natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne ringerestillelse af sagsøgerne kan ikke begrundes i — f.eks. — den omstændighed, at der ikke eksisterede en irsk gennemførelseslov vedrørende direktiv 1999/70 for perioden forud for den 14. juli 2003, som kunne begrunde de irske arbejdsretlige instansers kompetence.
The fact that the complainants are in a worse position cannot be justified, for example, on the ground that there was no Irish legislation to transpose Direct- ive 1999/70 in place before 14 July 2003 that could have established the jurisdiction of the labour courts, since a Member State cannot rely, as against individuals, on its own failure to transpose a directive. 39
Det ville således være i strid med ækvivalensprincippet at nægte sagsøgerne adgang
It would, therefore, constitute an infringement of the principle of equivalence for the complainants to be denied access to the Irish labour courts in respect of the
Det følger af princippet om fællesskabsloyalitet (artikel 10 EF), at det tilkommer den forelæggende ret at fortolke de bestemmelser, der vedrører dens egen kompetence, samt de processuelle regler, der finder anvendelse på de søgsmål, som er indbragt for den, således at de i videst muligt omfang bidrager til at sikre en effektiv retsbeskyttelse af borgernes rettigheder i henhold til direktiv 1999/70 og rammeaftalen 40.
It follows from the principle of Community loyalty (Article 10 EC) that the referring court must interpret the provisions relating to its own jurisdiction and the procedural rules governing actions brought before it in such a way as to ensure, wherever possible, the effective judicial protection of an individual’s rights under Directive 1999/70 and the Framework Agreement. 40
38 — Jf. hertil bemærkningerne ovenfor vedrørende effektivitetsprincippet i punkt 54-66 i nærværende forslag til afgørelse.
38 — See, in that regard, the remarks on the principle of effectiveness in points 54 to 66 of this Opinion.
40 — Jf. i denne retning Unibet-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 16, præmis 44.
40 — See, to that effect, Unibet (cited in footnote 16), paragraph 44.
Som det fremgår af forelæggelseskendelsen, mener Labour Court i den foreliggende sag at have en vis margen til at fortolke sin kompetence i overensstemmelse med fællesskabsretten, således at den kan erklære sig kompetent til at træffe afgørelse ikke blot for så vidt angår perioden efter den 14. juli 2003, men også for perioden før denne dato, og dermed kan anvende de bestemmelser, der følger direkte af direktiv 1999/70, henholdsvis rammeaftalen.
As the order for reference shows, the Labour Court sees some scope in the present case for its jurisdiction to be interpreted in conformity with Community law in such a way as to enable it to declare that it has jurisdiction in respect of the period not only from, but also before, 14 July 2003, and thus to apply the directly effective provisions of Directive 1999/70 or of the Framework Agreement.
fællesskabsbestemmelser med direkte virkning, når den ganske vist ikke er tillagt udtrykkelig kompetence hertil i henhold til national ret, men har kompetence til at anvende en i forbindelse med disse bestemmelser vedtaget national gennemførelseslov, og borgerne, for så vidt angår tiden før vedtagelsen af den nationale gennemførelseslov, ellers kun ville kunne påberåbe sig disse bestemmelsers direkte virkning ved andre nationale domstole og på mindre gunstige vilkår.
required to apply directly effective provisions of Community law where, although it has not been given express jurisdiction to do so under domestic law, it does have jurisdiction to apply national transposing legislation enacted subsequently in respect of those provisions, and, in respect of the period before that legislation was enacted, individuals would otherwise be able to rely directly on those provisions only before other domestic courts and only on less favourable terms.
B — Vedrørende det andet spørgsmål: undersøgelse af den direkte virkning af § 4 og § 5 i rammeaftalen
B — Question 2: Examination of the direct effect of Clauses 4 and 5 of the Framework Agreement
Under disse omstændigheder er den forelæggende ret i henhold til ækvivalensprincippet og effektivitetsprincippet forpligtet til at anvende de direkte anvendelige bestemmelser i direktiv 1999/70, henholdsvis rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse med henblik på i hvert enkelt tilfælde sikre en effektiv beskyttelse af den enkeltes rettigheder i henhold til Fællesskabets retsorden 41.
