle ordning har fællesskabslovgiver vedtaget rammevilkår vedrørende reklame for bestemte produkter som tobak og lægemidler 13.
In tandem with the general scheme of rules, the Community legislature has adopted provisions which regulate advertising applicable to specific products, such as tobacco and medicinal products.
Foranstaltningerne vedrørende lægemidler bygger på hensynet til beskyttelse af den offentlige sundhed.
13The measures adopted with respect to medicinal products are based on the protection of public health.
De fastsætter et rent forbud mod offentlig reklame for visse kategorier af lægemidler, såsom dem der er receptpligtige, samt betingelser, som for de øvrige kategorier af lægemidler skal overholdes af offentligheden og for reklame rettet til fagfolk inden for sundhedssektoren.
They lay down an outright ban on the advertising to the general public of certain categories of medicinal products, such as those sold only on medical prescription, and the conditions which must be fulfilled by advertisements for other categories of medicinal products and advertisements directed at healthcare professionals.
Fællesskabslovgiver har endvidere sam- ordnet de nationale bestemmelser om fjern-
The Community legislature has also coordinated the national rules and regulations governing television advertising 14and
13 — Jf. Rådets direktiv 92/28/EØF af 31.3.1992 om reklame for humanmedicinske lægemidler (EFT L 113, s. 13), ophævet og erstattet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/83/EF af 6.11.2001 om oprettelse af en fællesskabskodeks for humanmedicinske lægemidler (EFT L 311, s. 67).
13), repealed and replaced by Directive 2001/83/EC of the European Parliament and of the Council of 6 November 2001 on the Community code relating to medicinal products for human use (OJ 2001 L 311, p. 67).
14 — Rådets direktiv 89/552/EØF af 3.10.1989 om samordning af visse love og administrative bestemmelser i medlemsstaterne vedrørende udøvelse af tv-radiospredningsvirksomhed (EFT L 298, s. 23), som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/36/EF af 30.6.1997 (EFT L 202, s. 60, herefter »direktiv 89/552«).
14 — Council Directive 89/552/EEC of 3 October 1989 on the coordination of certain provisions laid down by law, regulation or administrative action in Member States concerning the pursuit of television broadcasting activities (OJ 1989 L 298, p.
15 — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8.6.2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det indre marked (EFT L 178, s. 1).
23), as amended by Directive 97/36/EC of the European Parliament and of the Council of 30 June 1997 (OJ 1997 L 202, p. 60) (‘Directive 89/552’).
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-446/05
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05
I november 1996 stævnede Union des dentistes et stomatologistes de Belgique i en civil sag Ioannis Doulamis, som de beskyldte for ulovligt at udøve tandlægevirksomhed og at have indrykket reklameannoncer i Belgacoms telefonbog.
In November 1996, the Union des dentistes et stomatologistes de Belgique (Belgian Association of Dentists and Stomatologists) brought a civil action against Mr Doulamis, alleging that he had engaged unlawfully in dental practice and had placed advertisements in the Belgacom telephone directory.
»øjeblikkelig reparation inden for en time«, trykt på et farvet bånd, derefter følgende angivelser: »Alle ikke-faste og faste proteser — Keramik — Implantat — Tandrensning — Renovering af proteser — Gratis eftersyn og rådgivning — Personlig service — Afhentning i hjemmet«, efterfulgt af laboratoriets adresse, telefonnummer og åbningstider.
the words ‘Immediate one-hour repairs’, printed within a coloured band, followed by the following text: ‘Full range of removable and fixed prosthetics — Ceramics — Metal frame dentures — Descaling — Prosthetic renewals — Free check-ups and consultations — Personal service — Home visits’, followed by the address of the laboratory, telephone number and hours of opening.
I forbindelse med den politiundersøgelse, der blev foretaget efter den civilretlige stævning, erklærede Ioannis Doulamis, at han er tandtekniker, og at han har bestået eksamen som tandprotesetekniker i 1981, desuden har han opnået diplom i virksomhedsledelse i 1985 og er i besiddelse af en attest udstedt af Handels- og Håndværkskammeret i Brabant, hvori det fastslås, at han opfylder betingelserne for at udøve virksomhed som tandprotesetekniker.
In the course of the police investigation carried out after that application to join the criminal proceedings as a party claiming damages, Mr Doulamis stated that he was a dental technician, that he had passed the examination for dental prosthetics technicians in 1981, that in 1985 he had obtained a diploma in business administration and that he held a certificate issued by the Chambre des métiers et négoces de la province du Brabant (Chamber of Trade and Commerce for the Province of Brabant) confirming that he fulfilled all the requirements necessary to practise as a dental prosthetics technician.
Den første annonce vedrørende tandklinikken indeholder, i en ramme på ca. 4 cm x 8 cm, fra oven og ned, overskrifterne »Jean Doulamis«, »tandklinik« og »Porte de Hal«, med store bogstaver, derefter samme tegn som tidligere efterfulgt af angivelserne »Behandling af voksne og børn — Faste og ikke-faste proteser — Æstetisk ortodonti — Parodontologi«, og nedenfor figurerer klinikkens adresse, to telefonnumre, angivelsen »Laboratoire sur place« samt åbningstiderne.
