natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at det i artikel 504, stk. 2, i den portugisiske lov af 1966, Código Civil Português (herefter »Código Civil«), i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemtes, at i tilfælde af vederlagsfri befordring var befordreren som udgangspunkt kun ansvarlig for skader forvoldt ved culpøs adfærd. Ifølge de portugisiske domstoles almindelige forståelse af den pågældende regel blev det antaget, at den passager, der blev befordret vederlagsfrit, skulle bevise, at der forelå culpa hos føreren af køretøjet, for at opnå erstatning.
'Article 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 43 EC) is to be interpreted as meaning that where, in a situation not regulated by a directive on mutual recognition of diplomas, a Community national applies for authorisation to practise a profession access to which depends, under national law, on the possession of a diploma or professional qualification, or on periods of practical experience, the competent authorities of the Member State concerned must take into consideration aü the diplomas, certificates and other evidence of formal qualifications of the person concerned and his relevant experience, by comparing the specialised knowledge and abilities certified by those diplomas and that experience with the knowledge and qualifications required by the national rules.'
Hovedsagen og relevante nationale retsforskrifter
Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 16 September
Ingen andre køretøjer var impliceret i trafikuheldet.
He proposed that the Court should reply as follows:
Ved en forsikringsaftale havde Vitor Manuel Mendes Ferreira overdraget erstatningsansvaret i forbindelse med brugen af det pågældende køretøj til Mundial Confiança.
'Where a Community national who possesses qualifications which give entitlement to practise medicine in one Member State moves to a second Member State and seeks authorisation to practise there, but recognition of those qualifications by the authorities of the second Member State is not compulsory under the relevant Community legislation, those authorities are required in accordance with Article 52 of the EC Treaty (now Article 43 EC) to take account of all of that person's relevant qualifications and experience when assessing whether such authorisation is to be granted.
Den forelæggende ret har endvidere anført, at selv hvis gældende portugisisk ret på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen i tilfælde af objektivt ansvar havde anerkendt et erstatningskrav for vederlagsfrit befordrede passagerer, var der ifølge artikel 508, stk 1, i Código Civil en maksimumgrænse for erstatning til offeret for et trafikuheld, når den ansvarlige ikke havde udvist culpøs adfærd, på et beløb svarende til det dobbelte af den værdi, sagsgenstanden skal have, for at en sag kan indbringes for en højere portugisisk ret.
If such qualifications and experience do not correspond fully to the national requirements, the authorities of the second Member State should give the person concerned the opportunity to prove that he possesses the knowledge and qualifications lacking but may not impose any tests which are not proportionate for that purpose.
Tribunal da Comarca de Setúbal har herefter besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen nogle præjudicielle spørgsmål.
If, on the basis of the assessment made, authorisation is refused, that refusal must be in a form which clearly indicates the reasons on which it is based and is capable of being made the subject of judicial proceedings in which its legality under Community law can be reviewed.'
Det må for det første fastslås, at det fremgår af formålet med de tre direktiver om ansvarsforsikring for motorkøretøjer og af deres ordlyd, at de ikke skal harmonisere erstatningsansvarsordningerneimedlemsstaterne.
Preliminary ruling (Compulsory insurance against civil liability in respect of motor vehicles — Directives 84/5/EEC and 90/232/EEC — Minimum amounts of cover — Type of civil liability — Injury caused to a member of the family of the insured person or driver) (Fifth Chamber)
Artikel 3, stk. 1, i det første direktiv, således som bestemmelsen er præciseret og udbygget ved det andet og tredje direktiv, pålægger således medlemsstaterne en forpligtelse til at sikre, at erstatningsansvaret for køretøjer, der er hjemmehørende i det pågældende land, er dækket af en forsikring, og angiver bl.a., hvilke typer skade og hvilke skadelidte tredjemænd forsikringen skal dække. Bestemmelsen tager imidlertid ikke stilling til, hvilken type erstatningsansvar — objektivt ansvar eller culpaansvar — forsikringen skal dække.
Mr Mendes Ferreira and his wife brought an action before the national court seeking an order requiring Mundial Confiança to compensate them for their loss.