In those circumstances, the referring court is required, in accordance with the principles of equivalence and effectiveness, to apply the directly effective provisions of Directive 1999/70 or of the framework agreement on fixedterm work in the main proceedings in order to ensure, in each case, the effective judicial protection of the rights of individuals conferred by that legislation. 41
Det andet spørgsmål er alene stillet i tilfælde af, at det første spørgsmål, således som jeg har foreslået 42, besvares bekræftende.
The second question is referred only in the event that Question 1 is, as I suggest, to be answered in the affirmative.
Med dette andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret svar på, hvorvidt § 4, stk. 1, og § 5, stk. 1, i rammeaftalen vedrørende tidsbegrænset ansættelse har direkte virkning, således at bestemmelserne kan påberåbes af en borger ved en national domstol.
42By the second question, the referring court asks whether Clauses 4(1) and 5(1) of the framework agreement on fixedterm work are directly applicable, so as to be capable of being relied upon by individuals before the courts.
Der skal således foreløbigt fastslås følgende:
The following interim conclusion can therefore be drawn:
Det er i overensstemmelse med fast retspraksis, at direktivbestemmelser kan
It is settled caselaw that the provisions of directives may have direct
41 — Jf. hertil atter punkt 49 og fodnote 19 i nærværende forslag til afgørelse.
41 — See point 48 and footnote 19 of this Opinion.
42 — Punkt 45-84 i nærværende forslag til afgørelse.
42 — Points 45 to 84 of this Opinion.
I alle tilfælde, hvor bestemmelser i et direktiv ud fra et indholdsmæssigt synspunkt fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise, kan der i mangel af rettidige gennemførelsesforanstaltninger støttes ret herpå over for enhver national regel, der ikke er i overensstemmelse med direktivet, ligesom private over for staten kan påberåbe sig bestemmelser, der efter deres indhold tillægger private rettigheder i forhold til staten 44.
44 Directly effective provi- sions of directives may also be relied upon as against the State in its capacity as employer. 45
Første del af det andet spørgsmål: rammeaftalens § 4
First part of Question 2: Clause 4 of the Framework Agreement
Første del af det andet spørgsmål [spørgsmål 2, litra a)] vedrører den direkte virkning af rammeaftalens § 4, stk. 1, vedrørende tidsbegrænset ansættelse. Princippet om forbud mod forskelsbehandling af tidsbegrænset ansatte er fastlagt i denne bestemmelse.
The first part of Question 2 (Question 2(a)) concerns the direct effect of Clause 4(1) of the framework agreement on fixedterm work, which sets out the principle of nondiscrimination against fixedterm workers.
Denne retspraksis kan uden videre overføres til rammeaftaler. Selv om disses indhold er blevet fastlagt efter forhandling mellem arbejdsmarkedets parter på fællesskabsplan (artikel 139, stk. 1, EF), udgør de fortsat en integrerende bestanddel af de direktiver, som Rådet har vedtaget i forbindelse med deres gennemførelse (artikel 139, stk. 2, sammenholdt med artikel 137 EF), og har samme retlige status.
That caselaw can readily be applied to framework agreements since, while their content may have been agreed between management and labour at Community level (Article 139(1) EC), they are nevertheless an integral component of the directives adopted by the Council for the purposes of their implementation (Article 139(2) EC in conjunction with Article 137 EC) and have the same legal status.
Forbuddet mod forskelsbehandling udgør et af de klassiske tilfælde, hvor fællesskabsretten finder direkte anvendelse.
The prohibition of discrimination is one of the classic examples of the application of the direct effect of Community law.