The first advertisement for the dental clinic comprises, within a box measuring approximately 4 cm by 8 cm, from top to bottom, the headings ‘Jean Doulamis’, ‘Dental clinic’ and ‘Porte de Hal’ in large letters, followed by the same sign as above, followed by the words ‘Adult and child treatment — Fixed and removable prosthetics — Cosmetic orthodontics — Parodontology’, under which appear the clinic’s address, two telephone numbers, the words ‘On-site laboratory’ and the hours of opening.
Det fremgik af undersøgelsen, at Ioannis Doulamis havde indrykket tre reklameannoncer i Belgacoms telefonbog, en for tandlaboratoriet og de to andre for klinikken.
The investigation established that Mr Doulamis had placed three advertisements in the Belgacom telephone directory, one for the dental laboratory and the other two for the clinic.
Disse annoncer, som de er gengivet i forelæggelsesafgørelsen, fremstår som følger.
Those advertisements, as reproduced in the order for reference, were as follows.
Den anden annonce vedrørende klinikken indeholder, i en ramme på ca. 4 cm x 2 cm, overskrifterne »Doulamis Jean« og »Tandklinik« med store bogstaver, efterfulgt af angivelserne »Behandling af voksne og børn — Proteser — Ortodonti«, efterfulgt af åbningstider, adresse og telefonnummer.
The second advertisement for the clinic comprises, in a box measuring approximately 4 cm by 2 cm, the headings ‘Doulamis Jean’ and ‘Dental clinic’ in large letters, followed by the words ‘Treatment: Adults and children — Prosthetics — Orthodontics’, followed by the hours of opening, an address and a telephone number.
Ioannis Doulamis har gjort gældende, at loven af 1958 var i strid med den frie
Mr Doulamis submitted in his defence that the Law of 1958 was contrary to free
Ioannis Doulamis, som udøver et liberalt erhverv og driver en tandklinik, kan anses for en virksomhed.
Mr Doulamis, who is a selfemployed professional and operates a dental clinic, may be deemed to be an undertaking.
Han har henvist til artikel 81 EF og Domstolens dom af 21. september 1988, Van Eycke 17, hvori Domstolen fastslog, at artikel 81 EF, sammenholdt med artikel 10 EF, pålægger medlemsstaterne ikke ved lov eller administrativt at indføre eller opretholde foranstaltninger, som kan ophæve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gældende konkurrenceregler 18.
He referred to Article 81 EC and the judgment in Van Eycke, 17in which the Court held that Article 81 EC, read in conjunction with Article 10 EC, requires the Member States not to introduce or maintain in force measures, even of a legislative or regulatory nature, which may render ineffective the competition rules applicable to undertakings.
Han har endvidere nævnt den af EF-Kommissionen udarbejdede rapport om konkurrencen inden for de liberale erhverv 19.
18He also made reference to the Report of the Commission of the European Communities on Competition in Professional Services. 19
III — Det præjudicielle spørgsmål
III — The question referred
Det kan ikke udelukkes, at en lovgivning som loven af 1958 er egnet til at påvirke den frie handel mellem medlemsstaterne på en måde, der kan modvirke gennemførelsen af det indre marked.
It cannot be ruled out that a law such as the Law of 1958 may affect freedom of trade between Member States in such a way as to impede completion of the single market.
Det fremgår af generaladvokat Jacobs’ forslag til afgørelse i den sag, der gav anledning til dommen af 12. september 2000, Pavlov m.fl. 20, at på grund af de liberale erhvervs forskelligartethed og de særlige træk, som kendetegner de markeder, hvorpå deres virksomhed udøves, kan der ikke foreskrives en generel fremgangsmåde 21.
In this connection, it follows from the Opinion of Advocate General Jacobs in the case which gave rise to the judgment in Pavlov and Others 20that, owing to the heterogeneity of the professions and the specificities of the markets on which they operate, no general formula can be applied.
Det må derfor i hvert enkelt tilfælde fastslås, om en given adfærdsbegrænsning har ført til en begrænsning af konkurrencen på det pågældende marked i den i artikel 81 EF omhandlede betydning, i givet fald under hensyntagen til kravet om beskyttelse af sundheden og forbrugerne.
21 It is therefore necessary to assess carefully in each case whether a restriction of conduct leads on the market in issue to a restriction of competition within the meaning of Article 81 EC, taking into account, where appropriate, the requirements of the protection of health and consumer protection.
Den forelæggende ret har angivet, at den står over for følgende spørgsmål.
The referring court states that it is faced with the following questions.
På denne baggrund har Tribunal de première instance de Bruxelles besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
It was in the light of those considerations that the Tribunal de première instance de Bruxelles decided to stay proceedings and refer the following question to the Court for a preliminary ruling:
Det fremgår af artikel 81 EF, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, litra g), EF og artikel 10, afsnit 2, EF, at en medlemsstat ikke må indføre eller opretholde foranstaltninger, som kan ophæve den tilsigtede virkning af de for virksomheder gældende konkurrenceregler.
