natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den 23. juli 2002 indgav sagsøgeren i henhold til forordning (EF) nr. 40/94 en EF-varemærkeansøgning til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«).
On 23 July 2002, the applicant filed an application for a Community trade mark at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) pursuant to Regulation No 40/94.
Varemærket, der er søgt registreret, og som består i en tegning af et ahornblad og gruppen af bogstaver »rw« skrevet med store bogstaver og placeret neden under tegningen, er gengivet nedenfor:
Registration as a mark was sought for the following mark consisting of an image of a maple leaf with the group of letters ‘rw’ below it:
De varer og tjenesteydelser, som varemærkeansøgningen vedrører, henhører under klasse 18, 25 og 40 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og svarer til følgende beskrivelse:
The goods and services in respect of which registration was sought are in Classes 18, 25 and 40 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended, and correspond to the following descriptions:
— »Læder og læderimitationer samt varer fremstillet af disse materialer og ikke indeholdt i andre klasser; skind og huder; kufferter og rejsetasker; paraplyer, parasoller og spadserestokke; piske og sadelmagervarer« (klasse 18)
— ‘Leather and imitations of leather, and goods made of these materials and not included in other classes; animal skins; trunks and travelling bags; umbrellas, parasols and walking sticks; whips, harness and saddlery’ (Class 18);
— »Beklædningsgenstande, fodtøj og hovedbeklædning« (klasse 25)
— ‘Clothing, footwear, headgear’ (Class 25);
— »Skræddervirksomhed; præparering og udstopning af dyr; bearbejdning, forarbejdning og færdigbehandling af skind, læder, pelsværk og tekstiler; bogbind; fremkaldelse af fotografiske film og fotografisk trykning; træbearbejdning; presning af frugt; møllerivirksomhed; forarbejdning, hærdning og overfladebehandling af metaller« (klasse 40).
— ‘Tailoring; taxidermy; bookbinding; dressing, processing and finishing of skins, leather, furs and textiles; photographic film development and photographic printing; woodworking; fruit pressing; grain milling; processing, tempering and finishing of metal surfaces’ (Class 40).
Ved afgørelse af 7. oktober 2005 afslog undersøgeren på grundlag af artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94 at registrere det ansøgte varemærke for alle de omhandlede varer og tjenesteydelser, fordi varemærket i kundekredsens bevidsthed kunne give det indtryk, at der var en forbindelse mellem varemærket og Canada, eftersom det ahornblad, der indgår i det ansøgte varemærke, er en efterligning af den canadiske stats emblem.
By decision of 7 October 2005, the examiner refused to register the mark sought in respect of all the goods and services concerned, on the basis of Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94, on the ground that the mark was likely to give rise to an impression on the part of the public that there was a link between it and Canada as the maple leaf in the mark sought is an imitation of the emblem of the Canadian State.
Den 6. december 2005 påklagede sagsøgeren i medfør af artikel 57-62 i forordning nr. 40/94 undersøgerens afgørelse.
On 6 December 2005, the applicant filed a notice of appeal, under Articles 57 to 62 of Regulation No 40/94, against the decision of the examiner.
Ved afgørelse af 4. maj 2006 (herefter »den anfægtede afgørelse«), som blev meddelt sagsøgeren den 29. maj 2006, afslog Første Appelkammer sagsøgerens klage og stadfæstede undersøgerens afgørelse.
By decision of 4 May 2006 (‘the contested decision’), notified to the applicant on 29 May 2006, the First Board of Appeal dismissed the applicant’s appeal and upheld the examiner’s decision.
På grundlag af de oplysninger, der er nævnt i præmis 7 ovenfor, fastslog appelkammeret, at det røde ahornblad var Canadas emblem (den anfægtede afgørelses punkt 11).
On the basis of the evidence referred to in paragraph 7 above, the Board of Appeal found that the red-coloured maple leaf was the emblem of Canada (paragraph 11 of the contested decision).
Henset til retspraksis (Rettens dom af 21.4.2004, sag T-127/02, Concept mod KHIM (ECA), Sml. II, s. 1113, præmis 40), fandt appelkammeret, at det i det foreliggende tilfælde skulle undersøges, om det ansøgte varemærke indeholdt en bestanddel, der kunne blive anset for at være det canadiske emblem eller en efterligning heraf »fra et heraldisk synspunkt«.
Having regard to the caselaw (Case T-127/02 Concept v OHIM (ECA) [2004] ECR II-1113, paragraph 40), the Board of Appeal considered that it was necessary, in the present case, to examine whether the mark sought contained an element which could be regarded as the Canadian emblem or an imitation thereof ‘from a heraldic point of view’.