Dette gælder ikke blot for de i den primære ret — navnlig i de grundlæggende frihedsrettigheder og i bestemmelser såsom artikel 141 EF — fastsatte forbud mod forskelsbehandling 48, men også for sådanne forbud mod forskelsbehandling, som fællesskabslovgiver
That applies not only in respect of the prohibitions of discrimination contained in primary legislation — particularly in the fundamental freedoms and in provisions such as Article 141 EC 48 — but also the prohibi-
43 — Dom af 4.12.1974, sag 41/74, Van Duyn, Sml. s. 1337, præmis 12, Ratti-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 30, præmis 19-23, og Beckerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 30, præmis 17-25. Jf. ligeledes Dorsch Consultdommen, nævnt ovenfor i fodnote 17, præmis 44.
43 — Case 41/74 Van Duyn [1974] ECR 1337, paragraph 12; Ratti (cited in footnote 30), paragraphs 19 to 23; and Becker (cited in footnote 30), paragraphs 17 to 25; see also Dorsch Consult (cited in footnote 17), paragraph 44.
46 — Jf. hertil de ovenfor i fodnote 3 nævnte domme i sagerne Adeneler, Marrosu og Sardino, Vassallo samt Del Cerro Alonso.
46 — See, in that regard, Adeneler, MarrosuandSardino, Vassallo and Del Cerro Alonso (all cited in footnote 3).
47 — I Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 28 og 107, gengiver Domstolen udelukkende den forelæggende rets opfattelse af rammeaftalens (manglende) direkte anvendelighed uden dog selv at tage stilling til dette problem.
47 — In Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 28 and 107, the Court merely restates the position taken by the referring court in relation to the (lack of) direct applicability of the Framework Agreement, without however setting out its own view on that issue.
45 — Jf. bl.a. dom af 26.2.1986, sag 152/84, Marshall, Sml. s. 723, »Marshall I«, præmis 49, og af 20.3.2003, sag C-187/00, Kutz-Bauer, Sml. I, s. 2741, præmis 31 og 71.
45 — See, by way of example, Case 152/84 Marshall [1986] ECR 723 (‘Marshall I’), paragraph 49, and Case C-187/00 Kutz-Bauer [2003] ECR I-2741, paragraphs 31 and 71.
48 — Jf. f.eks. dom af 21.6.1974, sag 2/74, Reyners, Sml. s. 631, præmis 24-32, og af 8.4.1976, sag 43/75, Defrenne, Sml. s. 455, »Defrenne II«, præmis 38 og 39.
48 — See, for example, Case 2/74 Reyners [1974] ECR 631, paragraphs 24 to 32, and Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455 (‘Defrenne II’), paragraphs 38 and 39.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06 har opstillet i den afledte ret, navnlig i visse arbejds- og socialretlige direktiver 49.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 tions of discrimination which the Community legislature has laid down in secondary legislation, particularly in a number of employment- and sociallaw directives.
forudsætning for anvendelsen af princippet om forbuddet mod forskelsbehandling.
49 application of the principle of nondiscrimination is subject.
Jeg er enig med den forelæggende ret i, at disse gennemførelsesbestemmelser udelukkende skal lette gennemførelsen af forbuddet mod forskelsbehandling og dets virkeliggørelse i hverdagen på arbejdsmarkedet 50.
I agree with the referring court that the arrangements are merely to make easier the enforcement of the prohibition of discrimination and its observance in everyday work. 50
Alligevel har de sagsøgte irske ministerier i nærværende sag bestridt den direkte virkning af forbuddet mod forskelsbehandling af tidsbegrænset ansatte.
Nevertheless, in the present case, the respondents contest the direct effect of the prohibition of discrimination against fixedterm employees.
For det første er de af den opfattelse, at dette forbud mod forskelsbehandling er indholdsmæssigt upræcist, hvilket bl.a. kommer til udtryk i anvendelsen af uspecificerede retlige begreber og i henvisningen til princippet om pro rata temporis i rammeaftalens § 4, stk. 2.
