natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår spørgsmålet, om resultatet af vurderingen af varemærket i sin helhed er materielt berettiget, er der tale om et spørgsmål, som ikke kan efterprøves i appelinstansen.
As to whether the substance of the result of the assessment of the trade mark as a whole is vindicated, this is a question that can no longer be the subject of review at the stage of appeal proceedings.
Harmoniseringskontoret har ligeledes anført, at Retten konkluderede, at opbygningen af kombinationen af ord ikke er usædvanlig, og at tilfældet derfor ikke kan sammenlignes med tegnet »BABY-DRY«.
OHIM also states that the Court of First Instance concluded that the structure of the word combination is not unusual and therefore that it is not comparable to the sign ‘BABY-DRY’.
Appellanten er for det andet af den opfattelse, at Rettens dom hviler på anvendelsen af et kriterium, hvorefter et varemærke, der er sammensat af beskrivende bestanddele, kan anses for egnet til registrering, hvis de sammensatte ord er blevet en del af daglig
Secondly, the appellant takes the view that the judgment of the Court of First Instance was based on the use of a criterion according to which a trade mark comprising descriptive elements may be capable of
Appellanten har tilføjet, at Retten begik en fejl ved anvendelsen af dette kriterium, idet den i dommens præmis 55 anførte, at appellanten ikke havde godtgjort, at det omtvistede sammensatte ord havde fået sin egen betydning, og at det af denne årsag ikke havde fornødent særpræg.
The appellant adds that the Court of First Instance erred in the application of this criterion by stating in paragraph 55 of the judgment that the appellant had not established that the compound word at issue had acquired its own meaning and by denying on that basis that it was sufficiently distinctive.
Ifølge appellanten opfylder det samlede tegn EURO-HYPO kriteriet om sin egen betydning.
According to the appellant, the overall sign EUROHYPO fulfils the criterion of having its own meaning.
Selv om det antages, at de individuelle bestanddele »euro« og »hypo« faktisk opfattes som en beskrivende angivelse af den europæiske valuta og hypotek, har udtrykket »eurohypo« større chance for at blive forstået af den tyske kundekreds som en forkortelse for »Europäische Hypothekenbank« (»europæisk hypotekbank«) — hvis det ikke blot er som en angivelse af appellanten som oprindelsesvirksomheden — og dermed i en betydning, der går ud over summen af valutaen »euro« og begrebet »hypo«. Dette er i øvrigt bevist
Even if it were to be accepted that the individual elements ‘euro’ and ‘hypo’ are actually understood as a descriptive indication of the European currency and of the word ‘hypothek’ (mortgage), the word ‘eurohypo’ is more likely to be understood by the German public as an abbreviation of ‘Europäische Hypothekenbank’ (‘European mortgage bank’) — apart merely from being an indication of the appellant as the undertaking of origin — and therefore in a sense is more than the sum of the currency ‘euro’ and the idea of ‘hypothek’.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P gennem mange andre bankers praksis, hvor firmanavnet indeholder bestanddelen »hypo«, og gennem stiftelseshistorien for appellanten, som blev skabt ved en fusion, nemlig med »Eurohypo AG Europäische Hypothekenbank der Deutschen Bank«, for at blive »Deutsche Hypothekenbank Frank-furt-Hamburg AG«.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P proved by the practice of numerous other banks whose names include the element ‘hypo’ as well as by the history of the creation of the appellant, arising from a merger with inter alia ‘Eurohypo AG Europäische Hypothekenbank der Deutschen Bank’, to become ‘Deutsche Hypothekenbank Frank-furt-Hamburg AG’.
Et beskrivende tegn er således normalt omfattet af begge bestemmelsers anvendelsesområde.
sign normally falls within the scope of both rules.
Det giver derfor sig selv, at de regler, der i retspraksis anvendes på forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), vedrørende konstateringen af et sammensat ords beskrivende karakter, ligeledes finder anvendelse ved analysen af et beskrivende udtryk i forbindelse med forordningens artikel 7, stk. 1, litra b), i det omfang undersøgelseskriteriet for de to bestemmelser er den berørte kundekreds’ opfattelse.
Therefore it is self-evident that the rules identified in the caselaw concerning Article 7(l)(c) of the regulation with regard to findings on the descriptiveness of a compound word are equally applicable to the analysis of a descriptive term in the context of Article 7(1)(b) of the regulation, in so far as the criterion for examining both rules is the relevant public’s perception.
Appellanten har ikke godtgjort, hvorfor den forskellige almene interesse, der ligger bag hver af bestemmelserne, skal indebære en forskellig fortolkning af det beskrivende udtryk i forhold til bestemmelsen.