Tilstedeværelsen af ordbestanddelen »rw« i det ansøgte varemærke var ikke til hinder for, at Pariserkonventionens artikel 6c, stk. 1, litra a), fandt anvendelse (den anfægtede afgørelses punkt 12-14).
The fact that the mark sought contains the word element ‘rw’ cannot preclude the application of Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention (paragraphs 12 to 14 of the contested decision).
I denne henseende afviste appelkammeret sagsøgerens argument med hensyn til farveforskellen mellem ahornbladet i det ansøgte varemærke og det canadiske emblem.
In that regard, the Board of Appeal rejected the applicant’s argument regarding the difference in colour between the maple leaf in the mark sought and the Canadian emblem.
Da sagsøgerens registreringsansøgning ikke indeholder nogen nærmere angivelse af en bestemt farve, vil det ansøgte varemærke kunne gengives i en hvilken som helst farvekombination, herunder i det canadiske emblems røde farve (den anfægtede afgørelses punkt 15).
As the application for registration filed by the applicant did not specify any particular colour, the mark sought could be represented with any combination of colours, including the red colour of the Canadian emblem (paragraph 15 of the contested decision).
Desuden fandt appelkammeret, at der ikke var nogen væsentlig forskel i de to ahornblades udformning.
Furthermore, the Board of Appeal took the view that there was no significant difference in the design of both maple leaves.
Der var i begge tilfælde tale om det samme ellevetakkede blad i
What is in issue, in both cases, is the same
Den berørte kundekreds ville følgelig opfatte ahornbladet i det ansøgte varemærke som en heraldisk efterligning af det canadiske emblem (den anfægtede afgørelses punkt 16).
Consequently, the relevant public sees the maple leaf in the mark sought as a heraldic imitation of the Canadian emblem (paragraph 16 of the contested decision).
Registreringen af det ansøgte varemærke ville således kunne vildlede kundekredsen med hensyn til oprindelsen af de varer og tjenesteydelser, der er omfattet af varemærket, også henset til det brede udvalg af varer og tjenesteydelser, som Canada kan tilbyde og fremme (den anfægtede afgørelses punkt 17).
Therefore, registration of the mark sought may mislead the public as to the origin of the goods and services covered by that mark, having regard also to the great variety of goods and services which Canada is able to offer and promote (paragraph 17 of the contested decision).
Ifølge appelkammeret kunne det renommé, som sagsøgerens varemærke RIVER WOODS angiveligt har i Belgien, ikke ændre noget ved ovennævnte betragtninger, eftersom et varemærkes opnåelse af fornødent særpræg som følge af den brug, der er gjort deraf, ikke finder anvendelse på det tilfælde, der er omhandlet i artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94 (den anfægtede afgørelses punkt 19).
According to the Board of Appeal, the alleged reputation, in Belgium, of the applicant’s mark RIVER WOODS cannot call into question the foregoing findings given that the acquisition by a trade mark of distinctiveness through use does not apply to the case referred to by Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 (paragraph 19 of the contested decision).
Appelkammeret forkastede ligeledes sagsøgerens øvrige argumenter, hvorved selskabet gjorde gældende, at det havde registreret flere lignende nationale varemærker, herunder canadiske varemærker, og påberåbte sig Harmoniseringskontorets tidligere afgørelsespraksis med hensyn til varemærker, der indeholder et flag eller et statsemblem (den anfægtede afgørelses punkt 20-22).
The Board of Appeal also rejected the other arguments of the applicant, which maintained that it had registered a number of similar national marks, including Canadian marks, and invoked OHIM’s previous decision-making practice concerning marks containing flags or State emblems (paragraphs 20 to 22 of the contested decision).
Sagsøgeren har til støtte for søgsmålet gjort et enkelt anbringende gældende vedrørende tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94.
In support of its application, the applicant relies on a single plea in law, alleging infringement of Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94.
Retten finder det nødvendigt først at behandle dette anbringende i forhold til de tjenesteydelser i klasse 40, der er omfattet af registreringsansøgningen, og dernæst i forhold til de varer i klasse 18 og 25, der er omfattet af samme ansøgning.
The Court considers that it is necessary to examine that plea, first, as regards the services in Class 40 covered by the application for registration and, secondly, as regards the goods in Classes 18 and 25 covered by that application.
