natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der blev den 15. og den 24. august 1990 indført nogle partier smør, der var udført fra Nederlandene med ydelse af eksportrestitutioner, til Tyskland via DDR, uden at der blev opkrævet importafgift.
Before the Court that, between 15 and 24 August 1990, consignments of butter exported from the Netherlands, in respect of which export refunds had been granted, were imported into Germany, passing through the GDR, without any levy being charged.
I sit svar bestred den tyske regering, at den havde undladt at opfylde sine forpligtelser i henhold til traktaten og gentog sin opfattelse, hvorefter der ikke var opstået nogen toldskyld ved indførslen af de pågældende partier smør.
As regards the Commission's first allegation, it is clear from Articles 1(c) and 14(2) of Regulation No 804/68 that levies are chargeable on the import of butter into the Community.
Hvad angår Kommissionens første klagepunkt, fremgår det af artikel 1, litra c), og artikel 14, stk. 2, i forordning nr. 804/68, at der opkræves en importafgift ved indførsel af smør til Fællesskabet.
In its reply the German Government denied having failed to fulfil its obligations under the Treaty and reiterated its view that no customs debt had arisen when the consignments of butter in question were imported.
Ved skrivelse af 30. oktober 1996 fremsatte Kommissionen en begrundet udtalelse.
By letter of 30 October 1996, the Commission issued a reasoned opinion.
Parterne er enige om, at de pågældende partier smør, der blev indført til Tyskland og dermed til Fællesskabet, ikke opfyldte nogen af betingelserne i artikel 1, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 2252/90.
It is common ground that, upon importation into Germany, and thus into the Community, the consignments of butter at issue fulfilled none of the conditions laid down in the first subparagraph of Article 1(2) of Regulation No 2252/90.
Det følger heraf, at de pågældende partier smør ikke kunne være omfattet af suspensionen i artikel 1 i forordning nr. 2252/90, således at der skulle opkræves en importafgift.
It follows that the consignments of butter concerned could not benefit from the suspension provided for by Article 1 of Regulation No 2252/90, with the result that an import levy had to be charged.
Den 30. december 1996 svarede den tyske regering på den begrundede udtalelse og fremhævede, at Kommissionen ikke havde taget tilstrækkeligt hensyn til den særlige og exceptionelle situation, der var opstået ved den tyske foreningsproces, at den ikke havde vurderet den retlige betydning af tilbagebetalingen af de i Nederlandene udbetalte eksportrestitutioner korrekt, og at der ikke var opstået nogen toldskyld på grundlag af denne importafgift.
On 30 December 1996 the German Government replied to the reasoned opinion, contending that the Commission had not taken sufficient account of the particular and exceptional situation created by the process of German reunification, that it had not correctly apprehended the legal significance of the repayment of the export refunds granted in the Netherlands and that no debt had arisen in respect of the levy.
Da Kommissionen ikke var overbevist af denne argumentation, anlagde den denne sag.
The Commission rejected that argument and brought the present action.
Med hensyn til den tyske regerings argument om, at der ikke var opstået nogen toldskyld, fordi forordning nr. 2252/90 ikke foreskriver nogen toldbehandlingsprocedure, fremgår det af denne dom, at de toldbestemmelser, der normalt gælder for produkter fra tredjelande, uden for anvendelsesområdet for den undtagelse, der er indført ved forordning nr. 2252/90, fortsat fandt anvendelse indtil datoen for foreningen.
As regards the German Government's argument that no customs debt arose because Regulation No 2252/90 does not provide for the observance of any customs procedure, paragraph 40 of this judgment makes it clear that, outside the scope of the exception provided for by Regulation No 2252/90, the customs rules normally applicable to products from nonmember countries remained applicable until the date of reunification.
Det bemærkes, at det anføres i den tredje betragtning til forordning nr. 2252/90, at Forbundsrepublikken Tyskland samarbejder snævert med Kommissionen for efter aftale med DDR at træffe foranstaltninger til sikring af, at den fælles landbrugspolitiks bestemmelser med hensyn til tredjelande ikke omgås.
It is appropriate to point out that the third recital in the preamble to Regulation No 2252/90 states that the Federal Republic of Germany is to maintain a close liaison with the Commission in order to take, in concert with the GDR, such measures as may be necessary to ensure that the provisions of the common agricultural policy as regards third countries are not circumvented.