First, they take the view that that prohibition of discrimination is too vague in substance, as evidenced, for example, by the use of undefined legal terms and the reference to the principle of pro rata temporis in Clause 4(2) of the Framework Agreement.
For det andet gør de under henvisning til stk. 3 i den pågældende bestemmelse gældende, at forbuddet mod forskelsbehandling ikke er ubetinget, eftersom det stadig kræves, at medlemsstaterne fastlægger regler til gennemførelse af bestemmelsen.
Second, they contend, by reference to Clause 4(3), that the prohibition of discrimination is not unconditional, as the arrangements for its application still need to be defined by the Member States.
Sådanne gennemførelsesbestemmelser kan være af procedureteknisk art, men de kan ligeledes indeholde bestemmelser eller retningslinjer, der angiver de praktiske følger af forbuddet mod forskelsbehandling eller tydeliggør virkningerne heraf ved hjælp af eksempler.
Such arrangements may be procedural in nature but may equally include substantive provisions or guidelines drawing out the practical consequences of the prohibition of discrimination or demonstrating its effects, perhaps by describing standard cases.
På denne måde kan der også tages hensyn til forholdene i medlemsstaterne og de særlige omstændigheder inden for visse brancher og erhverv 51, hvad enten der er tale om lovgivning eller kollektive overenskomster.
In that way, account can be taken of the situation in each Member State and the special circumstances of particular sectors and occupations, 51whether in national legislation or in collective agreements.
Jeg finder ingen af disse argumenter overbevisende.
I am not persuaded by those arguments.
Det kan af den blotte omstændighed, at der skal fastlægges sådanne gennemførelsesbestemmelser, ikke udledes, at forbuddet mod forskelsbehandling er betinget, og at
It cannot be inferred from the mere fact that such arrangements have yet to be defined that the prohibition of discrimina-
Hvad i første omgang angår rammeaftalens § 4, stk. 3, skal det fastslås, at de »gennemførelsesbestemmelser«, som medlemsstaterne skal fastlægge, på ingen måde udgør en
As regards, first, Clause 4(3) of the Framework Agreement, the ‘arrangements’ to be defined by the Member States are certainly not a condition to which the
50 — Jf. hertil Beckerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 30, præmis 32 og 33, vedrørende de »betingelser«, som medlemsstaterne skal fastlægge i forbindelse med gennemførelsen af det sjette momsdirektiv.
50 — See, in that regard, Becker (cited in footnote 30), paragraphs 32 and 33, in relation to the ‘conditions’ to be established by the Member States in connection with the implementation of the Sixth VAT Directive.
Se i samme retning Reyners-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 48, præmis 26 og 31, vedrørende en grundlæggende frihedsrettighed.
Similarly, Reyners (cited in footnote 48), paragraphs 26 and 31, in relation to a fundamental freedom.
49 — Jf. Marshall I-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 45, præmis 52, og dom af 21.6.2007, forenede sager C-231/06 — C-233/06, Jonkman m.fl., Sml.
51 — See paragraph 10 of the General Considerations of the Framework Agreement and the third paragraph in the preamble to the Agreement.
51 — Jf. nr. 10 i rammeaftalens generelle betragtninger samt tredje afsnit i indledningen hertil.
49 — See, for example, Marshall I (cited in footnote 45), paragraph 52, and Joined Cases C-231/06 to C-233/06 Jonkman and Others [2007] ECR I-5149, paragraph 19, on the prohibition in secondary legislation of discrimination on the ground of sex.
IMPACT det ikke er muligt for borgerne at påberåbe sig dette, hvis disse bestemmelser ikke er fastlagt 52. I tilfælde af, at der ikke fastsættes gennemførelsesbestemmelser, følger den påbudte minimumsbeskyttelse af tidsbegrænset ansatte i stedet for af selve rammeaftalen.
52 Instead, where no arrangements for application are defined, the minimum protection required for fixedterm employees follows from the Framework Agreement itself.