It follows from Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, that Member States may not introduce or maintain in force measures which may render ineffective the competition rules applicable to undertakings.
»Skal artikel 81 EF, sammenholdt med artikel 3, stk. 1, litra g), EF og artikel 10, afsnit 2, EF, fortolkes således, at de er til hinder for,
‘Must Article 81 EC, read in conjunction with Article 3(1)(g) EC and the second paragraph of Article 10 EC, be interpreted as precluding
20 — Forenede sager C-180/98 — C-184/98, Sml. I, s. 6451.21 — Punkt 89.
20 — Joined Cases C-180/98 to C-184/98 [2000] ECR I-6451.21 — Point 89.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-446/05 at en national lov, i det foreliggende tilfælde loven af 1958 om reklame vedrørende tandpleje, forbyder (enhver) og personer, der yder tandpleje, inden for rammerne af et liberalt erhverv eller en tandlægepraksis direkte eller indirekte at gøre nogen som helst reklame for tandpleje?«
OPINION OF MR BOT — CASE C-446/05 a national law — in the present case the Law of 15 April 1958 — which prohibits (any person or) dental care providers, in the context of professional services or a dental surgery, from engaging in advertising of any kind, whether directly or indirectly, in the dental care sector?’
Den italienske regering har anført, at det præjudicielle spørgsmål er hypotetisk, fordi der ønskes en præcisering af, om et generelt forbud mod at gøre nogen som helst reklame vedrørende tandpleje er foreneligt med artikel 81 EF, når loven af 1958 ikke forbyder enhver form for reklame, men kun den, der er omhandlet i lovens artikel 1.
The Italian Government submits that the question referred is hypothetical because it seeks to clarify whether a general ban on all advertising in the dental care sector is compatible with Article 81 EC, whereas the Law of 1958 does not prohibit all forms of advertising but only those forms referred to in Article 1 of that law.
IV — Vurdering
IV — Analysis
Jeg mener ikke, at disse regeringers argumenter er egnede til at godtgøre, at det præjudicielle spørgsmål skal afvises.
In my view, the arguments put forward by those governments are not capable of demonstrating that the question referred for a preliminary ruling is inadmissible.
A — Om formaliteten med hensyn til det præjudicielle spørgsmål
A — Admissibility of the question referred
Den belgiske og den italienske regering hævder, at det præjudicielle spørgsmål ikke kan antages til realitetsbehandling.
The Belgian and Italian Governments submit that the question referred for a preliminary ruling is inadmissible.
Det bemærkes, at det i henhold til fast retspraksis udelukkende tilkommer den nationale retsinstans, for hvilken en tvist er indbragt, og som har ansvaret for den retsafgørelse, som skal træffes, på grundlag af omstændighederne i den konkrete sag at vurdere, såvel om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for, at den kan afsige dom, som relevansen af de spørgsmål, den forelægger Domstolen.
It should be noted that, according to settled caselaw, it is solely for the national court before which the dispute has been brought and which must assume responsibility for the subsequent judicial decision to determine in the light of the particular circumstances of the case both the need for a preliminary ruling in order to enable it to deliver judgment and the relevance of the questions which it submits to the Court.
Når de stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af fællesskabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom 22.
Consequently, where the questions submitted concern the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling. 22
Den belgiske regering har til grund for denne afvisning lagt argumentet om, at artikel 81 EF ikke finder anvendelse på loven af 1958, fordi forbuddet mod at gøre reklame vedrørende tandpleje har social karakter og tilsigter at beskytte befolkningens livskvalitet.
The Belgian Government bases its contention of inadmissibility on the argument that Article 81 EC does not apply to the Law of 1958 because the ban on advertising in the dental care sector is social in nature and is intended to protect public welfare.
Domstolen har dog også fastslået, at den i særlige tilfælde er beføjet til at undersøge de
It is true that the Court has also held that, in exceptional circumstances, it can
22 — Jf. bl.a. dom af 21.1.2003, sag C-318/00, Bacardi-Martini og Cellier des Dauphins, Sml. I, s. 905, præmis 41 og den deri nævnte retspraksis.
22 — See, in particular, Case C-318/00 Bacardi­Martini and Cellier des Dauphins [2003] ECR I-905, paragraph 41 and the caselaw cited.
Den belgiske regering udleder heraf, at den forelæggende rets spørgsmål ikke er relevant for løsningen af tvisten i hovedsagen og er af rent hypotetisk karakter.
The Belgian Government deduces from this that the question referred by the national court is not relevant to the resolution of the dispute in the main proceedings and is of a purely hypothetical nature.
DOULAMIS stillede spørgsmål vedrører en retlig eller faktisk situation, som ikke har nogen forbindelse med realiteten i tvisten i hovedsagen 25.
DOULAMIS factual situation which does not correspond to the facts of the main proceedings.