Tjenesteydelserne i klasse 40
The services in Class 40
Sagsøgeren har præciseret, at selv om spørgsmålet om, hvorvidt Pariserkonventionens artikel 6c, stk. 1, litra a), finder anvendelse på servicemærker, kan give anledning til nogen debat, vil selskabet fremlægge sine argumenter uden at sondre mellem de varer og de tjenesteydelser, der er omfattet af den omtvistede registreringsansøgning.
The applicant states that, although the issue of the application of Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention to service marks may give rise to some questions, it will expound its arguments without distinguishing between the goods and services covered by the disputed application for registration.
For det første anerkender WIPO, der forvalter Pariserkonventionen, udtrykkeligt denne mulighed, som det fremgår af punkt 7 i de »generelle oplysninger vedrørende Pariserkonventionens artikel 6c«, der er tilgængelige på WIPO’s hjemmeside.
First, the WIPO, which administers the Paris Convention, expressly acknowledges that possibility, as is apparent from paragraph 7 of the ‘General Information on Article 6ter’, available on the WIPO internet site.
Endvidere henvises der i artikel 1 i forordning nr. 40/94 udtrykkeligt til beskyttelse af »varemærker for varer og tjenesteydelser«, mens der i samme forordnings artikel 7 vedrørende absolutte registreringshindringer ikke sondres mellem varemærker for varer og varemærker for tjenesteydelser.
Secondly, Article 1 of Regulation No 40/94 expressly refers to the protection of ‘trade mark[s] for goods or services’, while Article 7 thereof, which relates to absolute grounds for refusal, makes no distinction between trade marks for goods and service marks.
Endelig har Retten selv bekræftet i ECA-dommen, nævnt i præmis 10 ovenfor, at Pariserkonventionens artikel 6c også finder anvendelse på servicemærker, da det varemærke, der var omhandlet i den pågældende sag, betegnede såvel varer i klasse 9 som tjenesteydelser i klasse 41, og Retten sondrede ikke mellem varer og tjenesteydelser, da den konkluderede, at det var med rette, at registreringen af dette varemærke var blevet afslået i henhold til Pariserkonventionens artikel 6c.
Lastly, the Court itself confirmed, in ECA, paragraph 10 above, that Article 6ter of the Paris Convention is also applicable to service marks, since the mark which was at issue in that case designated both goods, in Class 9, and services, in Class 41, and the Court did not distinguish between goods and services when it held that registration of that mark had been correctly refused under Article 6ter of the Paris Convention.
Under retsmødet talte Harmoniseringskontoret for, at der anlægges en udvidende fortolkning af Pariserkonventionens artikel 6c, i henhold til hvilken også servicemærker bliver omfattet af bestemmelsens anvendelsesområde, på det grundlag, at denne kategori af varemærker siden vedtagelsen af Pariserkonventionens artikel 6c har fået en øget betydning, som kan sammenlignes med betydningen af varemærker for varer.
At the hearing, OHIM argued in favour of a wide interpretation of Article 6ter of the Paris Convention which would cover service marks as well because, since the adoption of Article 6ter of the Paris Convention, that category of marks has acquired increased importance, comparable to that of trade marks for goods.
Desuden anbefaler WIPO ifølge Harmoniseringskontoret en sådan fortolkning af den omhandlede bestemmelse.
Furthermore, according to OHIM, the WIPO recommends such an interpretation of the provision in question.
I sit svarskrift har Harmoniseringskontoret desuden gjort gældende, at spørgsmålet om, hvorvidt Pariserkonventionens artikel 6c finder anvendelse på servicemærker, under alle omstændigheder ikke var en del af forhandlingerne for Retten, dels fordi dette spørgsmål aldrig blev rejst under sagen for Harmoniseringskontorets instanser, dels fordi sagsøgeren ikke i tilstrækkelig grad gav udtryk for den opfattelse i stævningen, at denne bestemmelse ikke finder anvendelse på servicemærker.
In its reply, OHIM also maintained that, in any event, the issue of the application of Article 6ter of the Paris Convention to service marks was not part of the discussions before the Court, seeing that, on the one hand, that issue had never been broached during the procedure before the departments of OHIM and, on the other hand, the applicant had not sufficiently explained the argument that that provision does not apply to service marks in its application.
Under retsmødet har Harmoniseringskontoret dog medgivet, at Retten kan behandle dette spørgsmål, på trods af at sagsøgeren ikke har fremført specifikke argumenter i denne henseende, hvilket blev tilført retsbogen.
