natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Henstillinger eller afgørelser fra DSB, hvorved tilsidesættelse af de i WTO-aftalerne indeholdte bestemmelser konstateres, har uanset sådanne henstillingers eller afgørelsers nærmere retsvirkning lige så lidt som disse materielle bestemmelser en sådan beskaffenhed, at de medfører, at borgerne kan støtte ret herpå ved Fællesskabets retsinstanser med henblik på at opnå kontrol med lovligheden af fællesskabsinstitutionernes adfærd, uanset om den foretages i forbindelse med et annullationssøgsmål eller i forbindelse med et erstatningssøgsmål.
A recommendation or a ruling of the DSB finding that the substantive rules contained in the WTO agreements have not been complied with is, whatever the precise legal effect attaching to such a recommendation or ruling, no more capable than those rules of conferring upon individuals a right to rely thereon before the Community courts for the purpose of having the legality of the conduct of the Community institutions reviewed, whether the review is in annulment proceedings or for the purpose of deciding an action for compensation.
Domstolen kan alene foretage en undersøgelse af afledte fællesskabsreglers gyldighed med hensyn til en international traktat, når dennes art og opbygning ikke er til hinder herfor, og når bestemmelserne i øvrigt, henset til deres indhold, fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise.
The Court can examine the validity of secondary Community legislation in the light of an international treaty only where the nature and the broad logic of the latter do not preclude this and, in addition, the treaty’s provisions appear, as regards their content, to be unconditional and sufficiently precise.
(jf. præmis 108-110)
(see paras 108-110)
En afgørelse vedtaget af WTO’s tvistbilæggelsesinstans (DSB), der ikke tjener andet formål end at afgøre, hvorvidt en WTO-medlemsstats adfærd er i overensstemmelse med de af denne stat i denne sammenhæng påtagne forpligtelser,
A decision of the Dispute Settlement Body (DSB) of the WTO, which has no object other than to rule on whether the conduct of a WTO member is consistent with the obligations entered into by that State within the context of the WTO,
For det første vedbliver de med WTO-aftalernes karakter forbundne hensyn og den gensidighed og fleksibilitet, der kendetegner dem, at være gældende efter vedtagelse af en sådan afgørelse eller henstilling og når den til gennemførelse heraf rimelige fastsatte frist er udløbet.
First, the nature of the WTO agreements and the reciprocity and flexibility characterising them continue to obtain after such a ruling or recommendation has been adopted and after the reasonable period of time allowed for its implementation has expired.
Fællesskabsinstitutionerne råder bl.a. fortsat over en skøns- og forhandlingsbeføjelse i forhold til deres handelspartnere med henblik på vedtagelse af foranstaltninger for at efterleve disse afgørelser og henstillinger, og en sådan beføjelse bør bevares.
The Community institutions continue in particular to have an element of discretion and scope for negotiation vis-à-vis their trading partners with a view to the adoption of measures intended to respond to the ruling or recommendation, and such leeway must be preserved.
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER C-120/06 P OG C-121/06 P som en positiv handling, f.eks. vedtagelsen af forordninger efter en afgørelse vedtaget af WTO’s tvistbilæggelsesorgan (DSB), eller som en undladelse, nemlig den manglende vedtagelse af retsakter, der på passende måde kunne sikre en korrekt gennemførelse af denne afgørelse.
SUMMARY — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P positive act, that is to say, for example, the adoption of regulations following a decision of the Dispute Settlement Body (DSB) of the WTO, or as an omission, that is to say the failure to adopt measures calculated to ensure the correct implementation of that decision.
Fællesskabsinstitutionernes undladelse af at handle kan også falde inden for Fællesskabets retsanordnende virksomhed, bl.a. inden for rammerne af tvister vedrørende erstatning.
Failure on the part of the Community institutions to act can also fall within the legislative function of the Community, including in the context of actions for damages.
For det andet, således som det fremgår af artikel 3, stk. 2, i overenskomsten vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister, der udgør bilag 2 til overenskomsten om oprettelse af WTO, kan DSB’s henstillinger og afgørelser ikke gøre de i de berørte aftaler fastsatte rettigheder og forpligtelser større eller mindre.
Second, as is apparent from Article 3(2) of the Understanding on Rules and Procedures Governing the Settlement of Disputes, which forms Annex 2 to the Agreement establishing the WTO, recommendations and rulings of the DSB cannot add to or diminish the rights and obligations provided in the agreements concerned.
