natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Psykiatrisk hospitalogpsykiatriske afdelingerpå almindelige hospitaler
Psychiatric hospitals and psychiatric services in general hospitals
Skizoid, paranoid, skizotypisk: 86 %Depression: 50 %Personlighedsforstyrrelser: 43 %
Schizoid, paranoid, schizotypal: 86%Depression: 50%Personality disorders: 43%
Terapeutiske nærmiljøer
Therapeutic communities
Stationært behandledeklienter (2001-2002) rapport (
Residential clients (2001–02) report (
Personlighedsforstyrrelser: 14 %Depression: 7 %Neurotiske forstyrrelser: 6 %Spiseforstyrrelser: 5 %
Personality disorders: 14%Depression: 7%Neurotic disorders: 6%Eating disorders: 5%
Behandlingscentre
Treatment centres
Opiatafhængige
Opiate addicts
Fængsler og behandlingstjenester
Prison and treatment services
Opiatafhængige personer
Opiate-dependent persons
Angsttilstand: 4 %Depression: 3 %Adfærdsforstyrrelser: 3 %Spiseforstyrrelser: 2 %
Anxiety: 4%Depression: 3%Behavioural disorders: 3%Eating disorders: 2%
Førstegangsindlagte fornarkotikaafhængighed(1996-2001)
First admissions with a diagnosis of drug dependency (1996–2001) system (
Depression: 21 %Skizofreni og andre psykoser: 11 %Personlighedsforstyrrelser: 19 %
Depression: 21%Schizophrenia and other psychoses: 11%Personality disorders: 19%
Langstidsstofbrugere
Lifelong drug users
Specialiserede narkotikabehandlingstjenester
Specialised drug treatment services
Personlighedsforstyrrelser,antisocialeforstyrrelser, borderline,narcissisme
Personality disorders, antisocial disorders, borderline, narcissism
Narkotikarelateret hospitalsindlæggelser
Hospital patient discharge register
Paranoid ideation: 58 %Psykoiske forstyrrelser: 32 %, Affektive lidelser: 28 %Neurotiske lidelser: 10 %Personlighedsforstyrrelser: 29 %
Paranoid ideation: 58%Psychotic disorders: 32%Mood disorders: 28%Neurotic disorders: 10%Personality disorders: 29%
Patienter i afrusningsafdelingen (1977-1995)
Patients on detoxication ward (1977–95)
Antisocial forstyrrelse: 23 %Enhver psykose: 14 %Depressiv forstyrrelse: 11 %
Antisocial disorders: 23%Any psychosis: 14%Depressive disorders: 11%
Stofafhængige patienter, 90 % opiatafhængige
Community and residential addiction treatment services
Det Forenede Kongerige
Psychoticism Anxiety Depression Paranoia
Psykoticisme Angsttilstand Depression Paranoia e.o.: ej oplyst.Noter:Oplysninger i denne tabel viser forskellige tidsrammer (f.esk. langtidsdiagnoser eller sidste års diagnoser).(1)Yderligere oplysninger om denne undersøgelse findes i onlineudgaven af årsberetningen i tabel 12 OL: Landenes tabeller over comorbiditet.
Data in this table refer to different timeframes (e.g. lifetime or last year’s diagnoses).n.a.: data not available.More details on this study can be found in the online version of the annual report in Table 12 OL: Comorbidity country tables.
Det er underdisse omstændigheder umuligt at sikre kontinuiteten ibehandlingen.
The situation is evenmore dramatic in longterm and high-security prisons.
Selv når comorbiditeten diagnosticeres,tages der ofte ikke yderligere hensyn til den i denefterfølgende behandling (Krausz mfl., 1999).
In Sweden, between 72%and 84%of adults incompulsory drug treatment were found to suffer frompsychiatric problems in addition to being substance abusers(Gerdner, 2004).
Det sammeer tilfældet for patienter, som har fået diagnosticeretstofbrugsproblemer i de psykiatriske afdelinger, og somnormalt ikke modtager nogen stofrelateret behandling(Weaver mfl., 2003). Disse generaliseringer udelukkernaturligvis ikke, at visse psykiatriske tjenester ognarkotikabehandlingstjenester opnår meget gode resultatermed patienter med comorbiditet.