Desuden bemærkes, at i henhold til artikel 2 og 3 i forordning nr. 4151/88 er varer, som er indført på Fællesskabets toldområde, fra deres indførsel undergivet toldmyndighedernes tilsyn og skal omgående af den person, der foretager denne indførsel, befordres enten til et af toldmyndighederne anvist toldsted eller til et andet af disse myndigheder anvist eller godkendt sted eller til en frizone.
Moreover, under Articles 2 and 3 of Regulation No 4151/88, goods brought into the customs territory of the Community are, from the time of their entry, subject to customs supervision and must be conveyed by the person bringing them into the Community without delay either to the customs office specified by the customs authority or to any other place specified or approved by that authority or to a free zone.
Med hensyn til den tyske regerings argument om indførelse af en de facto told- og landbrugsunion baseret på en aftale mellem de to tyske stater, fremgår det af retspraksis, at en medlemsstat ikke under henvisning til en aftale, som den har indgået med et tredjeland, kan begrunde manglende overholdelse af bestående fællesskabsretlige bestemmelser.
As regards the German Government's argument that the establishment of a customs and agricultural union was based on an agreement between the two German States, it is clear from the case-law that a Member State cannot rely on an agreement concluded by it with a nonmember country to justify failure to observe existing provisions of Community law.
Den tyske regering kan ikke unddrage sig forpligtelsen til at opkræve importafgifter under henvisning til, at der ikke er opstået en toldskyld.
The German Government cannot invoke the absence of any customs debt in order to escape the obligation of charging import levies.
Hvad angår den tyske regerings argument om, at indførelsen af en de facto told- og landbrugsunion udtrykkeligt er blevet krævet af Kommissionen, bemærkes blot, at bortset fra de tilfælde, hvor den udtrykkeligt har fået tillagt sådanne beføjelser, kan Kommissionen ikke give garantier vedrørende en bestemt adfærds forenelighed med fællesskabsretten.
As regards the German Government's assertion that the establishment of a customs and agricultural union was expressly required by the Commission, it need merely be pointed out that the Commission may not, except where such powers are expressly conferred upon it, give guarantees concerning the compatibility of particular practices with Community law.
Under alle omstændigheder har den ikke bemyndigelse til at tillade en adfærd, som er i strid med fællesskabsretten.
In no circumstances does it have the power to authorise practices which are contrary to Community law.
Imidlertid fremgår det af den femte betragtning til forordning nr. 2252/90, at formålet med at gøre suspensionen af opkrævning af importafgift
Although Article 2 of Regulation No 2252/90 does not expressly refer to the products which are shown to meet one of the conditions laid down in the first subparagraph of Article 1(2) of that regulation, it is clear from settled case-law of the Court that, where a provision of Community law is open to several interpretations, preference must be given to that interpretation which ensures that the provision retains its effectiveness.
Det følger heraf, at Kommissionens andet klagepunkt må lægges til grund.
It follows that the Commission's allegation must be upheld.
samhandelen mellem var suspenderet i Fællesskabet og DDR.
the export refund and, in particular, the collection of import levies, the only purpose pursued was to identify the agricultural products for which such collection was suspended in trade between the Community and the GDR.
afhængig af de betingelser, der er fastsat i artikel 1, stk. 2, første afsnit, var at undgå indførsel til Fællesskabet uden opkrævning af importafgift af produkter, hvis prisniveau ikke ligger på linje med Fællesskabets prisniveau.
It is clear from the fifth recital in the preamble to Regulation No 2252/90 that the aim of making application of the suspension of the collection of levies contingent upon the conditions laid down in the first subparagraph of Article 1(2) was to avoid products not priced at a similar level to that in the Community being imported into the Community without any levy being collected.
Det følger heraf, at henvisningen i artikel 2 i forordning nr. 2252/90 til artikel 2 til 5 i forordning nr. 1795/90 kun gjaldt for produkter, som var omfattet af suspensionen af opkrævning af afgift ved import fra DDR, dvs. de produkter, som opfyldte en af de tre betingelser i sidstnævnte forordnings artikel 1, stk. 2, første afsnit.
It follows that the reference to Articles 2 to 5 of Regulation No 1795/90 contained in Article 2 of Regulation No 2252/90 applied only to products which benefited from the suspension of the collection of levies on importation from the GDR, that is to say to those which met any one of the three conditions laid down in the first subparagraph of Article 1(2) of the latter regulation.
