natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Bertelsmann er et internationalt medieselskab, [som] driver virksomhed inden for musikindspilning gennem datterselskabet Bertelsmann Music Group (BMG) […].
Bertelsmann is an international media company … active in recorded music through its whollyowned subsidiary Bertelsmann Music Group “BMG” ….
Fusionsdeltagerne planlagde ifølge en »Business Contribution Agreement« (aftale om samling af aktiviteter), der blev indgået den 11. december 2003, at samle deres globale aktiviteter inden for musikindspilning (bortset fra Sonys aktiviteter i Japan) i tre eller flere nystiftede selskaber.
The proposed operation consisted in the integration of the global recorded music businesses of the parties to the concentration (with the exception of Sony’s activities in Japan) into three or more newly-created companies pursuant to a Business Contribution Agreement dated 11 December 2003.
De fælles virksomheder skulle drives samlet under navnet Sony BMG.
In the aggregate, these joint venture companies were to be operated under the name Sony BMG.
Ifølge aftalen skulle Sony BMG drive virksomhed inden for opdagelse og udvikling af kunstnere (kunstnerisk ledelse, såkaldt A & R (Artist and Repertoire)) og inden for den markedsføring og det salg af plader, der fulgte heraf. Sony BMG skulle ikke beskæftige sig med beslægtede aktiviteter såsom udgivelse, produktion og distribution af musik. 7.
Under the agreement, Sony BMG would be active in the discovery and development of artists (the so-called A & R (“Artist and Repertoire”) activity) and the marketing and sale of the resulting discs. Sony BMG would not be involved in related activities such as music publishing, manufacturing and distribution. 7
Den 7. januar 2004 fremsendte Kommissionen et spørgeskema til en række erhvervsdrivende på markedet.
On 20 January 2004, the Commission sent out questionnaires to a number of players on the market.
[Impala] besvarede spørgeskemaet og indgav den 28. januar 2004 en separat udtalelse […], hvori sammenslutningen redegjorde for, hvorfor Kommissionen efter dens opfattelse burde erklære fusionen uforenelig med fællesmarkedet.
[Impala] replied to that questionnaire and lodged a separate submission on 28 January 200[4] in which it set out the reasons why in its view the Commission should declare the operation incompatible with the common market.
I udtalelsen udtrykte [Impala] frygt for den øgede
[Impala] set out its concerns about further concentration in the
BERTELSMANN OG SONY CORPORATION OF AMERICA MOD IMPALA koncentration på markedet og for den virkning, denne ville have for adgangen dertil, samt for detailsektoren, internettet og forbrugernes valgmuligheder.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA market and the impact that this would have on market access, including in the retail sector, the media, the internet and consumer choice.
Ved beslutning af 12. februar 2004 fastslog Kommissionen, at der var alvorlig tvivl om, hvorvidt den anmeldte fusion ville være forenelig med fællesmarkedet og aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS), og indledte [den formelle procedure].
By decision dated 12 February 2004, the Commission found that the notified operation raised serious doubts as to its compatibility with the common market and the functioning of the Agreement on the European Economic Area (“the EEA Agreement”). It therefore initiated [the formal proceedings].
Den 24. maj 2004 fremsendte Kommissionen en meddelelse af klagepunkter til fusionsdeltagerne, hvori den drog den foreløbige konklusion, at den anmeldte fusion ville være uforenelig med fællesmarkedet og EØS-aftalen, da den ville styrke en kollektiv dominerende stilling på markedet for indspillet musik og på engrosmarkedet for licenser til onlinemusik, og da den ville føre til, at moderselskabernes adfærd blev koordineret på en måde, der var uforenelig med artikel 81 EF.
On 24 May 2004 the Commission sent a statement of objections to the parties to the concentration, in which it provisionally concluded that the notified oper -ation was incompatible with the common market and the functioning of the EEA Agreement, since it would strengthen a collective dominant position in the recorded music market and in the wholesale market for licences for online music and would coordinate the parent companies’ behaviour in a way incompatible with Article 81 EC.
Retsforhandlinger ved Retten og den appellerede dom
The proceedings before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 3. december 2004 anlagde Impala sag med påstand om annullation af den anfægtede beslutning. Til støtte for påstanden anførte Impala fem anbringender opdelt i flere led.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 3 December 2004, Impala brought an action for the annulment of the contested decision.