A survey among Austrianpsychotherapists revealed that only some are willing toadmit drug-addicted patients as clients (Springer, 2003).From Italy it is reported that there are no clear rules for thereferral of clients from drug treatment services to mentalhealth services and that there is resistance in mental healthservices because of lack of expertise.
Fængselspopulationen fortjener særlig opmærksomhed.Udbredelsen af psykiske forstyrrelser er i lighed medudbredelsen af stofbrug meget større i fængselspopulationenend i den brede befolkning.
In Greece, 54%of drug-treatment programmes do notadmit drug users with psychiatric disorders.
Irske data tyder på, at 48% afde mandlige og 75% af de kvindelige indsatte lider afpsykiske forstyrrelser, mens 72% af mændene og 83% afkvinderne i fængslerne melder om langtidserfaring medstofbrug (Hannon mfl., 2000).
In drug-freeresidential treatment in Slovenia, and also in othercountries, treatment programmes require patients to bedrug-free as a condition for admission.
I 1999 havde 23% af deproblematiske stofbrugere, der blev tilbageholdt i Wiensarresthus, psykiske problemer (Dialog,2000).Tilbagefaldsprocenten blandt stofbrugere, der har afsonetfængselsstraffe, er høj, og der er en voksende erkendelse af,at fængsling kan bidrage til at forværre psykiske problemer.Situationen er endnu mere alvorlig i fængsler forlangtidsindsatte og stærkt bevogtede fængsler.
In the case of dualdiagnosis patients, this presents a serious obstacle, ascomplete abstinence would require the termination of othertreatments, which is not always possible.
Hindringer for behandling af comorbiditet
The international literature describes three service deliverymodels for the treatment of co-morbidity:
Hertil kommer, at stofbrugere, selv når de er blevetidentificeret som sådanne, ofte mødes med mistro på depsykiatriske afdelinger og måske nægtes adgang.
One of the main obstacles to the diagnosis and treatment ofco-morbidity is the fact that psychiatric staff generally havelittle knowledge of drug treatment and drug-treatment staffgenerally know little about psychiatry.
Dette kanf.eks. ske for stofbrugere, som er i stabilsubstitutionsbehandling.
The paradigms of thetwo specialties are quite different: one is based on thedisciplines of medicine and science, the other onpsychosocial methods and theories.
Tilsvarende kan det ske, at klienterudelukkes fra narkotikabehandling som følge af derespsykiske problemer.
Additionally, thephilosophy of mental health services is usually concernedprincipally with preserving the safety of individuals and thepublic, whereas addiction services expect clients to bemotivated, to some degree, to attend treatment.
F.eks. i Spanien udelukker de flestepsykiatriske afdelinger klienter med stofrelateredeforstyrrelser, og personalet har ikke nogen relevantuddannelse.
Thesedifferent points of departure often prevent a global,integrated perception.
En undersøgelse blandt østrigskepsykoterapeuter har vist, at kun få af dem er villige til atmodtage stofafhængige patienter som klienter (Springer,2003).
1.Sequential or serial treatment. Psychiatric and substancedisorders are treated consecutively and there is littlecommunication between the services.
Fra Italien meldes det, at der ikke er nogen klareregler for henvisningen af klienter franarkotikabehandlingstjenester til mentale sundhedstjenester,og at der er modstand hos de mentale sundhedstjenester pågrund af manglende viden. Fra Norge meldes der omvanskeligheder med at henvise klienter fralavtærskeltjenester til psykiatrisk behandling.
Patients usuallyreceive treatment for the most serious problems first,and, once this treatment is completed, they are treatedfor their other problems.
I Grækenland kan stofbrugere med psykiske forstyrrelserikke deltage i 54% af narkotikabehandlingsprogrammerne.I stoffrie stationære behandlingsmiljøer i Slovenien og også iandre lande kræves det, at patienterne er stoffri sombetingelse for at få adgang til behandlingsprogrammerne.Er der tale om patienter med dobbeltdiagnoser, udgør detteen alvorlig hindring, idet fuldstændig afholdenhed vil kræveafslutning af andre behandlinger, hvilket ikke altid er muligt.