The appellant fails to show why the different public interest that underlies each of the rules should lead to a different interpretation of the criterion of the descriptive term, depending on the rule at issue.
Harmoniseringskontoret er af den opfattelse, at spørgsmålet, om forbrugeren opfatter et udtryk som beskrivende, netop ikke afhænger af beskyttelsesformålet med den bestemmelse, der skal anvendes.
OHIM considers that the question whether the consumer will perceive a word as descriptive precisely does not depend on the protection which the rule to be applied seeks to achieve.
Appellanten synes i øvrigt at dele dette synspunkt, eftersom appellanten vil overføre retspraksis i BABY-DRY-dommen, der vedrørte forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), på den foreliggende sag.
Furthermore, the appellant appears to share this point of view, since it would like to transpose the caselaw in BABY-DRY, handed down in the context of Article 7(l)(c) of the regulation, to the present case.
Appellanten har endelig anført, at mens den almene interesse, der ligger bag forordningens artikel 7, stk. 1, litra b), henviser til behovet for ikke uberettiget at begrænse de tegn, der står til rådighed for andre erhvervsdrivende, som markedsfører varer eller tjenesteydelser som de, for hvilke der er ansøgt om registrering, hviler den almene interesse i forordningens artikel 7, stk. 1, litra c), på afgørende vis på behovet for, at tegnet frit kan anvendes af alle.
Finally, the appellant states that, while the public interest underlying Article 7(1) (b) of the regulation is based on the need not to restrict unjustifiably the availability of the sign for other operators which market goods or services such as those in respect of which registration is sought, the public interest which Article 7(1)(c) of the regulation is designed to protect is clearly based on the requirement that the sign may be freely used by all.
Appellanten har anført, at appelkammeret begrænsede sig til at påstå — uden
In response to the appellant, which states that the Board of Appeal simply maintained,
EUROHYPO MOD KHIM kendsgerninger enhver har kendskab til, og som navnlig forbrugerne af disse varer har kendskab til 10.
EUROHYPO v OHIM particular known by the consumers of those goods.
I denne sag, således som det fremgår af præmis 20 i den appellerede dom, analyserede appelkammeret ikke kun betydningen af bestanddelene »euro« og »hypo«, men også de mulige betydninger af det sammensatte udtryk »eurohypo«.
In this case, as the judgment under appeal points out in paragraph 20, the Board of Appeal analysed not only the meaning of the elements ‘euro’ and ‘hypo’ but also the possible meanings of the compound word ‘eurohypo’.
Appelkammeret redegjorde i den anfægtede afgørelses punkt 14 navnlig for, at dette udtryk for den tyske forbruger betegnede finansielle transaktioner, der var sikret ved pantsætning, og finansiering, navnlig af fast ejendom, men også inden for andre områder, hvor der er behov for pantsætning 11.
In particular, the Board of Appeal states, in paragraph 14 of the contested decision, that this word will, for the German consumer, denote financial transactions guaranteed by securities and financing, notably in property affairs but also in other spheres where securities are needed.
I punkt 16 forkla- rede appelkammeret, at løsningen i dommen i sagen Procter & Gamble mod KHIM 12 ikke kunne anvendes i denne sag, idet ordenes rækkefølge, der var usædvanlig i denne dom, 10 — Rettens dom af 22.6.2004, sag T-185/02, Ruiz-Picasso m.fl. mod KHIM — DaimlerChrysler (PICARO), Sml. II, s. 1739, præmis 29.
11In paragraph 16, the Board of Appeal states that the Court of Justice’s solution in Proctor & Gamble v OHIM 12cannot be accepted in this case, since this judgment considered the unusual word order crucial to declaring 10 — Case T-185/02 Ruiz-Picasso and Others v OHIM — DaimlerChrysler (PICARO) [2004] ECR II-1739, para- graph 29.
I henhold til forordningens artikel 74, stk. 1, skal undersøgerne ved Harmoniseringskontoret — og i forbindelse med klage dets appelkamre — foretage en ex officioprøvelse af de faktiske omstændigheder med henblik på at afgøre, om det varemærke, der er søgt registreret, er omfattet af en af registreringshindringerne i samme forordnings artikel 7 8. Det skal imidlertid fastslås, at denne bestemmelse ikke præciserer, hvorledes Harmoniseringskontoret skal foretage denne undersøgelse.