Vedrørende det første anbringende om styrkelse af en eksisterende kollektiv dominerende stilling, foretog Retten, som indledningsvis fremsatte nogle bemærkninger vedrørende begrebet »kollektiv dominerende stilling«, en vurdering af argumentet om, at det ikke i fornødent omfang forklares i den anfægtede beslutning, hvorfor rabatterne, herunder navnlig de salgsfremmende rabatter, er til hinder for den gennemsigtighed, der kræves, for at der kan dannes en sådan kollektiv dominerende stilling.
As regards the first plea, relating to the strengthening of a pre-existing collective dominant position, the Court of First Instance, after having first set out a number of observations regarding the concept of a ‘collective dominant position’, examined the argument according to which, in essence, the contested decision did not explain to the requisite legal standard the reasons for which discounts, in particular campaign discounts, undermine the transparency necessary to allow the development of such a position.
Efter at være kommet frem til den konklusion, der følger af den appellerede doms præmis 325, hvorefter den anfægtede beslutning skal annulleres på grund af manglende begrundelse, behandler Retten dog for fuldstændighedens skyld i dommens præmis 327-458 også Impalas argumenter om, at de af Kommissionen fremførte forhold til godtgørelse af den utilstrækkelige gennemsigtighed af det berørte marked for indspillet musik er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn.
Having reached the conclusion set out in paragraph 325 of the judgment under appeal that, in essence, the contested decision should be annulled on the ground that it was inadequately reasoned, in paragraphs 327 to 458 of the judgment under appeal the Court of First Instance none the less examined, in the interest of completeness, Impala’s arguments that the elements put forward by the Commission in order to demonstrate insufficient transparency in the recorded music markets at issue were vitiated by manifest errors of assessment.
Retten bemærkede i denne forbindelse bl.a. i den appellerede doms præmis 373, at det både fremgår af den anfægtede beslutning og Kommissionens argumentation for Retten, at den eneste uigennemsigtighedsfaktor på markedet, der er blevet gjort gældende, er den, der består i, at de salgsfremmende rabatter er mindre gennemsigtige.
In that regard, the Court of First Instance found in particular, in paragraph 373 of the judgment under appeal, that it followed both from the contested decision and from the arguments advanced by the Commission before it that the only alleged element of opacity of the market resulted from the lesser transparency of the campaign discounts.
Retten fastslog i den appellerede doms præmis 377 og 378, dels at bevismaterialet, således som der henvises til det i beslutningen, ikke kan underbygge de konklusioner, som Kommissionen har draget af det, dels at disse konklusioner meget klart afviger fra konstateringerne i klagepunktsmeddelelsen.
In paragraphs 377 and 378 of the judgment under appeal, it held, first, that the evidence, as mentioned in the contested decision, did not support the conclusions drawn from it by the Commission and, secondly, that those conclusions were also markedly different from the findings made in the statement of objections.
[…] konstateringen af, at markederne for indspillet musik ikke er tilstrækkeligt gennemsigtige til at muliggøre en kollektiv dominerende stilling, ikke er begrundet i fornødent omfang og er behæftet med et åbenbart urigtigt skøn, eftersom de oplysninger, hvorpå den bygger, er ufuldstændige og ikke
… the assertion that the markets for recorded music are not sufficiently transparent to permit a collective dominant position is not supported by a statement of reasons of the requisite legal standard and is vitiated by a manifest error of assessment in that the elements on which it is based are incomplete
BERTELSMANN OG SONY CORPORATION OF AMERICA MOD IMPALA omfatter alle de relevante data, Kommissionen burde have taget i betragtning, og ikke kan underbygge de konklusioner, som er blevet draget af dem.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA and do not include all the relevant data that ought to have been taken into consideration by the Commission and are not capable of supporting the conclusions which are drawn from them.
Da konstateringen […] udgør en væsentlig del af begrundelsen for Kommissionens fastslåelse […] af, at der ikke består en kollektiv dominerende stilling, må [den anfægtede beslutning] annulleres alene af denne grund.
As that assertion constitutes … an essential ground on which the Commission concluded … that there was no collective dominant position, the [contested decision] must be annulled on that ground alone.