Det følger heraf bl.a., at en DSB-afgørelse, hvorved der konstateres en tilsidesættelse af en sådan forpligtelse, ikke kan have til følge, at en kontrahent i forhold til WTO-aftalen forpligtes til at give borgerne en rettighed, som de ikke har i henhold til disse aftaler i mangel af en sådan afgørelse.
It follows in particular that a decision of the DSB finding an infringement of such an obligation cannot have the effect of requiring a party to the WTO agreements to accord individuals a right which they do not hold by virtue of those agreements in the absence of such a decision.
(jf. præmis 120 og 128-131)
(see paras 120, 128-131)
Imidlertid har fællesskabslovgiver en vid skønsbeføjelse med henblik på at bedømme, hvorvidt det ved vedtagelse af en bestemt generel retsakt måtte være berettiget at fastsætte mulighed for visse former for erstatning, når henses til bestemte skadevirkninger, som måtte følge af denne vedtagelse.
However, the Community legislature enjoys a broad discretion for the purpose of assessing whether the adoption of a given legislative measure justifies, when account is taken of certain harmful effects that are to result from its adoption, the provision of certain forms of compensation.
Retten foretog en urigtig retsanvendelse, idet den fastslog, at der findes en ordning, hvorefter Fællesskabet kan ifalde erstatningsansvar uden for kontraktforhold som følge af dets lovlige udøvelse af dets retsanordnende virksomhed.
In affirming the existence of a regime providing for noncontractual liability of the Community on account of the lawful pursuit by it of its activities falling within the legislative sphere, the Court of First Instance erred in law.
På fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin findes der ikke en ordning, hvorefter Fællesskabet kan ifalde ansvar som følge af en adfærd, der er omfattet af området for bemyndigelsen til at fastsætte generelle retsakter i en situation, hvor en sådan adfærds eventuelle manglende overensstemmelse med WTO-aftalerne ikke kan påberåbes for Fællesskabets retsinstanser.
As Community law currently stands, no liability regime exists under which the Community can incur liability for conduct falling within the sphere of its legislative competence in a situation where any failure of such conduct to comply with the WTO agreements cannot be relied upon before the Community courts.
En generel fællesskabsretsakt, der ved sin anvendelse fører til begrænsninger i grundlæggende rettigheder, såsom ejendomsretten og retten til fri erhvervsudøvelse, som medfører et uforholdsmæssigt og uacceptabelt indgreb i selve disse rettigheders væsentligste indhold, i givet fald i mangel af, at der nærmere bestemt er fastsat mulighed for at kunne opnå en passende erstatning, der kan afvende eller erstatte nævnte skade, vil ligeledes kunne medføre, at Fællesskabet ifalder ansvar uden for kontraktforhold.
Also, a Community legislative measure whose application leads to restrictions of fundamental rights, such as the right to property and the freedom to pursue a trade or profession, that impair the very substance of those rights in a disproportionate and intolerable manner, perhaps precisely because no provision has been made for compensation calculated to avoid or remedy that impairment, could give rise to noncontractual liability on the part of the Community.
Det er i denne henseende uden betydning, om nævnte adfærd skal betragtes
It is immaterial in this regard whether that conduct is to be regarded as a
(jf. præmis 176, 178, 179, 181 og 184)
(see paras 176, 178, 179, 181, 184)
Hvis præmisserne i en dom afsagt af Retten indeholder en tilsidesættelse af fællesskabsretten, men konklusionen er berettiget af andre retlige grunde, må appellen forkastes.
If the grounds of a judgment of the Court of First Instance disclose an infringement of Community law but its operative part is shown to be well founded on other legal grounds, the appeal must be dismissed.
(jf. præmis 187)
(see para. 187)
Ingen erhvervsdrivende kan gøre krav på ejendomsret til en markedsandel, som han havde på et givet tidspunkt, da en sådan markedsandel blot er en midlertidig økonomisk position, som er undergivet de vilkår, der følger af skiftende omstændigheder.
An economic operator cannot claim a right to property in a market share which he held at a given time, since such a market share constitutes only a momentary economic position, exposed to the risks of changing circumstances.
Garantierne til beskyttelse af ejendomsretten eller det almindelige princip om garanti for den frie udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed kan ligeledes ikke udstrækkes til også at omfatte blotte handelsinteresser eller handelsudsigter, hvis uvished er en del af det væsentlige i enhver økonomisk aktivitet.