Det fremgår af præamblen til de pågældende direktiver, at deres formål dels er at sikre den frie bevægelighed både for køretøjer, der er hjemmehørende på Fællesskabets område, og for personer, der kører i dem, dels at sikre personer, der lider skade ved uheld forvoldt af disse motorkøretøjer, ensartet behandling, uanset hvor i Fællesskabet uheldet finder sted (jf. nærmere femte betragtning til andet direktiv og fjerde betragtning til tredje direktiv).
By order of 15 July 1998, the Tribunal da Comarca de Setúbal (District Court, Setúbal) referred to the Court for a preliminary ruling seven questions on the interpretation of the Second Council Directive (84/5/EEC) of 30 December 1983 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and the Third Council Directive (90/232/EEC) of 14 May 1990 on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles.
Når der ikke i fællesskabslovgivningen er truffet bestemmelse om, hvilken type erstatningsansvar for motorkøretøjer der skal dækkes af den lovpligtige forsikring, henhører det som udgangspunkt under medlemsstaternes kompetence at vælge den erstatningsansvarsordning, som skal gælde for skader, der forvoldes ved færdsel med motorkøretøjer.
Those questions were raised in proceedings between Mr Mendes Ferreira and Mrs Delgado Correia Ferreira and the insurance company Companhia de Seguros Mundial Confiança SA concerning compensation for losses which Mr and Mrs Ferreira sustained as a result of a road­traffic accident.
Med henblik herpå har det første direktiv indført en ordning, der bygger på den forudsætning, at de motorkøretøjer, der er hjemmehørende i Fællesskabet, er dækket af en forsikring (ottende betragtning).
It appears from the order for reference that Article 504(2) of the Portuguese Civil Code, in the version in force at the time of the accident, provided that, in the case of transport provided free of charge, the party providing the transport was generally liable only for damage or loss caused by fault on his part.
Det bestemmes således i direktivets artikel 3, stk. 1, at medlemsstaterne skal træffe alle formålstjenlige foranstaltninger for at sikre, at erstatningsansvaret for køretøjer, der er hjemmehørende i det pågældende land, er dækket af en forsikring.
That provision was most commonly interpreted by Portuguese courts as meaning that a passenger carried free of charge was required to prove fault on the part of the driver of the vehicle in order to obtain any compensation.
Det følger heraf, at medlemsstaterne på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin frit kan fastsætte, hvilken erstatningsansvarsordning der skal gælde for skader, der forvoldes ved færdsel med motorkøretøjer, men at de er forpligtede til at sikre, at det erstatningsansvar, der er gældende i henhold til deres nationale ret, er dækket af en forsikring i overensstemmelse med bestemmelserne i ovennævnte tre direktiver.
The national court states that, in order to bring Portuguese law into fine with the Third Directive, and in particular with Article 1 thereof, Article 504 of the Portuguese Civil Code was amended by Decree­Law No 14/96 of 6 March 1996, paragraph 3 of which now enables passengers carried free of charge to bring civil liability actions based on materialisation of risk, albeit only in respect of personal injury.
I den oprindelige affattelse overlod denne artikel det imidlertid til medlemsstaterne at træffe bestemmelse om, hvilke skader der blev dækket, samt om den lovpligtige ansvarsforsikrings nærmere vilkår.
The order for reference states that on 12 February 1995 a road­traffic accident occurred involving a motor vehicle belonging to Mr Mendes Ferreira and driven by one of his sons in which another of his sons, aged 12, travelling in the same vehicle, was fatally injured.
For at begrænse de forskelle, der bestod mellem medlemsstaternes lovgivninger med hensyn til omfanget af den lovpligtige forsikring (tredje betragtning til det andet direktiv) indeholder artikel 1 i det andet direktiv vedrørende erstatningsansvar bestemmelse om lovpligtig dækning af tingsskade og personskade
No other vehicle was involved in the accident and, according to the order for reference, the driver of the vehicle was not at fault.
Det fremgår af niende betragtning til det andet direktiv, at denne bestemmelse har til formål at sikre familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren samme beskyttelse som andre skadelidte tredjemænd, hvad angår personskader.