I den foreliggende sag er dette kriterium opfyldt.
Such is the case here.
Forbuddet mod forskelsbehandling ifølge § 4, stk. 1, i rammeaftalen er et særligt udtryk for det almindelige princip om ligebehandling og ikke-diskriminering, og det skal sikre, at ansættelsesvilkårene for personer med tidsbegrænset ansættelse ikke er mindre gunstige end de, der gælder for sammenlignelige fastansatte.
The prohibition of discrimination under Clause 4(1) of the Framework Agreement expresses the general principle of equal treatment and nondiscrimination and is intended to protect employees from being treated less favourably — with regard to their employment conditions — on the grounds of their status as fixedterm workers by comparison with comparable permanent workers.
Anvendelsen af sådanne normer i de enkelte sager hører til de klassiske opgaver, som domstolene skal varetage inden for fællesskabsrettens anvendelsesområde.
Applying such guidance to individual cases is one of the classic examples of the work of courts within the scope of Community law.
Det gælder i almindelighed, at den direkte virkning af en direktivbestemmelse ikke bortfalder alene af den grund, at direktivet giver medlemsstaterne et vist skøn i forbindelse med gennemførelse af det 53.
It is generally the case that a provision of a directive is not precluded from having direct effect merely because the directive allows the Member States a certain discretion as to its implementation.
Et sådant skøn er tværtimod det karakteristiske ved et direktiv, der ifølge artikel 249, stk. 3, EF kun er bindende for medlemsstaterne med hensyn til, hvilke mål der skal nås, hvorimod det overlades til medlemsstaterne at bestemme form og midler.
53Instead, such discretion is integral to a directive, which, according to the third paragraph of Article 249 EC, is binding only as to the result to be achieved and leaves the choice of form and methods to the national authorities.
Det afgørende kriterium for, at den pågældende bestemmelse kan have direkte virkning, må således være, at dens indhold er tilstrækkelig præcist 54og kan anvendes af enhver domstol 55.
What determines whether the provision at issue in any given case is directly applicable must therefore be the question as to whether its content is determined with sufficient precision 54 and whether it is capable of being applied by any court. 55
Den omstændighed, at en fællesskabsbestemmelse såsom det her omtvistede forbud mod forskelsbehandling betegnes som et »princip«, og at bestemmelsen indeholder ikke nærmere definerede retlige begreber som f.eks. »arbejdsvilkår« eller »ansættelsesvilkår«, taler ikke imod bestemmelsens indholdsmæssige præcision og dermed imod dens direkte virkning 56.
The mere fact that a Community-law provision such as the prohibition of discrimination at issue here is described as a ‘principle’, and incorporates undefined legal terms such as ‘working conditions’ or ‘conditions of employment’, does not mean that that provision lacks precision as to its substance and therefore is not directly effective.
Eventuelle tvivlsspørgsmål i forbindelse med fortolkningen af sådanne begreber kan afklares inden for rammerne af en præjudiciel procedure 57.
56Instead, any doubts as to the interpretation of such terms can be resolved by means of a reference for a preliminary ruling. 57
53 — Jf. hertil f.eks. Beckerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 30, præmis 30, dom af 24.3.1987, sag 286/85, McDermott og Cotter, Sml. s. 1453, præmis 15, Francovich-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 25, præmis 17, samt dom af 2.8.1993, sag C-271/91, Marshall, Sml.
52 — Similarly, see Reyners (cited in footnote 48), paragraphs 25, 26 and 29; and Case C-413/99 BaumbastandR [2002] ECR I-7091, paragraphs 84 to 86, in relation to fundamental freedoms; also Becker (cited in footnote 30), paragraphs 33 and 34, in relation to a directive.
I, s. 4367, »Marshall II«, præmis 37, og af 5.10.2004, forenede sager C-397/01 — C-403/01, Pfeiffer m.fl., Sml. I, s. 8835, præmis 105.