Nor can the guarantees accorded by the right to property or by the general principle safeguarding the freedom to pursue a trade or profession be extended to protect mere commercial interests or opportunities, the uncertainties of which are part of the very essence of economic activity.
Når intet peger i retning af, at sagsbehandlingstiden har haft nogen betydning for tvistens afgørelse, kan et anbringende om, at sagsbehandlingstiden ved Retten har overskredet grænserne for, hvad der er en rimelig frist, som hovedregel ikke føre til ophævelse af den af Retten afsagte dom.
Where there is no indication that the length of the proceedings affected their outcome in any way, a plea that the proceedings before the Court of First Instance did not satisfy the requirements concerning completion within a reasonable time cannot as a general rule lead to the setting aside of the judgment delivered by the Court of First Instance.
En erhvervsdrivende, hvis virksomhed bl.a. består i eksport til tredjestaters markeder, bør bl.a. være bekendt med den omstændighed, at hans handelsmæssige stilling på et givet tidspunkt kan blive påvirket og ændret af forskellige omstændigheder, og at der blandt disse indgår den i artikel 22 i overenskomsten vedrørende regler og procedurer for bilæggelse af tvister (FTB) — der udgør bilag 2 til overenskomsten om oprettelse af WTO — udtrykkeligt fastsatte og regulerede mulighed for, at en sådan tredjestat vedtager foranstaltninger om suspension af indrømmelser som reaktion på denne stats handelspartneres indstilling inden for rammerne af WTO og til dette formål, således som det fremgår af artikel 22, stk. 3, litra a) og f), i FTB, frit vælger de varer, der skal være omfattet af nævnte foranstaltninger.
An economic operator whose business consists in particular in exporting goods to the markets of nonmember States must therefore be aware that the commercial position which he has at a given time may be affected and altered by various circumstances and that those circumstances include the possibility, which is moreover expressly envisaged and governed by Article 22 of the Understanding on Rules and Procedures Governing the Settlement of Disputes (DSU), which forms Annex 2 to the Agreement establishing the WTO, that one of the nonmember States will adopt measures suspending concessions in reaction to the stance taken by its trading partners within the framework of the WTO and will for this purpose select in its discretion, as follows from Article 22(3)(a) and (f) of the DSU, the goods to be subject to those measures.
(jf. præmis 185 og 186)
(see paras 185, 186)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FORENEDE SAGER C-120/06 P OG C-121/06 P
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKATM. POIARES MADURO fremsat den 20. februar 2008 1
OPINION OF ADVOCATE GENERALPOIARES MADURO delivered on 20 February 2008 1
Nærværende sag, som rejser problemet med indirekte ofre for denne krig, er blot endnu et efterspil.
The present proceedings, which concern the problem of the collateral victims in this war, are merely one more manifestation of it.
Den er imidlertid ikke uden retlig interesse, tværtimod.
Nevertheless, these proceedings cannot be said to be of no legal interest; indeed, the contrary is the case.
Med denne sag opfordres Domstolen til at løse helt nye spørgsmål af en betydelig retlig rækkevidde.
They call upon the Court to resolve hitherto unexplored questions with wide-reaching legal implications.
Ved disse domme (herefter samlet »de appellerede domme«) frifandt Retten Rådet og Kommissionen for Fiamms og Fedons påstande om erstatning for den skade, de havde lidt på grund af den tillægstold, De Forenede Stater havde pålagt på importen af stationære akkumulatorer og brilleetuier med oprindelse i forskellige medlemsstater som gengældelse for Fællesskabets manglende gennemførelse af den afgørelse, hvorved WTO’s Tvistbilæggelsesinstans (herefter »DSB«) havde fastslået, at Fællesskabets importordning for bananer var uforenelig med WTO-aftalerne.
By those judgments, the Court of First Instance dismissed the actions of FIAMM and Fedon for compensation in respect of damage which they allegedly suffered as a result of the levying by the United States of increased customs duty on imports of stationary batteries and spectacle cases from various Member States as retaliation for the European Community’s failure to implement the decision in which the Dispute Settlement Body (‘the DSB’) of the World Trade Organisation (WTO) found the Community regime governing the import of bananas to be incompatible with the WTO agreements.