However, at the hearing, OHIM conceded that the Court could examine that issue, in spite of failure by the applicant to submit specific arguments in that regard, and this was noted in the minutes of the hearing.
Indledningsvis bemærkes, at sagsøgeren såvel for Harmoniseringskontorets instanser som for Retten i det væsentlige har gjort et eneste anbringende gældende vedrørende tilsidesættelse af artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94 på det grundlag, at registreringen af det ansøgte varemærke ikke kunne afslås i medfør af Pariserkonventionens artikel 6c, stk. 1, litra a), idet varemærket hverken kan anses for at være det canadiske statsemblem eller en efterligning heraf »fra et heraldisk synspunkt«.
It must be pointed out at the outset that, both before the departments of OHIM and before the Court, the applicant essentially relied on a single plea in law alleging infringement of Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94, on the ground that registration of the mark applied for, which is neither the emblem of the Canadian State nor an imitation thereof ‘from a heraldic point of view’, cannot be refused pursuant to Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention.
Spørgsmålet om, hvorvidt Pariserkonventionens artikel 6c, stk. 1, litra a), finder anvendelse på servicemærker er et forudgående spørgsmål, hvis afgørelse er nødvendig for at sikre en korrekt anvendelse af forordning nr. 40/94 med hensyn til det af sagsøgeren fremførte anbringende.
The issue of the applicability of Article 6ter(1)(a) of the Paris Convention to service marks is a preliminary matter which must be resolved in order to ensure that Regulation No 40/94 is properly applied having regard to the plea submitted by the applicant.
For at afgøre, om det ansøgte varemærke, for så vidt som det vedrører tjenesteydelser, udgør et varemærke, hvis registrering eventuelt er i strid med artikel 6c, stk. 1, litra a), er det således nødvendigt at fastslå, om denne bestemmelse finder anvendelse på servicemærker. Hvis dette ikke er tilfældet, vil Harmoniseringskontorets afslag på at registrere dette varemærke for
In order to establish whether the mark applied for, in so far as it covers services, is a mark whose registration may be contrary to Article 6ter(1)(a), it is necessary to establish whether that provision applies to service marks.
Spørgsmålet om, hvorvidt Pariserkonventionens artikel 6c finder anvendelse på servicemærker, udgjorde følgelig en del af de retlige omstændigheder i den sag, der blev indbragt for appelkammeret, selv om sagsøgeren ikke har udtalt sig om dette spørgsmål, og selv om appelkammeret har undladt at tage stilling til dette aspekt (Rettens dom af 1.2.2005, sag T-57/03, SPAG mod KHIM — Dann og Backer (HOOLIGAN), Sml. II, s. 287, præmis 21).
Therefore, the matters of law in the dispute brought before the Board of Appeal included the issue of the applicability of Article 6ter of the Paris Convention to service marks, even if the applicant did not put forward a view on that matter and even if the Board of Appeal omitted to rule on that aspect (Case T-57/03 SPAG v OHIM — Dann and Backer (HOOLIGAN) [2005] ECR II-287, paragraph 21).
Dette spørgsmål kan derfor gøres gældende for første gang for Retten (HOOLIGAN-dommen, præmis 22).
That issue may therefore be raised for the first time before the Court of First Instance (HOOLIGAN, paragraph 22).
Af de grunde, der er nævnt i præmis 23 ovenfor, udgør dette spørgsmål ligeledes en del af de retlige omstændigheder i den for Retten indbragte tvist.
For the reasons given in paragraph 23 above, that issue is also one of the matters of law in the dispute brought before the Court.
Det bemærkes, at selv om en domstol kun må træffe afgørelse vedrørende parternes påstande, idet det påhviler dem at fastlægge tvistens rammer, kan den således ikke være fuldstændig bundet af de argumenter, som parterne har fremført til støtte for deres krav, da den i modsat fald kan tænkes at blive nødsaget til at basere sin afgørelse på urigtige retlige betragtninger (Domstolens kendelse af 27.9.2004, sag C-470/02 P, UER mod M6 m.fl., ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 69, og af 13.6.2006, sag C-172/05 P, Mancini mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 41).
Although it must rule only on the application of the parties, whose task it is to define the scope of the dispute, the Court cannot be bound merely by the arguments relied upon by the parties in support of their claims, since it would otherwise be forced, in some circumstances, to base its decisions on erroneous legal considerations (order of 27 September 2004 in Case C-470/02 P UER v M6 and Others, not published in the ECR, paragraph 69, and order of 13 June 2006 in Case C-172/05 P Mancini v Commission, not published in the ECR, paragraph 41).