2.Parallel treatment.Treatment of the two differentdisorders is undertaken at the same time, with drug andmental health services liaising to provide servicesconcurrently. The two treatment needs are often met withdifferent therapeutic approaches and the medical modelof psychiatry may conflict with the psychosocialorientation of drug services.
Der er store forskelle mellem de to specialer, idetden ene er baseret på lægevidenskab og den anden påpsykosociale metoder og teorier.
As discussed above, both psychiatric teams and substanceservices regularly fail to identify significant numbers ofpatients with co-morbidity.
Endvidere bygger de påforskellige filosofier, idet mentale sundhedstjenester normaltisær tilstræber at beskytte enkeltpersoners ogoffentlighedens sikkerhed, mens narkotikabehandlingstjenester forventer, at klienterne til en vis grad ermotiverede til at gå i behandling.
When patients with dualdiagnosis seek treatment, their acute psychiatric syndromesare often mistaken for substance-induced symptoms or,conversely, withdrawal or intoxication phenomena aremisinterpreted as psychiatric illness.
Udgangspunkterne ersåledes forskellige, og det forhindrer ofte en samlet,integreret opfattelse af problemerne.
Too often, mentalhealth workers are inclined to send people with comorbidity to addiction care and workers in addiction carepromptly send them back — or vice versa.
Som nævnt ovenfor sker det jævnligt, at såvel psykiatriskpersonale som narkotikabehandlingstjenester overser etbetydeligt antal patienter med comorbiditet.
Even when comorbidity is diagnosed, it is often considered no further inthe subsequent treatment interventions (Krausz et al.,1999).
Når patientermed dobbeltdiagnoser søger behandling, forveksles deresakutte psykiatriske syndromer ofte med stoffremkaldtesymptomer, mens abstinens- og rusfænomener derimodfejlfortolkes som psykiske lidelser.
The same is true of patients diagnosed withsubstance use problems in psychiatric care, who normallydo not receive any substance-related interventions (Weaveret al., 2003).
Alt for ofte er mentalesundhedstjenester tilbøjelige til at sende personer medcomorbiditet til narkotikabehandlingstjenester, mens disse
These generalisations do not, of course,exclude the fact that some psychiatric and drug servicesachieve very good results with patients with co-morbidity.
Psykiatriske ogstofrelaterede forstyrrelser behandles konsekutivt, og derer kun ringe kommunikation mellem tjenesterne.Patienterne modtager normalt behandling for dealvorligste problemer først, og først når dennebehandling er afsluttet, behandles de for deres øvrigeproblemer.
In addition, when identified, drug users are often met withsuspicion in psychiatric services, and may be refusedadmission, as may happen to users who are stable onsubstitution treatment.
Denne model kan dog også føre til, at
Similarly, clients may be excluded
Udvalgte aspekter 3: Comorbiditet (ledsagesygdomme) patienterne flytter frem og tilbage mellem afdelingerne,og at ingen afdeling er i stand til at opfylde deresbehov.
Selected issue 3: Comorbidity persons because of the risk of combined addiction, e.g. toheroin and benzodiazepines, but this view is beginning tobe reconsidered (e.g. Popov, 2003).
med inddragelse af eksterne narkotikaterapeuter. I Danmarker der formelt bygget bro mellem psykiatriske hospitaler oglokale narkotikatjenester. I Luxembourg og Norge harpsykiatriske tjenester iværksat særlige foranstaltninger for atnå personer, der befinder sig i de tidlige faser af skizofreni,og hvoraf mange har alvorlige stofmisbrugsproblemer, idetforskningen viser, at tidlig behandling forbedrer prognosen.
In some cases, there isa tendency to prescribe psychopharmacological medicationindiscriminately to drug users, partly because of a lack oftime to conduct the necessary investigations.
2.Parallel behandling.
Parallel treatment into these three groups.