Da undersøgelsen vedrørende gengældelsesforanstaltninger ligeledes er behæftet med en retlig fejl eller i hvert fald med et åbenbart urigtigt skøn og udgør den anden væsentlige del af begrundelsen for Kommissionens fastslåelse i [den anfægtede beslutning] af, at der ikke består en kollektiv dominerende stilling, giver denne fejl ligeledes anledning til at annullere [den anfægtede beslutning].«
Likewise, as the analysis in respect of retaliation is vitiated by an error of law, or at the very least by a manifest error of assessment, and as that analysis constitutes the other essential ground on which the Commission concluded in the [contested decision] that there was no collective dominant position, that defect also provides a ground for annulment of the [contested decision].’
Ved det andet anbringende for Retten, har Impala gjort gældende, at Kommissionen har tilsidesat artikel 253 EF og anlagt et åbenbart urigtigt skøn og begået en retlig fejl ved at fastslå, at den påtænkte fusion ikke vil skabe en kollektiv dominerende stilling på markedet for indspillet musik.
By its second plea raised before the Court of First Instance, Impala claimed that, by not taking the view that the proposed concentration would create a collective dom -inant position on the market for recorded music, the Commission had infringed Article 253 EC and made a manifest error of assessment and an error of law.
I den appellerede doms præmis 527 har Retten gentaget den vurdering af risikoen for skabelsen af en kollektiv dominerende stilling, som findes i den anfægtede beslutning, før den i dommens præmis 528 er fremkommet med følgende bemærkninger:
In paragraph 527 of the judgment under appeal, the Court of First Instance set out the terms of the analysis in the contested decision as regards the risk that a collective dominant position might be created and went on to hold as follows in paragraph 528 of the judgment:
»Kommissionens forpligtelse til at foretage en analyse af den forventede situation […] opfyldes ikke ved disse få meget overfladiske, for ikke at sige rent formelle, betragtninger, navnlig når fusionen rejser alvorlige spørgsmål som i det foreliggende tilfælde.
‘… these few observations, which are so superficial, indeed purely formal, cannot satisfy the Commission’s obligation to carry out a prospective analysis … particularly where, as in the present case, the concentration raises serious problems.
Uanset Rettens bedømmelse af det første anbringende følger det nemlig både af den omstændighed, at Kommissionen måtte foretage en omfattende udredning i [den anfægtede beslutning], inden den kunne fastslå, at der ikke bestod en kollektiv dominerende stilling forud for fusionen, og af det forhold, at den i klagepunktsmeddelelsen, efter fem måneders undersøgelse, havde fastslået, at der bestod en sådan stilling inden fusionen, at spørgsmålet om, hvorvidt fusionen af to af de fem store [pladeselskaber, herefter »de store selskaber«] kan føre til dannelsen af en kollektiv
Independently of the Court’s findings in respect of the first plea in law, it follows both from the fact that the Commission had to engage in lengthy discussion in the [contested decision] in order to conclude that there was no collective dominant position before the concentration and from the fact that it had concluded in the statement of objections, after an investigation lasting five months, that such a position did exist before the concentration, that the question whether the fusion between two of the five [major record companies (‘the majors’)] might create a collective dominant position raises,
Da der ikke er blevet foretaget en sådan undersøgelse, er der alene derfor grundlag for det andet anbringende.«
As that examination was not carried out, it follows, on that ground alone, that the second plea in law is well founded.’
Retten har i den appellerede doms præmis 539 endvidere fastslået, at Kommissionen ikke uden at begå en fejl kunne udlede af manglen på beviser for, at der tidligere var blevet iværksat gengældelsesforanstaltninger, at der ikke var fare for, at fusionen førte til, at der blev skabt en kollektiv dominerende stilling.
In the interest of completeness, the Court of First Instance held in paragraph 539 of the judgment under appeal that the Commission could not, without making an error, rely on the fact that there was no evidence that retaliatory measures had been used in the past to conclude that the concentration in question was not likely to give rise to a collective dominant position.
Herefter har Retten fastslået, at der er grundlag for det første og andet anbringende, og har annulleret den anfægtede beslutning uden at tage stilling til det tredje til femte anbringende.
In those circumstances, the Court of First Instance held that the first and second pleas in law were well founded and annulled the contested decision without examining the third to fifth pleas raised before it.
Parternes påstande
Forms of order sought and positions of the parties
— Impalas påstand om annullation af den anfægtede beslutning afvises, eller subsidiært hjemvises sagen til Retten.