I denne forbindelse bemærkes, at opkrævningen af importafgift ved artikel 1 i forordning nr. 2252/90 alene er blevet suspenderet for landbrugsprodukter, for hvilke det blev godtgjort, at de opfyldte en af de tre betingelser i bestemmelsens stk. 2, første afsnit.
It must be borne in mind that Article 1 of Regulation No 2252/90 suspended the collection of import levies solely for agricultural products which had been shown to meet one of the three conditions laid down in the first subparagraph of Article 1(2) thereof.
De fællesskabstoldbestemmelser, der normalt gjaldt for produkter fra tredjelande, herunder artikel 2 og 3 i forordning nr. 4151/88, gjaldt, hvis ingen af disse betingelser var opfyldt.
If none of those conditions were fulfilled the customs rules normally applicable to agricultural products from nonmember countries, including Articles 2 and 3 of Regulation No 4151/88, were applicable.
Det er følgelig på tidspunktet for deres indførsel på Fællesskabets område, at de pågældende produkter skulle opfylde en af de tre betingelser, og ikke på et senere tidspunkt.
It was thus when they were brought in to the Community territory that the products concerned had to meet one of the three conditions, not at a later stage.
Det følger heraf, at Forbundsrepublikken Tysklands forpligtelse til at opkræve importafgift af de pågældende partier smør, for hvilke der var blevet udbetalt en eksportrestitution i Nederlandene, en forpligtelse, der opstod, da disse blev indført på Fællesskabets område, består uafhængigt af resultatet af eventuel retsforfølgning for overtrædelse af fællesskabsbestemmelserne om eksport.
As regards the German Government's argument based on the fact that a Netherlands court ordered repayment of the export refund granted in the Netherlands, it must be pointed out that the Community import and export rules operate independently from each other. Although the third condition laid down in the first subparagraph of Article 1(2) of Regulation No 2252/90 does create a link between the grant of
Hvad angår den tyske regerings argument om, at en nederlandsk domstol har opretholdt en afgørelse om, at den i Nederlandene udbetalte eksportrestitution skal tilbagebetales, bemærkes, at fællesskabsbestemmelserne om import og eksport fungerer uafhængigt af hinanden.
It follows that the obligation to charge the import levy on the consignments of butter concerned, which had benefited from an export refund in the Netherlands, to which the Federal Republic of Germany became subject when they entered the Community territory, exists irrespective of the outcome of any proceedings for infringement of the Community export rules.
Generaladvokat A Saggio fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 23. september 1999.
Advocate General A Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 23 September 1999.
15. juni 2000 og
15 June 2000 and 911156/EEC — Concept of waste)
Præjudiciel »Miljø - direktiv 75/442/EØF (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Environment — Directives 75/442/EEC (Fifth Chamber)
Ved to kendelser afsagt den 25. november 1997 har Nederlandse Raad van State i hver af de to sager stillet to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975.
By two orders of 25 November 1997, the Nederlandse Raad van State (Council of State, The Netherlands) referred to the Court in each case two questions for a preliminary ruling on the interpretation of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975.
fra katalysatorer, der anvendes til produktion af propylenoxid.
LUWA bottoms are one of the by-products of the manufacturing process used by ARCO.
I et dertil bestemt anlæg udvindes molybdænen af strømmen af kulbrinter, og ved denne proces opstår det stof, som ARCO betegner som LUWA-bottoms.
In addition to propylene oxide and tertiary butyl alcohol, that manufacturing process produces a flow of hydrocarbons containing molybdenum.
Disse LUWA-bottoms, som har en kalorieværdi på 25-28 MJ/kg, finder anvendelse som brændsel i cementindustrien.
Those LUWA-bottoms, which have a calorific value of between 25 and 28 MJ/kg, are destined for use as a fuel in the cement industry.
Disse spørgsmål er blevet rejst under retssager anlagt til prøvelse af administrative afgørelser vedrørende stoffer, der anvendes som brændsel i cementindustrien eller til at producere elektricitet, og den forelæggende ret ønsker oplyst, om stofferne er råvarer eller affald i direktivets forstand.
Those questions arose in the context of appeals lodged against administrative decisions concerning substances destined to be used as fuel in the cement industry or to produce electrical energy; the national court is in doubt as to whether those substances constitute raw materials or waste within the meaning of the directive.