De to forskellige forstyrrelserbehandles samtidigt, idet narkotikabehandlingstjenesterog mentale sundhedstjenester holder sig i forbindelsemed hinanden, således at de er i stand til at behandlesamtidigt.
Integrated treatment is seen as themodel of excellence, but it is a standard that is difficult toachieve. Relevant research usually comes from outside Europe.
De to behandlingsbehov dækkes ofte efter toforskellige terapeutiske fremgangsmåder, og denlægevidenskabsbaserede psykiatri kan komme i konfliktmed narkotikabehandlingstjenesternes psykosocialeorientering.
Another reviewconcluded that there is evidence that integrated treatmentfor people with dual diagnosis is beneficial to both mentalhealth and substance use outcomes (Drake et al., 1998).Only one study compared integrated with parallelapproaches, but did not find any significant difference, andno study compared integrated and sequential approaches.
3.Integreret behandling.
Sequential treatment
Behandlingen tilbydes inden foren psykiatrisk tjeneste eller en narkotikabehandlingstjeneste eller i en særligcomorbiditetsafdeling.
Shared responsibility for one client between a mental healthand a drug service in a parallel treatment model appears tobe rare in practice.
Krydshenvisninger til andretjenester undgås.
However, local working groups involvingrepresentatives of both drug services and mental healthservices are often an important medium of exchange,cooperation and networking.
Behandlingerne omfatter motiverendeog adfærdsmæssige indgreb, forebyggelse aftilbagefald, farmakoterapi og sociale foranstaltninger(Abdulrahim, 2001).
However, more than halfof Dutch dual diagnosis patients believe that such agreementsdo not result in improved care (Van Rooijen, 2001).
I den tjekkiske nationale rapport peges der på, atafhængighedsproblemer normalt bør anses for merepresserende end psykiske problemer, idet det ervanskeligere at behandle psykiske forstyrrelser, nårafhængighed forvrænger det kliniske billede. Men i dag får10%-20% af de tjekkiske klienter i narkotikabehandlingmedicin ordineret af en psykiater, noget der ville haveværet utænkeligt for et par år siden.
Some experts, for example in Denmark (Andreason, 2002),the United Kingdom (Department of Health, 2002a) and Norway (Sosial- og helsedepartementet, 1999), believe thatthe treatment services, at least for the seriously mentally illwith substance use problems, should be based inpsychiatry, possibly involving external drug therapists.
Også i Grækenlandfår narkotikabehandlingsklienter meget sjældent medicinforpsykiatriske symptomer.
In Denmark, formalised bridges have been set up betweenpsychiatric hospitals and local drug services.
Men i det græske strafferetligesystem har psykiske forstyrrelser forrang frem forafhængighed, og comorbide lovovertrædere bliver indlagtpå et psykiatrisk hospital enten i et fængsel eller inærmiljøet (K. Matsa, personlig meddelelse, 2004).ISpanien behandles stofbrugere normalt inden fornarkotikabehandlingssystemet, og der henvises kun tilpsykiatriske tjenester, når forstyrrelserne er så alvorlige, athospitalsindlæggelse er nødvendig.
In Luxembourgand in Norway, specific measures have been initiated bypsychiatric services to reach individuals in the early stagesof schizophrenia, many of whom have serious substanceabuse problems, as research indicates that early treatmentimproves the prognosis.
En række eksperter har længe haft den opfattelse, at manbør undgå al farmakoterapi i forbindelse medstofafhængige personer som følge af risikoen forkombineret afhængighed f.eks. af heroin ogbenzodiazepiner, men dette synspunkt sættes der nuspørgsmålstegn ved (f.eks. Popov, 2003).
In Luxembourg and Austria, drug treatment staff may followup their clients who have been referred to psychiatrichospitals.
Integreret behandling betragtes som den absolutbedste løsning, men det er en standard, der er vanskelig atopnå. Den relevante forskning kommer normalt fra landeuden for Europa.
This has the advantage that the client is notconfronted with two contradictory messages.