— dismiss Impala’s application for annulment of the contested decision or, alternatively, refer the case back to the Court of First Instance for reconsideration; and
— har lagt klagepunktsmeddelelsen til grund ved vurderingen af den anfægtede beslutnings indhold
— relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision;
— har krævet af Kommissionen, at den skal foretage nye vurderinger som følge af besvarelsen af klagepunktsmeddelelsen
— required the Commission to undertake new market investigations following the response to the statement of objections;
— har anvendt strenge og fejlagtige bevisbestemmelser på beslutninger om godkendelse af fusioner
— applied an excessive and incorrect standard of proof for decisions approving a concentration;
— har overskredet rækkevidden af den retslige kontrol, der tilkommer den
— exceeded the scope of its role in carrying out judicial review;
— har tilsidesat de relevante retlige kriterier som skal anvendes i forbindelse med skabelse eller styrkelse af en kollektiv dominerende stilling
— misconstrued the relevant legal criteria applying to the creation or strengthening of a collective dominant position;
— har anvendt en fejlagtig begrundelsesstandard på beslutninger om godkendelse af fusioner
— applied an incorrect standard of reasoning as regards decisions approving a concentration; and
— har lagt bevisforhold til grund, som ikke var blevet meddelt fusionens parter.
— relied on evidence that was not disclosed to the parties to the concentration.
Sony BMG Music Entertainment BV har i det hele tilsluttet sig appellen samt de af appellanterne nedlagte påstande.
Sony BMG Music Entertainment BV adopts in full both the appeal and the forms of order sought by the appellants.
Kommissionens påstande sammenfatter i det væsentlige appellanternes påstande.
The forms of order sought by the Commission are, in substance, the same as those of the appellants.
Kommissionen støtter første, andet og fjerde anbringende samt første led af tredje anbringende.
The Commission supports the first, second and fourth grounds of appeal, together with the first part of the third ground.
Impala har nedlagt påstand om, at appellen forkastes og appellanterne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
Impala requests the Court to dismiss the appeal and to order the appellants to pay the costs.
Indledningsvis har Impala gjort gældende, at appellen skal afvises helt eller delvist.
As a preliminary point, it pleads that the appeal is inadmissible in whole or in part.
Impala er i øvrigt af den opfattelse, at appellen under alle omstændigheder ikke kan medføre en ophævelse af den appellerede dom, idet appellanterne har undladt at anfægte den appellerede doms præmis 528, som i sig selv er tilstrækkelig til at godtgøre annullationen af den anfægtede beslutning.
It also argues that the appeal could not in any event lead to the setting aside of the judgment under appeal, since the appellants have failed to challenge paragraph 528 of the judgment, which is itself sufficient justification for the annulment of the contested decision.
Kommissionen har i slutningen af sit svarskrift anført visse »supplerende bemærkninger vedrørende [den anfægtede beslutnings] »væsentligste begrundelse««.
At the end of its response, the Commission made some ‘additional observations on the “essential grounds” of the [contested] decision’.
Impala har anfægtet disse bemærkninger med henvisning til artikel 117, stk. 2, i Domstolens procesreglement.
Those observations are challenged by Impala, relying on Article 117(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
Appellanterne har tilsluttet sig bemærkningerne.
The appellants support those observations.
Om den generelle formalitetsindsigelse
The general plea of inadmissibility
Impala har indledningsvis anført, at appellen skal afvises, idet den udgør et forsøg på en fornyet undersøgelse af de faktiske omstændigheder vedrørende den anfægtede beslutnings utilstrækkelige begrundelse og det åbenbart urigtige skøn, som denne er behæftet med, som Retten har taget stilling til.
As a preliminary point, Impala pleads that the appeal is inadmissible in that it constitutes an attempt to reopen questions of fact relating to the inadequacy of reasoning in the contested decision and to the manifest error of assessment vitiating the contested decision, which were settled by the Court of First Instance.
Appelskriftet søger således i vid udtrækning at få foretaget en fornyet undersøgelse af de faktiske omstændigheder, hvilket ikke falder ind under Domstolens kompetenceområde.
The appeal seeks, to a very large extent, to re-examine questions of fact which are beyond the jurisdiction of the Court of Justice.
Impala har i øvrigt anført i denne forbindelse, at spørgsmålet, om en beslutning er tilstrækkeligt begrundet, er et spørgsmål om faktiske omstændigheder.