The national court also points out that, even if Portuguese law as it stood at the time of the accident recognised the right of passengers carried free of charge to obtain compensation in the case of liability for materialisation of risk, the fact remains that, under Article 508(1) of the Portuguese Civil Code, the maximum amount of
Det følger heraf, at skadelidte tredjemænd ikke kan undtages fra dækningsområdet for den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer, alene fordi de er familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren.
For that purpose, the First Directive established a system based on the presumption that vehicles normally based on Community territory are covered by insurance (see the eighth recital).
Den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal således give mulighed for, at familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren, der er skadelidte under et uheld forvoldt af et motorkøretøj, kan få erstatning for personskade på samme betingelser som andre tredjemænd, der lider skade under et sådant uheld.
Article 3(1) of the First Directive thus provides that Member States are to take all appropriate measures to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in their territory is covered by insurance.
Det fremgår af nærværende dom, at bestemmelserne i artikel 3, stk. 1, i det første direktiv, således som de er præciseret og udbygget ved det andet og tredje direktiv, navnlig ved artikel 1 i det andet direktiv, ikke tager stilling til, hvilken type ansvar — objektivt ansvar eller culpansvar — den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal dække. For så vidt som de fællesskabsretlige regler ikke regulerer dette spørgsmål, henhører valget af erstatningsansvarsgrundlag for skader, der forvoldes ved færdsel med motorkøretøjer, som udgangspunkt under medlemsstaternes kompetence.
However, the original version of that article left it to the Member States to determine the damage covered and the terms and conditions of the compulsory insurance against civil liability.
Hvis national ret i en medlemsstat foreskriver lovpligtig dækning af personskader forvoldt på tredjemænd, som vederlagsfrit befordres som passagerer, uanset om der er udvist culpa af føreren af køretøjet, der har forvoldt uheldet, skal den derfor træffe bestemmelse om den samme dækning af personskade forvoldt på passagerer, der er familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren. Hvis derimod national ret i medlemsstaten ikke foreskriver en sådan dækning af personskade forvoldt på tredjemænd, der er passagerer, pålægger artikel 3 i det andet direktiv ikke medlemsstaten nogen forpligtelse til at træffe bestemmelse om en sådan dækning af personskade forvoldt på passagerer, der er familiemedlemmer til forsikringstageren eller til føreren.
By its first question the national court is essentially asking whether Article 3 of the Second Directive requires compulsory civil liability motorvehicle insurance to cover personal injury to passengers who are members of the family of the insured person, of the driver of the vehicle or of any other person who incurs civil liability for an accident and whose liability is covered by compulsory motorvehicle insurance (hereinafter 'members of the family of the insured person or of the driver'), where they are carried free of charge, irrespective of any fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident.
Det bemærkes endvidere, at det uheld, som har givet anledning til tvisten i hovedsagen, fandt sted den 12. februar 1995, d.v.s. inden udløbet af den gennemførelsesfrist, som i det tredje direktiv er fastsat for Den Portugisiske Republik, nemlig den 31. december 1995. Dette direktiv kan derfor ikke påberåbes af borgerne ved de nationale domstole.
On this point, it should be observed first of all that it is clear from the aim of the three directives governing insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles and from their wording that they do not seek to harmonise the rules of the Member States governing civil liability.
Det fremgår imidlertid, at det erstatningsansvarsgrundlag, der i henhold til national ret i den pågældende medlemsstat gælder for skader, der forvoldes ved færdsel med motorkøretøjer, skal være dækket af en forsikring, og denne forsikring skal opfylde mindstebeløbene for dækning i det andet direktivs artikel 1, stk. 2, og artikel 5, stk. 3, som ændret ved tiltrædelsesakten.
Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second and Third Directives, thus requires the Member States to ensure that civil liability in respect of the use of vehicles normally based in their territory is covered by insurance, and specifies, inter alia, the types of loss or injury and the third-party victims to be covered by that insurance.