En litteraturgennemgang som led i Australiens comorbiditetsprojekt (Commonwealth Department for Health and Ageing, 2003) har vist, at deforskellige måder at styre og pleje comorbiditetsklienter påikke er blevet systematisk undersøgt eller grundigt evalueret,til dels på grund af vanskeligheden ved at undersøgepersoner, der samtidigt lider af psykiske lidelser ogstofmisbrugsbaserede forstyrrelser, og som ofte har enuregelmæssig livsstil.
The Czech national report suggests that addiction problemsshould usually be considered more urgent than mentalproblems, as it is more difficult to treat psychiatric disorderswhen addiction distorts the clinical picture. However,currently, 10–20%of Czech drug-treatment clients takemedication prescribed by a psychiatrist, something thatwould have been unimaginable some years ago.
En anden litteraturgennemgang hargjort det muligt at konkludere, at integreret behandling forpersoner med dobbeltdiagnoser synes at give goderesultater på begge planer (Drake mfl., 1998).
In Greece,too, medication for psychiatric symptoms is extremely rare indrug-treatment clients.
Kun i énundersøgelse er integreret behandling blevet sammenlignetmed parallelbehandling, og der kunne ikke konstateresnogen væsentlig forskel.
However, in the Greek criminal justicesystem, mental disorders are considered to prevail overaddiction and co-morbid offenders are admitted to apsychiatric hospital either in a prison or in the community (K. Matsa, personal communication, 2004).
Ingen undersøgelse harsammenlignet integreret behandling med sekventielbehandling.
In Spain, drugusers are normally cared for within the drug treatment systemand referrals to psychiatric services are made only whendisorders are so severe that hospitalisation is necessary.
En række eksperter f.eks. i Danmark (Andreason, 2002),Det Forenede Kongerige (Department of Health, 2002a) og Norge (Sosial- og helsedepartementet, 1999) mener, atbehandlingstjenesterne, i hvert fald hvad angår depersoner, der har svære psykiske lidelser samtidig medstofbrugsproblemer, bør være baseret på psykiatri, eventuelt
It has long been the view of some professionals that allpharmacotherapy should be avoided in drug-addicted
Tabel 8: Integrerede behandlingstjenester i forskellige europæiske lande
Table 8: Integrated treatment services in various European countries
Integrerede behandlingstjenester
Integrated treatment services
Udvikling af integrerede tjenester, feasibility-fasen
Development of integrated services in the feasibility phase
Første initiativer for 20 år siden.
First initiatives 20 years ago.
Fortsat utilstrækkelige tilbud om integreret behandling
The availability of integrated treatment is still inadequate
Ét integreret program begyndte i 1995 og giver to forskellige behandlingsmuligheder afhængig af sværhedsgraden af den psykiske forstyrrelse.
One integrated programme started in 1995 and provides two different treatment options, according to the severity of the psychiatric disorder.
Resultaterneharværet positive
Results havebeen positive
185 centre gav behandling til 4 803 comorbiditetspatienter i 2002.
185 centres cared for 4 803 comorbidity clients in 2002.
Én specialiseret integreret enhed i Cataluña og ét terapeutisk nærmiljø i Cantabria forcomorbiditetspatienter, der har behov for stationær behandling
One specialised integrated unit in Catalonia and one therapeutic community in Cantabria for comorbidity patients needing residential treatment
To specialiserede integrerede resultatafdelinger.
Two specialised integrated inpatient treatment wards.
En proces-evaluering er i gang for at finde frem til bedste praksis
Process evaluation to develop best practice is ongoing
Samarbejde mellem narkotikatjeneste og et psykiatrisk hospital i nærheden; nogle af hospitalspsykologerne arbejder i narkotikabehandlingsenheden.
Cooperation between drug service and a nearby psychiatric hospital; some of the hospital psychologists work in the drug treatment facility.
Klienterneforbliver i narkotikabehandling og henvises kun til hospitalet, hvis de psykiske symptomer bliver for alvorlige
Clients stay in drug treatment and are referred to the hospital only if psychiatric symptoms become too severe
Flere integrerede tjenester i forskellige nærmiljøer.
Several integrated services in different community settings.