Baggrunden for nærværende sag er to appelsager, den ene iværksat af Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA og Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies LLC (herefter samlet »FIAMM«) til prøvelse af dom afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans af 14. december 2005, FIAMM og FIAMM Technologies mod Rådet og Kommissionen 2, den anden iværksat af Giorgio Fedon & Figli SpA og Fedon America, Inc. (herefter samlet »FEDON«) til prøvelse af Rettens dom afsagt samme dag, Fedon & Figli m.fl. mod 3.
The proceedings before the Court stem from two appeals, one brought by Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA and Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies LLC (together referred to as ‘FIAMM’) against the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 14 December 2005 in FIAMM and FIAMM Technologies v Council and Commission, 2and the other lodged by Giorgio Fedon & Figli SpA and Fedon America, Inc. (together referred to as ‘Fedon’) against the judgment of the Court of First Instance delivered on the same day in Fedon & Figli and Others v Council and 3.
I appellanternes anbringender til støtte for appelsagerne anmodes Domstolen om at tage stilling til indvirkningen af en afgørelse fra DSB, der har fastslået uforeneligheden af fællesskabslovgivningen med WTO-aftalerne, på muligheden for påberåbelse af WTO-reglerne, og til princippet og betingelserne for Fællesskabets objektive ansvar.
The pleas raised by the appellants in support of their appeals call on the Court, first, to rule on the effect that a DSB decision finding the Community legislation to be incompatible with the WTO agreements has on the possibility of relying on WTO rules and, secondly, to rule on the principle of, and conditions for, no-fault liability on the part of the Community.
3 — Sag T-135/01, herefter »Fedon-dommen«.
3 — Case T-135/01 (‘the Fedon judgment’).
I — Sagens retlige og faktiske baggrund
A — Facts
A — Sagens faktiske omstændigheder importprodukter med oprindelse i Fællesskabet en told til et årligt beløb på 191,4 mio. USD, svarende til annulleringen eller forringelsen af De Forenede Staters fordele.
1999 the United States obtained authorisation from the DSB to levy customs duty on imports from the Community up to an annual amount of trade of USD 191.4 million, corresponding to the level of nullification or impairment it had suffered.
De amerikanske myndigheder anvendte følgelig fra den 19. april 1999 en told på 100% på importprodukter med oprindelse i Fællesskabet, som de havde udarbejdet en liste over. Blandt disse produkter var stationære akkumulatorer og brilleetuier, som de italienske virksomheder FIAMM og FEDON eksporterede.
As a consequence, the United States authorities applied, as from 19 April 1999, ad valorem duty of 100% on imports of a list of Community products that they drew up.
Baggrunden for sagen er en tvist mellem Det Europæiske Fællesskab og De Forenede Stater om Fællesskabets ordning for import af bananer fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 404/93 af 13. februar 1993 om den fælles markedsordning for bananer 4.
The proceedings stem from a dispute between the European Community and the United States regarding the Community regime governing the import of bananas established by Council Regulation (EEC) No 404/93 of 13 February 1993 on the common organisation of the market in bananas.
Ved klager indbragt af flere WTO-medlemmer, herunder De Forenede Stater, fastslog DSB den 25. september 1997, at ordningen for samhandel med tredjelande, da den indeholdt præferencebestemmelser for bananer med oprindelse i AVS-staterne, var uforenelig med WTO-aftalerne og anbefalede Fællesskabet at bringe ordningen i overensstemmelse med dets forpligtelser i henhold til WTO-aftalerne inden for en rimelig frist fastlagt til den 1. januar 1999.
4In response to complaints lodged by several WTO members, including the United States, on 25 September 1997 the DSB found that that regime for trade with third countries was incompatible with the WTO agreements inasmuch as it included preferential provisions benefiting bananas from the ACP States, and recommended that the Community bring it into conformity with its obligations before the expiry of a reasonable period, set as ending on 1 January 1999.
I forlængelse af forhandlinger med alle interesserede parter vedtog Fællesskabet ændringer til den nye markedsordning for bananer ved Rådets forordning (EF) nr. 216/2001 af 29. januar 2001.
After negotiations with all the parties involved, the Community adopted amendments to the new common organisation of the market in bananas by means of Council Regulation (EC) No 216/2001 of 29 January 2001 (OJ 2001 L 31, p. 2).
Ud fra denne synsvinkel fastsatte Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved forordning (EF) nr. 896/2001 af 7. maj 2001 gennemførelsesbestemmelserne til Fællesskabets nye importordning for bananer, der var indført ved forordning nr. 216/2001.