Dette er så meget desto mere tilfældet i den foreliggende sag, eftersom sagsøgeren har rejst tvivl om, hvorvidt Pariserkonventionens artikel 6c finder anvendelse på servicemærker. Som Harmoniseringskontoret således selv har medgivet under retsmødet, falder dette spørgsmål ikke uden for området for forhandlingerne og skal behandles af Retten, da denne behandling er nødvendig for at kunne besvare det eneste anbringende, der er gjort gældende af sagsøgeren.
That is particularly so in the present case, as the applicant has voiced doubts as to the applicability of Article 6ter of the Paris Convention to service marks.
Det skal følgelig undersøges, om Pariserkonventionens artikel 6c også finder anvendelse på servicemærker. I denne henseende må det konstateres, at denne bestemmelses ordlyd udelukkende omfatter »varemærker«.
Consequently, it must be examined whether Article 6ter of the Paris Convention also applies to service marks.
Det fremgår klart af Pariserkonventionens artikel 1, stk. 2, af artikel 6, stk. 1, og endelig af artikel 6f, at konventionen
It is clear from Article 1(2), Article 6(1) and Article 6sexies of the Paris Convention that the Convention establishes a distinction
AMERICAN CLOTHING ASSOCIATES MOD KHIM (GENGIVELSE AF ET AHORNBLAD) opererer med en sondring mellem på den ene side »varemærker«, som i henhold til konventionens artikel 7 registreres for varer, og på den anden side »servicemærker«.
AMERICAN CLOTHING ASSOCIATES v OHIM (REPRESENTATION OF A MAPLE LEAF) between, on the one hand, ‘trade marks’ which, as is apparent from Article 7 thereof, are registered for goods and, on the other hand, ‘service marks’.
Da artikel 6c kun vedrører varemærker, dvs. varemærker for varer, må det konkluderes, at det ved bestemmelsen indførte forbud mod registrering og brug ikke gælder servicemærker.
As Article 6ter refers only to trade marks, that is to say to marks for goods, the conclusion must be that the prohibition on registration and use established by that provision does not affect service marks.
Harmoniseringskontoret har gjort gældende, at fællesskabslovgiver imidlertid også for så vidt angår tjenesteydelser kan forbyde registreringen af varemærker, hvori der indgår et statsemblem, selv om lovgiver ikke er forpligtet hertil ifølge Pariserkonventionens artikel 6c.
However, OHIM submits that the Community legislature may also prohibit the registration of marks which contain a State emblem as an element in respect of services, although it is not required to do so under Article 6ter of the Paris Convention.
Det må konstateres, at artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94 blot indeholder en henvisning til Pariserkonventionens artikel 6c, idet det præciseres i bestemmelsen, at »varemærker, som skal afslås i medfør af artikel 6[c] i Pariserkonventionen […]«, er udelukket fra registrering. Da Pariserkonventionens artikel 6c ikke vedrører servicemærker, kan disse mærker ikke udgøre varemærker, som »skal afslås« i henhold til denne bestemmelse, og kan følgelig ikke falde ind under den absolutte registreringshindring i artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94.
Clearly, Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 merely refers to Article 6ter of the Paris Convention, by stating that ‘the following shall not be registered: trade marks which … are to be refused pursuant to Article 6ter of the Paris Convention’.
Alene den omstændighed, som Harmoniseringskontoret har påberåbt sig, at der i artikel 7 i forordning nr. 40/94 ikke sondres mellem varemærker for varer og varemærker for tjenesteydelser, er ikke tilstrækkelig til at føre til den modsatte konklusion, idet denne sondring er etableret ved Pariserkonventionens artikel 6c, som artikel 7, stk. 1, litra h), i forordning nr. 40/94 henviser til.
The mere fact, relied upon by OHIM, that Article 7 of Regulation No 40/94 makes no distinction between marks for goods and service marks is not sufficient to result in the contrary conclusion, as that distinction is established by Article 6ter of the Paris Convention to which Article 7(1)(h) of Regulation No 40/94 refers.
Såfremt fællesskabslovgiver havde haft til hensigt også for så vidt angår tjenesteydelser at forbyde registreringen af varemærker, der indeholder »våben, flag og andre statsemblemer«, ville lovgiver nemlig ikke have begrænset sig til blot at henvise til
If the Community legislature had also intended to prohibit the registration of marks containing ‘armorial bearings, flags, and other State emblems’ in respect of services, it would not merely have referred to Article 6ter of the Paris Convention, but