Sag C-418/97
Case C418/97
Den kompetente myndighed erklærede, at den ikke ville modsætte sig den påtænkte udførsel af dette »affald« i perioden indtil 1. februar 1996.
The competent authority stated that it had no objection to the contemplated export of that ■waste' until 1 February 1996.
ARCO indgav klage til myndigheden over denne afgørelse.
ARCO lodged a complaint with the competent authority against that decision.
Den nævnte myndighed afviste klagen som grundløs.
The competent authority rejected the complaint as unfounded.
Herefter har ARCO anlagt en sag til prøvelse af denne afgørelse ved den forelæggende ret.
ARCO therefore lodged an appeal against that decision before the Nederlandse Raad van State.
ARCO Chemie Nederland Ltd »«ansøgte Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (boligminister, minister for fysisk planlægning og miljøminister, herefter benævnt »den kompetente myndighed«) om tilladelse til udførsel af 15 000 000 kg »LUWA-bottoms« til Belgien.
ARCO Chemie Nederland Ltd applied to the Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (Minister for Housing, Planning and the Environment, hereinafter the 'competent authority') for authorisation to export to Belgium 15 000 000 kg of 'LU WA-bottoms'.
Nederlandse Raad van State har besluttet at udsætte sagen og at forelægge to præjudicielle spørgsmål for Domstolen.
The Nederlandse Raad van State is unsure as to whether the shipment of LUWA-bottoms to Belgium is covered by Council Regulation (EEC) No 259/93 of 1 February 1993 on the supervision
Raad van State besluttet at udsætte sagen og stille Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
It is therefore necessary to determine whether that substance constitutes waste for the purposes of the directive.
Indledningsvis bemærkes, at i henhold til direktivets artikel 1, litra a), skal ethvert stof eller enhver genstand, som henhører under en af kategorierne i bilag I, og som indehaveren skiller sig af med eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med, betragtes som affald.
Vereniging Dorpsbelang Hees and others lodged complaints against the decision of 18 July 1995 approving the specifications. When the Director rejected those complaints as inadmissible or as unfounded, they appealed to the Nederlandse Raad van State.
Det følger heraf, at anvendelsesområdet for begrebet affald afhænger af, hvorledes udtrykket »skille sig af med« skal forstås.
For reasons analogous to those stated in connection with Case C-418/97, the Nederlandse Raad van State decided to stay proceedings and to refer several questions to the Court for a preliminary ruling.
Ansøgningen hang sammen med et projekt vedrørende anvendelse af trærester, der leveres i form af træflis, og som stammer fra bygge- og nedrivningsvirksomheder. Denne træflis skulle efter formaling til træpulver anvendes som brændsel ved produktion af elektricitet.
It should be noted as a preliminary that pursuant to Article 1(a) of the directive any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard is to be regarded as waste.
Ansøgningen betegnede ikke disse stoffer som affald og var ikke en ansøgning om udstedelse af en tilladelse i henhold til loven om affald.
However, category Q16 in Annex I is a residual category in which any materials, substances or products which are not covered by the other categories may be classified.
Gelderlands provinsregering gav Epon den ansøgte tilladelse til formaling.
It follows that the scope of the term "waste' turns on the meaning of the term 'discard'.
Det er ifølge denne tilladelse forbudt at brænde eller fyre med affald i anlægget og lade affald komme i forbindelse med jorden eller grundvandet, medmindre ansøgningen gælder disse aktiviteter.
That application related to a project involving the use of wood residues from the construction and demolition sector delivered in the form of wood chips, which were to be transformed into wood powder and used as a fuel to generate electricity.
Det skal i øvrigt fremhæves, at Fællesskabets politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau, og den bygger bl.a. på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats.
The application did not describe those substances as waste and did not seek authorisation under the legislation on waste.
Det følger heraf, at begrebet affald ikke kan fortolkes indskrænkende.
The Gedeputeerde Staten van Gelderland granted Epon the authorisation applied for.
Det kræves i henhold til tilladelsen, at der skal være indgået aftale med leverandørerne om de kvalitetskrav (»acceptbetingelser«), der skal stilles til træflisen, og at direktøren for Miljø- og Vandtjenesten (herefter »direktøren«) har godkendt disse.
In that regard, the third recital in the preamble to Directive 75/442 states that 'the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste'.