Impala also submits in this respect that the question whether a decision is sufficiently reasoned is a question of fact.
Sammenslutningen har endelig tilføjet, at dens individuelle svar på appellanternes anbringender skal betragtes som subsidiære.
Lastly, it adds that its individual replies to the grounds of appeal raised by the appellants should be understood as being in the alternative.
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det følger af artikel 225 EF og artikel 58, stk. 1, i statutten for Domstolen, at en appel er begrænset til retsspørgsmål.
In this regard, it is clear from Article 225 EC and the first paragraph of Article 58 of the Statute of the Court of Justice that an appeal lies on points of law only.
Det er således alene Retten, der er kompetent til dels at fastlægge de faktiske omstændigheder i sagen, når bortses fra tilfælde, hvor den indholdsmæssige urigtighed af dens konstateringer følger af akterne i den sag, den har behandlet, dels at tage stilling til disse faktiske omstændigheder.
The Court of First Instance accordingly has exclusive jurisdiction, first, to find the facts, except where the substantive inaccuracy of its findings is apparent from the documents submitted to it and, second, to assess those facts.
Når Retten har fastlagt eller vurderet de faktiske omstændigheder, har Domstolen i henhold til artikel 225 EF kompetence til at gennemføre en kontrol med den retlige subsumption af disse faktiske omstændigheder og de retlige konsekvenser, Retten har draget.
When the Court of First Instance has found or assessed the facts, the Court of Justice has jurisdiction under Article 225 EC to review the legal characterisation of those facts by the Court of First Instance and the legal conclusions it has drawn from them.
Domstolen har således ikke kompetence til at fastlægge de faktiske omstændigheder og i princippet heller ikke til at bedømme de beviser, Retten har lagt til grund ved fastlæggelsen af de faktiske omstændigheder.
The Court of Justice thus has no jurisdiction to establish the facts or, in principle, to examine the evidence which the Court of First Instance accepted in support of those facts.
Rettens vurdering heraf udgør derfor ikke et retsspørgsmål, der som sådant er undergivet Domstolens prøvelsesret, medmindre oplysningerne er gengivet urigtigt (jf. bl.a. dom af 17.12.1998, sag C-185/95 P, Baustahlgewebe mod Kommissionen, Sml. I, s. 8417,
Save where the clear sense of the evidence has been distorted, that appraisal does not therefore constitute a point of law which is subject as such to review by the Court of Justice (see, inter alia, Case C-185/95 P
I, s. 3173, præmis 51 og 52, og af 10.5.2007, sag C-328/05 P, SGL Carbon mod Kommissionen, Sml. I, s. 3921, præmis 41).
Baustahlgewebe v Commission [1998] ECR I-8417, paragraphs 23 and 24; Case C-551/03 P General Motors v Commission [2006] ECR I-3173, paragraphs 51 and 52; and Case C-328/05 P SGL Carbon v Commission [2007] ECR I-3921, paragraph 41).
For så vidt angår nærværende sag ønsker appellanterne — som det bl.a. fremgår af denne doms præmis 22 og i modsætning til hvad Impala har gjort gældende — ikke generelt at rejse tvivl ved Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder som sådan.
As regards the present case, as is apparent from, among other things, paragraph 22 of this judgment and contrary to what Impala contends, the appellants do not, by their appeal, seek generally to call into question the findings of fact made by the Court of First Instance, as such.
De har derimod i det væsentlige gjort retsspørgsmål gældende, som lovligt kan gøres til genstand for en appel.
By contrast, they raise for the most part questions of law which can form a valid basis for an appeal.
Impalas generelle formalitetsindsigelse skal således forkastes.
Impala’s general plea of inadmissibility should therefore be rejected.
For så vidt som Impala gør mere præcise formalitetsindsigelser gældende ved visse specifikke dele af appellen, vil disse blive undersøgt i forbindelse med undersøgelsen af de pågældende anbringender.
That being said, to the extent that Impala puts forward more detailed objections of inadmissibility in relation to a number of specific parts of the appeal, those objections fall to be addressed in the context of the grounds of appeal concerned.
Om formalitetsindsigelsen vedrørende den omstændighed, at appellanterne har undladt at anfægte et afgørende element i den appellerede dom
The plea of inadmissibility based on the appellants having omitted to challenge a critical passage of the judgment under appeal