Der er udpeget en række eksperter i dobbeltdiagnoser med base i afhængighedsbehandlende tjenester ellermentale sundhedstjenester
Several dual diagnosis practitioners appointed, based in addiction services or in mental healthteams
Ét integreret projekt i tilknytning til et psykiatrisk center i Oslo.
One integrated project attached to a psychiatric centre in Oslo.
Opfølgning og evaluering i indtil to år med fokus på basale fornødenheder som f.eks. bolig,arbejde, sociale ydelser og sociale relationer forskrifter eller protokoller narkotikabehandlingstjenester tilat opretholde nær kontakt med de psykiatriske tjenester oghelst indgå formelle regionale aftaler med dem omprocedurerne for henvisninger og udveksling af kliniskeinformationer (Olin og Plaisait, 2003).
Follow-up and evaluation for up to two years, focusing on basic needs such as housing, work, social benefits and social relations
og/eller narkotikabehandlere i mentale sundhedstjenester.Dette er muligvis den mest praktiske løsning i mindreregioner, hvor der ikke er mulighed for specialiseredeintegrerede klinikker.
Treatment methods and best practice treatment services and/or drug workers in mental healthservices. This might be the most practical solution in smallerregions where specialised, integrated clinics are not aviable solution.
I Spanien har almindeligepraktiserende læger, som arbejder mednarkotikabehandling, siden 2002 kunnet opnå titlen»specialist i psykiatri«, hvis de består en eksamen og kandokumentere, at de har erfaring med at arbejde medpatienter med psykiske forstyrrelser.
In Spain, since 2002, general practitionersworking in drug treatment have been able to obtain the title‘specialist in psychiatry’ if they pass an exam and havedocumented experience of working with patients withmental disorders.
I Portugal skal etbehandlingscenter for at kunne opnå akkreditering ogcertificering have mindst én psykiater ansat.
In Portugal, it is mandatory foraccreditation and certification for a treatment centre tohave at least one psychiatrist on the staff.
Dog har ikkealle psykiatere, der arbejder i narkotikabehandlingstjenester, den specialviden og -uddannelse, der ernødvendig for at behandle stofbrugere, og det kan værenødvendigt at give dem en yderligere specifik uddannelse.
However, not allpsychiatrists working in drug treatment services have thespecialist knowledge and training necessary to treat drugusers and further specific training may be necessary.
Efter denne model varetager ét behandlerteambehandlingen af begge forstyrrelser. Fordelen ved dette er,at klienten ikke konfronteres med to indbyrdesmodstridende budskaber.
Clients are often difficult to managebecause of their disruptive and aggressive social behaviour,especially those with the more ‘dramatic’ type of personalitydisorders, and their emotional instability.
I visse lande vanskeliggøres ensådan integration af, at der er to særskilte administrativesystemer (f.eks.
A lack of follow-upprocedures and aftercare leads to high relapse rates, andboth mental and substance disorders frequently becomechronic.
I de fleste lande findes der kun få specialiseredeintegrerede programmer eller enheder beregnet forcomorbiditetspatienter, og udbuddet dækker langt frabehovet, jf. tabel8, som viser de tilgængelige oplysninger.
In spite of this difficult situation, professionals are constantlysearching for and developing more effective approaches.Regular, interdisciplinary case discussions and intensivecooperation could remedy the mutual lack of understandingamong staff.
Den integrerede behandlingsmodel indebærer sædvanligvis,at der ansættes psykiatere i narkotikabehandlingstjenester
As in so many drugrelated areas, documentation,evaluation and research in the area of comorbidity
Fra Frankrig meldes det, at der er vedat blive etableret et samarbejde mellem narkotikabehandlingstjenester og psykiatriske tjenester med henblikpå at indføre fælles indlæggelsesprocedurer og »casemanagement« for patienter med psykiske forstyrrelser ogafhængighedstilstande.
From France it is reported that cooperation betweendrug treatment and psychiatric services is being establishedwith a view to organising joint admissions and casemanagement for patients with psychiatric disturbances andaddictions; however, such collaboration is often limited to aparticular case.