Ved skrivelse fremsendte Epon acceptbetingelserne til direktøren, som godkendte dem ved skrivelse af 18. juli 1995.
The authorisation prohibits the incineration or dumping of waste within the undertaking's establishment or the placing of waste in the soil or groundwater other than in accordance with the application.
Endelig bemærkes det, at når der ikke foreligger fællesskabsbestemmelser på området, er medlemsstaterne frit stillet med hensyn til valget af de bevismidler, der kræves for de forskellige forhold, der defineres i det direktiv, som de gennemfører, idet fællesskabsrettens virkning dog ikke må begrænses.
It should further be pointed out that Community policy on the environment is to aim at a high level of protection and is to be based, in particular, on the precautionary principle and the principle that preventive action should be taken.
Det første spørgsmål i begge sager
It follows that the concept of waste cannot be interpreted restrictively.
Vereniging Dorpsbeland Hees m.fl. indgav klager over afgørelsen om godkendelse af 18. juli 1995. Disse klager blev dels afvist af direktøren uden behandling, dels afvist som ubegrundede, hvorefter Vereniging Dorpsbelang Hees m.fl. anlagde sag ved den forelæggende ret.
The authorisation requires that quality specifications ('conditions of acceptance') for the wood chips are to be agreed with the suppliers and approved by the Director of Environmental and Water Services (hereinafter 'the Director').
Af de samme grunde som dem, der er nævnt i forbindelse med sag C-418/97, har Nederlandse
Finally, it should be noted that in the absence of Community provisions, Member States are free to chose the modes of proof of the various matters defined in the directives which they transpose, provided that the effectiveness of Community law is not thereby undermined.
Med sit første spørgsmål i begge sager ønsker den forelæggende ret oplyst, om det kan udledes af den blotte omstændighed, at et stof som LUWA-Bottoms eller træflis er genstand for en
Epon submitted those specifications to the Director by letter; the Director approved them by letter of 18 July 1995.
punkt c), i sag C­418/97 drejer sig om stoffets produktionsmåde.
First question in both cases
behandling, der nævnes i bilag II Β til direktivet, at der er tale om at skille sig af med dette stof, og om stoffet derfor skal anses for affald i direktivets forstand.
By its first question in both cases the national court asks whether it may be inferred from the mere fact that a substance such as LUWA-bottoms or wood chips undergoes an operation referred to in Annex IIB to the directive that the substance has been discarded and whether it is therefore to be regarded as waste for the purposes of that directive.
Spørgsmål 2, punkt a) og b), i sag C­418/97 og spørgsmål 2, punkt b) og c), i sag C­419/97
Finally, part (a) of the second question in Case C419/97 relates to recycling operations.
Det bemærkes for det første, at det følger af ordlyden af direktivets artikel 1, litra a), at anvendelsesområdet for begrebet affald afhænger af betydningen af udtrykket »skille sig af med«.
Parts (a) and (b) of the second question in Case C418/97 and parts (b) and (c) of the second question in Case C419/97
Det følger dernæst nærmere af direktivets artikel 4 og af dets bilag II A og II B, at dette udtryk navnlig omfatter bortskaffelse og nyttiggørelse af et stof eller en genstand.
First, it follows from the wording of Article 1(a) of the directive that the scope of the term •waste' turns on the meaning of the term 'discard'.
Med spørgsmål 2, punkt a), i sag C­418/97 og spørgsmål 2, punkt b), i sag C­417/97 spørger den forelæggende ret nærmere bestemt, om der ved afgørelsen af, om anvendelse af LUWA­bottoms eller træflis som brændsel skal anses for at være at skaffe sig af med dem, skal tages hensyn til, at disse stoffer efter den almindelige opfattelse i samfundet er affald, eller at disse stoffer kan nyttiggøres som brændsel på en miljømæssigt forsvarlig måde og uden indgribende bearbejdning.
It follows more particularly from Article 4 of the directive and Annexes IIA and IIB thereto that that term includes, in particular, the disposal and the recovery of a substance or an object.
Som det også præciseres i den indledende bemærkning til de forskellige kategorier, der er opregnet i bilag II A og II B, angiver bilagene de former for bortskaffelse og nyttiggørelse, som benyttes i praksis.
As stated in the note preceding the various categories listed in Annexes IIA and IIB, those annexes are intended to list disposal and recovery operations as they occur in practice.