Against that background, by Regulation (EC) No 896/2001 of 7 May 2001 (OJ 2001 L 126, p. 6), the Commission of the European Communities set out the detailed rules for applying the new Community regime for importing bananas that had been introduced by Regulation No 216/2001.
De Forenede Stater suspenderede derefter anvendelsen af tillægstolden med virkning fra den 30. juni 2001.
The United States thereupon suspended application of the increased customs duty with effect from 30 June 2001.
Med henblik herpå ændrede institutionerne med virkning fra den 1. januar 1999 ordningen for samhandelen med bananer med tredjelande ved Rådets forordning (EF) nr. 1637/98 af 20. juli 1998, suppleret ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2362/98 af 28. oktober 1998.
For that purpose, the institutions amended the regime for trade in bananas with third countries with effect from 1 January 1999 by means of Council Regulation (EC) No 1637/98 of 20 July 1998 (OJ 1998 L 210, p. 28), supplemented by Commission Regulation (EC) No 2362/98 of 28 October 1998 (OJ 1998 L 293, p. 32).
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 23. marts 2000, henholdsvis den 18. juni 2001, nedlagde FIAMM og FEDON med hjemmel i artikel 235 og artikel 288, stk. 2, EF påstand om erstatning for det tab, de angiveligt havde lidt som følge af de amerikanske myndigheders pålæggelse af tillægstold på import af deres produkter i perioden fra den 19. april 1999 til den 30. juni
By applications lodged at the Registry of the Court of First Instance on 23 March 2000 and 18 June 2001 respectively, FIAMM and Fedon requested, on the basis of Article 235 EC and the second paragraph of Article 288 EC, compensation for the damage resulting from the increase in import duty levied on their products by the United States
2001, i overensstemmelse med DSB’s tilladelse, der var givet, efter at det var fastslået, at Fællesskabets importordning for bananer var uforenelig med WTO-aftalerne.
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P authorities from 19 April 1999 to 30 June 2001 in accordance with the authorisation granted by the DSB pursuant to its finding that the Community regime for importing bananas was incompatible with the WTO agreements.
B — De appellerede domme fællesskabsbestemmelse i det tilfælde, hvor DSB har fastslået, at såvel fællesskabsbestemmelsen som senere bestemmelser vedtaget af Fællesskabet, navnlig med henblik på at overholde de pågældende WTO-regler, var uforenelige med sidstnævnte« 5.
B — The contested judgments rely on those agreements when contesting the validity of Community legislation if the DSB has declared that both that legislation and the subsequent legislation adopted by the Community in order to comply with the WTO rules in question are incompatible with those rules’.
Retten erindrede om, at WTO-aftalerne ifølge fast retspraksis efter deres art og opbygning i princippet ikke udgør regler, med hensyn til hvilke Fællesskabets retsinstanser kontrollerer lovligheden af fællesskabsinstitutionernes adfærd, og udledte heraf, at en eventuel tilsidesættelse af WTO-reglerne i princippet ikke kan pådrage Fællesskabet ansvar uden for kontraktforhold.
5It pointed out in this regard that according to settled caselaw the WTO agreements are not in principle, given their nature and structure, among the rules in the light of which the Community courts review the legality of action by the Community institutions and deduced that in principle the Community cannot incur noncontractual liability by reason of any infringement of the WTO rules.
En sådan ulovlighed kan kun foreholdes de sagsøgte institutioner i to tilfælde.
The defendant institutions can be accused of unlawful conduct of this kind in only two exceptional cases.
Disse fandt imidlertid ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde — selv om der foreligger en afgørelse fra DSB, der fastslår uforenelighed, udgjorde WTO-reglerne hverken på grund af særlige forpligtelser, som Fællesskabet havde til hensigt at opfylde, eller fordi den pågældende fællesskabsretsakt udtrykkeligt henviser til visse bestemmelser i WTO-aftalerne, regler, i forhold til hvilke det tilkommer Retten at prøve lovligheden af fællesskabsinstitutionernes adfærd.
These were not applicable in the case in point, however: notwithstanding a finding of incompatibility made by the DSB, the WTO rules did not, either because of particular obligations which the Community intended to implement or because of an express reference to specific provisions of the WTO agreements, amount to rules of law by reference to which the legality of the institutions’ conduct could be assessed.
Til støtte for deres erstatningspåstand lagde sagsøgerne i det væsentlige fællesskabsorganerne retsstridige adfærd til grund.
In support of their claims for damages, the applicants essentially argued that the Community institutions had acted unlawfully.