For så vidt angår skader, for hvilke der er et sådant erstatningsgrundlag, kan der således ikke i lovgivningen fastsættes maksimumbeløb for erstatning, der er lavere de nævnte mindstebeløb.
On the other hand, that provision does not state what type of civil liability, for risk or for fault, is to be covered.
Under hensyn til besvarelsen af de to første spørgsmål, er spørgsmål 37 uden relevans for løsningen af tvisten i hovedsagen. Det er derfor ufornødent at tage stilling hertil.
The preambles to the directives in question show that their aim is, first, to ensure the free movement of vehicles normally based on Community territory and of persons travelling in those vehicles and, second, to guarantee that the victims of accidents caused by those vehicles receive comparable treatment irrespective of where in the Community the accident occurred (see, more particularly, the fifth recital in the preamble to the Second Directive and the fourth recital in the preamble to the Third Directive).
Det bemærkes dog, at selv om artikel 1 i det tredje direktiv har udstrakt den lovpligtige dækning i henhold til artikel 3, stk 1, i det første direktiv, som præciseret og udbygget ved det andet direktiv, til at omfatte personskade forvoldt på andre passagerer end føreren, fremgår det, at bestemmelsen ikke fastsætter, hvilken type ansvar den lovpligtige ansvarsforsikring for motorkøretøjer skal dække.
It follows that, as Community law stands at present, the Member States are free to determine the type of civil liability applicable to roadtraffic accidents. However, they must ensure that the civil liability arising under their domestic law is
Det hedder i domskonklusionen:
covered by insurance which complies with the provisions of the three directives in question.
2) Artikel 1, stk 2, og artikel 5, stk 3, som ændret ved bilag I, del LX, F, 'Forsikring', til akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Republikken Portugals tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne, er til hinder for nationale bestemmelser, der fastsætter maksimumsbeløb for erstatning som er lavere end de mindstebeløb for dækning, som er fastsat i disse artikler, i tilfælde, hvor der ikke er udvist culpa af føreren af køretøjet, der har forvoldt uheldet, men der kun er et ansvarsgrundlag i form af objektivt ansvar.*
However, although Article 1 of the Third Directive extended the compulsory insurance cover imposed by Article 3(1) of the First Directive, as amplified and supplemented by the Second Directive, to personal injuries to passengers other than the driver, it is clear that it does not specify the type of civil liability to be covered by the compulsory motorvehicle insurance.
Generaladvokat G. Cosmas fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fFemte Afdeling') den 21. oktober 1999.
Next, as far as concerns compensation for losses or injuries caused to members of the family of the insured person or of the driver, Article 3 of the Second Directive provides that those persons are not to be excluded from insurance in respect of their personal injuries by virtue of that relationship.
Præjudiciel »Sjette momsdirektiv — fritagelse for behandling af personer som led i udøvelse af lægegerning og dertil knyttede erhverv — en indenretligt som sagkyndig udmeldt læges erklæring i en faderskabssag* (Femte Afdeling) spørgsmål om fortolkningen af artikel 13 A, stk.
However, it is clear that the civil liability which, under the domestic law of the Member State in question, applies to roadtraffic accidents must be covered by insurance and that that insurance must adhere to the minimum amounts of cover laid down in Articles 1(2) and 5(3) of the Second Directive, as amended by the Act of Accession.
Ved kendelse af 2. september 1998 har Landesgericht St. Polten forelagt to præjudicielle
The accident which gave rise to the main proceedings occurred in fact on 12 February 1995, before the date on which the period laid down by the Third Directive for transposition by the Portuguese Republic expired, which was on 31 December 1995. That directive cannot
De præjudicielle spørgsmål
The second and third questions
Disse spørgsmål er blevet rejst under en tvist om, hvilke regler om merværdiafgift der gælder for honorarer for en genetisk undersøgelse, der udføres af en læge i sin egenskab af sagkyndig udmeldt af retten under en faderskabssag mellem D. og W.
In view of the answers given to the first and second questions, the third, fourth, fifth, sixth and seventh questions are irrelevant in determining the case before the national court.
De faktiske omstændigheder i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
It is not therefore necessary for the Court to consider them.