Under Article 74(1) of the regulation, OHIM examiners and, on appeal, the Boards of Appeal of OHIM are required to examine the facts of their own motion in order to determine whether the mark applied for falls under one of the grounds for refusal of registration laid down in Article 7 of the regulation.
Det følger af Rettens praksis, således som det også er anført i præmis 19 i den appellerede dom, at appelkammeret ikke skal retfærdiggøre sin afgørelse ved fremlæggelse af beviser 9.
It is evident from the caselaw of the Court of First Instance, as the judgment under appeal in this case points out in paragraph 19, that the Board of Appeal is not obliged to justify its action by the production of evidence.
Det fremgår ligeledes af Rettens praksis, at appelkammeret kan støtte sin analyse på kendsgerninger, der følger af almen praktisk erfaring ved markedsføring af forbrugsgoder, hvilke
9It is also clear from the caselaw of the Court of First Instance that the Board of Appeal may base its analysis on facts arising from practical experience generally acquired from the marketing of general consumer goods which are likely to be known by anyone and are in
12 — Dommen nævnt ovenfor.
12 — Cited in footnote 6.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P blev anset for afgørende for, at »BABY-DRY« (i stedet for dry baby) ikke var beskrivende i forhold til bleer til babyer.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P that ‘BABY-DRY’ (instead of dry baby) was not descriptive of babies’ nappies; there is no such unusual 13 sequence of words in the present case.
Der er imidlertid ikke en sådan usædvanlig rækkefølge 13i denne sag 14.
14 that the elements concerned, which are not distinctive if viewed alone, also cannot become distinctive when they are combined, instead of basing its assessment on the average consumer’s perception of this combination as a whole.
Appellantens første anbringende skal dermed forkastes 15.
The appellant’s first ground of appeal should therefore be rejected. 15
B — Det andet anbringende
B — The second ground of appeal
Det skal først bemærkes, at det alene er Retten, der har kompetence dels til at fastlægge sagens faktiske omstændigheder, når bortses fra tilfælde, hvor den faktiske urigtighed af Rettens konstateringer fremgår af de aktstykker, den har fået forelagt, dels til at tage stilling til disse faktiske omstændigheder.
It should be borne in mind first of all that the Court of First Instance has exclusive jurisdiction to make findings of fact, save where a substantive inaccuracy in its findings is attributable to the documents submitted to it, and to appraise those facts.
Bedømmelsen af de faktiske omstændigheder udgør dermed ikke et retsspørgsmål, der er undergivet Domstolens prøvelsesret under en appelsag, medmindre der er tale om en forvanskning af de for Retten fremlagte beviser 16.
That appraisal thus does not, save where the clear sense of the evidence produced before it has been distorted, constitute a point of law which is subject, as such, to review by the Court of Justice on appeal. 16
Appellanten har først kritiseret Retten for at have lagt den antagelse til grund, at de
The appellant first criticises the Court of First Instance for relying on the argument
Det samme gælder ikke, hvis ord, der ikke anvendes i en sædvanlig kombination, kombineres således, at de former et sammensat ord, hvis opbygning er usædvanlig, og som let kan huskes.
This does not apply, however, where words that are not usually used in combination are combined in such a way as to form a compound word which is unusual in its structure and can be easily memorised.
Mindre stilistiske variationer, såsom at sammensatte ord, der normalt er adskilte, sættes sammen, ændrer ikke på et manglende særpræg, medmindre der skabes et helt andet helhedsindtryk.
Minor stylistic variations, such as joining words that are normally separated, change nothing with regard to lack of distinctiveness, unless a completely different overall impression is created.
15 — I den tidligere nævnte dom i sagen KHIM mod Celltech stadfæstede Domstolen Rettens dom, hvori det blev antaget, at appelkammeret burde have bevist, f.eks. ved at henvise til videnskabelig litteratur, nøjagtigheden af de konstateringer, som det støttede sig til ved konklusionen om, at varemærket CELLTECH var beskrivende, mens appelkammeret havde antaget, at »den pågældende forbruger [specialister og gennemsnitsforbrugeren] vil opfatte ordkombinationen CELLTECH umiddelbart og utvetydigt som et ord, der betegner aktiviteter på området for cellulær teknologi, samt varer, apparater og materiale, der anvendes i forbindelse med, eller som er resultatet af disse aktiviteter«.