53 — See in that regard, for example, Becker (cited in footnote 30), paragraph 30; Case 286/85 McDermott and Cotter [1987] ECR 1453, paragraph 15; Francovich (cited in footnote 25), paragraph 17; Case C-271/91 Marshall [1993] ECR I-4367 (‘Marshall II’), paragraph 37; and Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835, paragraph 105.
54 — Jf. i denne retning atter Pfeifferdommen, nævnt ovenfor i fodnote 53, præmis 105.
54 — Similarly, see Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraph 105.
56 — Jf. bl.a. fast retspraksis vedrørende »princippet om lige løn til mænd og kvinder«, artikel 141 EF, siden Defrenne II-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 48, præmis 28, og den ligeledes faste retspraksis vedrørende »princippet om ligebehandling af mænd og kvinder«, ikke mindst med hensyn til »arbejdsvilkår«, f.eks. Marshall I-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 45, og Johnston-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 20.
56 — See, for example, the settled caselaw on the ‘principle of equal pay for male and female workers’ (Article 141 EC) since Defrenne II (cited in footnote 48), paragraph 28, and the equally settled caselaw on the ‘principle of equal treatment for men and women’, not least in relation to ‘working conditions’, for example, Marshall I (cited in footnote 45) and Johnston (cited in footnote 20).
57 — Jf. i denne retning Van Duyn-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 43, præmis 14.
57 — See, to that effect, Van Duyn (cited in footnote 43), paragraph 14.
I den foreliggende sag kan heller ikke henvisningen til »objektive omstændigheder«, der kan anvendes som begrundelse for at retfærdiggøre forskellig behandling af tidsbegrænset ansatte og sammenlignelige fastansatte (jf. § 4, stk. 1, i rammeaftalen), udelukke den direkte virkning af forbuddet mod forskelsbehandling.
Nor does the reference in the present case to ‘objective grounds’, on which different treatment of fixedterm workers and com -parable permanent workers may be justified (see Clause 4(1) the Framework Agreement), preclude the direct effect of the prohibition of discrimination.
Det fremgår tværtimod af fast retspraksis, at alene den omstændighed, at det i undtagelsestilfælde er muligt at afvige fra direktivbestemmelser, ikke er til hinder for deres direkte virkning 58.
On the contrary, it is settled caselaw that the mere fact that it is possible in exceptional cases to derogate from the provisions of directives does not deprive those provisions of direct effect. 58
Den begrænsede varighed af arbejdsforholdet til arbejdsgiveren for tidsbegrænset ansatte kan imidlertid netop udgøre en objektiv begrundelse for, at visse fordele ikke gives dem i fuldt omfang, men derimod kun delvist (pro rata temporis) 60.
The limited period of service of fixedterm workers may, however, constitute just such an objective reason for granting them certain benefits only partly (pro rata temporis), not fully.
Hvorvidt og hvornår dette er tilfældet, skal vurderes ud fra de konkrete omstændigheder i det enkelte tilfælde.
60 Whether that is the case and in what circumstances is a matter of assessment of the particular facts of each case.
Under alle omstændigheder ændrer henvisningen til pro rata temporisprincippet intet ved den indholdsmæssige klarhed af forbuddet mod forskelsbehandling.
The clarity of the substance of the prohibition of discrimination is, in any event, equally unaffected by the reference to the principle of pro rata temporis.
Som helhed betragtet opfylder det i § 4, stk. 1, i rammeaftalen fastsatte princip om forbud mod forskelsbehandling således alle betingelser for at have direkte virkning.
The principle of nondiscrimination set out in Clause 4(1) of the Framework Agreement does, as a whole, therefore, satisfy all the requirements for its direct application.
Henvisningen til pro rata temporisprincippet og tilføjelsen »hvor det er hensigtsmæssigt« i § 4, stk. 2, i rammeaftalen har en lignende præciserende funktion.
The possibility of differentiation on objective grounds is recognised within the framework of all of the prohibitions of discrimination contained in Community law.