Indledningsvis bemærkes, at de udtryk, der anvendes til at betegne de fritagelser, som er fastsat i sjette direktivs artikel 13, skal fortolkes indskrænkende, da de er undtagelser fra det almindelige princip, hvorefter omsætningsafgift opkræves af enhver tjenesteydelse, der udføres mod vederlag af en afgiftspligtig person.
Article 3 of the Second Council Directive (84/5/EEC) of 30 December 1983, on the approximation of the laws of the Member States relating to insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles, requires compulsory insurance against civil liability in respect of the use of motor vehicles to cover personal injuries to passengers who are members of the family of the insured person, of the driver of the vehicle or of any other person who incurs civil liability for an accident and whose liability ¿s covered by compulsory motorvehicle insurance, where those passengers are carried free of charge, whether or not there is any fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, only if the domestic law of the Member State concerned requires such cover in respect of personal injuries caused in the same conditions to other third-party passengers.
Med hensyn til spørgsmålet, om en genetisk undersøgelse, som en læge foretager for at fastslå faderskab, er omfattet af begrebet »behandling af personer« i den betydning, der forudsættes i sjette direktivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), må denne bestemmelses forskellige sproglige versioner sammenlignes, således som en ensartet fortolkning af fællesskabsretten kræver. I tilfælde af uoverensstemmelse mellem de forskellige sproglige versioner af en fællesskabsbestemmelse skal den pågældende bestemmelse derfor fortolkes på baggrund af den almindelige opbygning af og formålet med den ordning, som den er led i.
Articles 1(2) and 5(3) of Directive 84/5, as amended by Annex I, Part DC F, entitled "Insurance', of the Act concerning the conditions of accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties, preclude domestic laws laying down maximum amounts of compensation that are lower than the minimum amounts of cover laid down by those provisions where, in the absence of fault on the part of the driver of the vehicle which caused the accident, only civil liability for materialisation of risk arises.'
Det skal navnlig fremhæves, at den tyske, franske, finske og svenske version anvender begrebet terapeutiske behandlinger eller behandling af personer.
Advocate General G. Cosmas delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 October 1999.
uregelmæssigheder, diagnosticere, behandle og så vidt muligt helbrede sygdomme eller sundhedsmæssige
Preliminary ruling (Sàtli VAT Directive — Exemption for medical care provided in the exercise of the medical and paramedical professions — Supply by a doctor approved as a court expert of an opinion in a paternity dispute) (Fifth Chamber)
»Artikel 13, punkt A, stk 1, titra c), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, skal fortolkes således, at lægelige ydelser, der ikke består i behandling af personer, i at diagnosticere og behandle en sygdom eller nogen anden sundhedsmæssig anomali, men i ved hjælp af biologiske analyser at fastslå individers genetiske beslægtethed, ikke er omfattet af denne bestemmelses anvendelsesområde. Den omstændighed, at den læge, der handler som sagkyndig, er blevet udmeldt af en ret, er herved uden betydning.*
By order of 2 September 1998, the Landesgericht St. Polten (Regional Court, St. Polten) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 13A(l)(c) of the Sixth Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977.
Generaladvokat A Saggio fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling
The Landesgericht considered that an expert, acting in the exercise of his profession, had to be regarded as a trader within the meaning of Paragraph 1(1)(1) of the Umsatzsteuergesetz 1994, so that his fees were in principle subject to turnover tax.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Facts and questions referred to the Court
Sag C-16/99 Ministre de la Santé / Jeff Erpelding Fri bevægelighed for personer
In those circumstances, the Landesgericht St. Polten decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Præjudiciel »Rådets direktiv 93/16 —fortolkning af artikel 10 og 19 — speciallæge vil i værtsmedlemsstaten benytte en titel, erhvervet i en anden medlemsstat, for hvis vedkommende titlen ikke findes på listen i direktivets artikel 7« (Femte Afdeling)
The Bezirksgericht St. Polten (District Court, St. Polten) appointed Dr Rosenmayr as a medical expert and instructed her to establish, on the basis of a genetic test, whether the plaintiff in the main proceedings could be the child of the defendant.