16 — See, inter alia, Case C-449/99 P EIB v Hautem [2001] ECR I-6733, paragraph 44; Case C-104/00 P DKV v OHIM [2002] ECR I-7561, paragraph 22; Case C-173/04 P Deutsche SiSi-Werke v OHIM [2006] ECR I-551, paragraph 35; Case C-240/03 P Comunità montana della Valnerina v Commission [2006] ECR I-731, paragraph 63; Case C-206/04 P Mülhens v OHIM [2006] ECR I-2717, paragraph 41; Storck v OHIM, cited in footnote 8, paragraph 40; Case C-412/05 P Alcon v OHIM [2007] ECR I-3569; and Case C-334/05 P OHIM v Shaker [2007] ECR I-4529.
EUROHYPO MOD KHIM elementer taget hver for sig mangler fornødent særpræg, udelukker nemlig ikke, at den kombination, som de udgør, kan have fornødent særpræg 17.
EUROHYPO v OHIM elements, considered separately, is devoid of any distinctive character does not mean that their combination cannot present a distinctive character.
sum af de bestanddele, det er sammensat af, hvilket forudsætter enten, at ordet på grund af kombinationens usædvanlige karakter i forhold til de nævnte varer eller tjenesteydelser skaber et indtryk, der ligger tilstrækkeligt fjernt fra det indtryk, som er fremkaldt ved den blotte sammenlægning af de angivelser, der meddeles ved de bestanddele, som ordet er sammensat af, således at det er mere end summen af de nævnte bestanddele, eller at ordet er blevet en del af den daglige sprogbrug og heri har fået sin egen betydning, således at det nu er selvstændigt i forhold til de bestanddele, det er sammensat af.
17 the mere sum of its parts: that assumes either that because of the unusual nature of the combination in relation to the goods or services the word creates an impression which is sufficiently far removed from that produced by the mere combination of meanings lent by the elements of which it is composed, with the result that the word is more than the sum of its parts, or that the word has become part of everyday language and has acquired its own meaning, with the result that it is now independent of its elements.
Retten redegjorde i den appellerede doms præmis 51 for det første for, at appelkammeret med rette havde anført, at den berørte kundekreds opfattede bestanddelen »euro« i finansielle sammenhænge som den valuta, der benyttes i Den Europæiske Union, og som en beskrivelse af denne monetære zone eller endog, således som appellanten har anført, som en forkortelse for ordet »Europa«.
The Court of First Instance first of all stated, in paragraph 51 of the judgment under appeal, that the Board of Appeal had rightly observed that the public concerned perceived ‘euro’, in the financial field, as the currency which is in circulation in the European Union and which describes that monetary area or also, as the appellant claims, as the abbreviation of the word ‘Europe’.
Denne bestanddel betegner således ifølge Retten, i det mindste med en af sine mulige betydninger, en egenskab ved de pågældende finansielle ydelser.
That element therefore designates, according to the Court of First Instance, at least in one of its possible meanings, a characteristic of the financial services in question.
Retten redegjorde dernæst i den appellerede doms præmis 52 for, at appelkammeret med rette havde antaget, at i forbindelse med finansielle tjenesteydelser blev bestanddelen »hypo« af gennemsnitsforbrugeren forstået som en forkortelse for udtrykket »hypotek«.
The Court of First Instance next stated, in paragraph 52 of the judgment under appeal, that the Board of Appeal had rightly held that in the context of financial services ‘hypo’ was understood by the average consumer as an abbreviation of the term ‘hypothek’.
Retten konkluderede i præmis 55 på den ene side, at ordmærket EUROHYPO er en enkel kombination af to beskrivende bestanddele, der ikke skaber et indtryk, der ligger tilstrækkeligt fjernt fra det indtryk, som er fremkaldt ved den blotte sammenlægning af de bestanddele, det er sammensat af, således at det er mere end summen af de nævnte bestanddele, og på den anden side, at appellanten ikke havde godtgjort, at dette sammensatte ord er blevet en del af den daglige sprogbrug og heri har fået sin egen betydning, men derimod havde hævdet, at ordmærket EUROHYPO ikke er blevet en del af den daglige, tyske sprogbrug til beskrivelse af finansielle tjenesteydelser.
The Court of First Instance concluded from this, in paragraph 55, that, first, the word sign EUROHYPO is a straightforward combination of two descriptive elements, which does not create an impression sufficiently far removed from that produced by the mere combination of the elements of which it is composed to amount to more than the sum of its parts and that, secondly, the appellant did not show that that compound word had become part of everyday language and had acquired a meaning of its own, but argued, to the contrary, that the word sign EUROHYPO has not become part of everyday German for describing financial services.
Retten bemærkede herefter i præmis 54, at det fremgår af retspraksis, at et varemærke, der består af et ord sammensat af bestanddele, der hver for sig er beskrivende for egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke der er ansøgt om registrering, i sig selv er beskrivende for disse varer eller tjenesteydelsers egenskaber, medmindre der er en tydelig afvigelse mellem ordet og den blotte
The Court of First Instance then pointed out, in paragraph 54, that it is clear from the caselaw that a mark consisting of a word composed of elements, each of which is descriptive of characteristics of the goods or services in respect of which registration is sought, is itself descriptive of the characteristics of those goods or services unless there is a perceptible difference between the word and
Appellanten har sammenlignet nærværende sag med de sager, der gav anledning til SAT.1-dommen og BABY-DRY-dommen. I den første af disse sager var det navnlig den
The appellant compares this case to the judgments in SAT.1 v OHIM and Proctor & Gamble v OHIM. In the first of these judgments, it was in particular because the Court 17 — SAT.1 v OHIM, cited in footnote 5, paragraph 28.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-304/06 P at tegnet EUROPIG ikke kunne registreres for bl.a. charcuterivarer, idet dette tegn ikke skabte »et indtryk, der ligger tilstrækkeligt langt fra det indtryk, som fremkaldes ved den blotte sammenstilling af de ordbestanddele, som det består af, således at betydningen eller rækkevidden heraf ændres« 22.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-304/06 P alia, meat products, since this sign does not create ‘an impression sufficiently far removed from that produced by the mere juxtaposition of the verbal elements of which it is composed as to modify the meaning or the scope’. 22
Appellantens argument, hvorefter Retten ikke vurderede helhedsindtrykket af ordmærket EUROHYPO, kan derfor ikke tages til følge.
Therefore, the appellant’s argument that the Court of First Instance did not assess the overall impression arising from the word sign ‘EUROHYPO’ should not be accepted.
omstændighed, at Retten ikke tog hensyn til det fantasifulde element ved det helhedsindtryk, som ordsammensætningen SAT.2 fremkaldte, der begrundede, at Domstolen ophævede Rettens dom 18.
of First Instance did not take into account the existence of an element of imaginativeness in the overall impression produced by the term SAT.2 that the Court of Justice set aside the judgment of the Court of First Instance.
I nærværende sag er der imidlertid intet fantasifuldt element — i modsætning til det af appellanten hævdede — der indebærer nogen form for originalitet, som kan give ordmærket EUROHYPO det mindste særpræg.
18 In the present case, contrary to what the appellant maintains, there is no element of imaginativeness introducing any originality that might confer the slightest distinctiveness on the word sign EUROHYPO.
Ifølge appellanten er dette kriterium udelukkende relevant i forbindelse med artikel 7, stk. 1, litra c).
According to the appellant, that criterion is relevant only in the context of Article 7(1)(c).
Det er i øvrigt interessant at fastslå, at Retten i en dom af 14. juni 2007 har antaget,
It is also interesting to note that, in a judgment of 14 June 2007, the Court of First Instance took the view that the word sign EUROPIG could not be registered for, inter
Den appellerede dom stadfæstede faktisk afgørelsen fra appelkammeret, som
The judgment under appeal confirmed the decision of the Board of Appeal, which
19 — Dommen i sagen Procter & Gamble mod KHIM, præmis 43.20 — A.st., præmis 40. 21 — Vedrørende begrebet »tydelig afvigelse«, jf. generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomers forslag til afgørelse fremsat den 31.1.2002 i sag C-363/99, Koninklijke KPN Nederland, dom af 12.2.2004, Sml. I, s. 1619, punkt 69 ff.
19 — Proctor & Gamble v OHIM, cited in footnote 6, paragraph 43. 20 — Ibid., paragraph 40.
EUROHYPO MOD KHIM forfølger imidlertid et formål af almen interesse 24, som kræver, at de tegn og angivelser, navnlig fandt, at ordmærket EUROHYPO var beskrivende for tjenesteydelserne »finansiel virksomhed; valutarisk virksomhed; ejendomsmæglervirksomhed; finansielle tjenesteydelser; finansiering«, og herved henviste til forordningens artikel 7, stk. 1, litra b).
EUROHYPO v OHIM tion pursues an aim which is in the public interest, 24which requires that descriptive considered inter alia that the word sign EUROHYPO was descriptive of ‘financial affairs; monetary affairs; real estate affairs; provision of financial services; financing’, under reference to Article 7(1)(b) of the regulation.
der beskriver egenskaber ved de varer eller tjenesteydelser, for hvilke der ansøges om registrering, frit skal kunne bruges af alle 25.
signs or indications relating to the characteristics of goods or services in respect of which registration is sought may be freely used by all.