natgillin/translations-raw huggingface dataset:
39 — Jf. i denne retning Piatkowski-dommen, nævnt i fodnote 36, præmis 34, og dommen i sagen Hervein m.fl., nævnt i fodnote 11, præmis 51.
39 — See, to that effect, Piatkowski, cited in footnote 36, paragraph 34, and Hervein and Others, cited in footnote 11, paragraph 51.
40 — Det fremgår imidlertid af retspraksis, at dette kun gælder for så vidt som fællesskabsbestemmelserne i henhold til artikel 42 EF ikke skaber yderligere forskelle end dem, som allerede består på grund af den manglende harmonisering af de nationale lovgivninger, jf. i denne retning bl.a. Pinna-dommen, nævnt i fodnote 38, præmis 20 og 21.
40 — It appears, however, from caselaw that this holds true only to the extent that the Community rules pursuant to Article 42 EC do not add to the disparities which already stem from the absence of harmonisation of national legislation: see in that regard, inter alia, Pinna, cited in footnote 38, paragraphs 20 and 21.
41 — Domstolen har fremsat en tilsvarende betragtning, hvad angår direkte beskatning, i dom af 25.10.2007, sag C-427/05, Porto Antico di Genova, Sml. I, s. 9303, præmis 20.
41 — For a similar reasoning of the Court with regard to direct taxation, see Case C-427/05 Porto Antico di Genova [2007] ECR I-9303, paragraph 20.
Hvad dernæst angår spørgsmålet om forskelsbehandling, som B. Bosmann og den forelæggende ret har rejst, er det klart, at det samordningssystem, som er indført ved forordning nr. 1408/71, ikke sikrer — og i øvrigt ikke skal sikre — ligebehandling i alle henseender.
Second, as regards the question of discrimination raised by Ms Bosmann and the referring court, it is also clear that the coordination system established by Regulation No 1408/71 does not — and indeed cannot — guarantee equal treatment in all respects.
Som generaladvokat Sharpston har anført i sit forslag til afgørelse i sag C-212/06, er den medlemsstat,
As Advocate General Sharpston has pointed out in her Opinion in Case C-212/06, in so far as Article 13(2)(a)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-352/06 beskæftigelsesforholdet, foreligger to objektivt forskellige situationer 43, som følgelig på hvis område der skal opnås ligestilling, normalt beskæftigelsesstaten, for så vidt som artikel 13, stk. 2, litra a), bestemmer, at den gældende lovgivning som hovedregel er lex loci laboris 42.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06 the situations compared in that argument are objectively different. 43 Accordingly, they provides that, as a general rule, the applicable legislation is to be the lex loci laboris, the Member State in whose territory equality is to be achieved would normally be the State of employment.
kan føre til forskellige løsninger, hvad angår anvendelsen af bopælsstatens lovgivning og dermed også for så vidt angår retten til børnefamilieydelse i nævnte stat.
42 may also lead to different results in terms of the applicability of the law of the State of residence and hence in terms of entitlement to child-benefit in that State.
En vandrende arbejdstager skal derfor, når denne regel tages i betragtning, behandles på samme måde som alle andre arbejdstagere på den berørte stats område.
Thus, the migrant worker must, when, as in the present case, that rule is brought to bear, be treated equally as compared with all other workers employed on the territory of that State.
Heraf følger, at anvendelsen af artikel 13 i forordning nr. 1408/71 og navnlig de deri nævnte principper (lex loci laboris og anvendelse af lovgivningen i kun én medlemsstat), hvorefter en arbejdstager i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke har ret til børnefamilieydelse i bopælsmedlemsstaten og ikke kan tildeles børnefamilieydelse i beskæftigelsesstaten på grund af børnenes alder, er forenelig med retten til fri bevægelighed og lighedsprincippet.
It follows that the application of Article 13 of Regulation No 1408/71 and, in particular, of the principles reflected therein (lex loci laboris and applicability of the legislation of a single Member State only), with the result that an employed person in a situation such as that in issue in the main proceedings is not entitled to child benefit in the Member State of residence and cannot receive child benefit in the State of employment because of the age of the children, is compatible with the freedom of movement and the principle of equality.
Dette er tilsyneladende tilfældet her, idet den nederlandske lovgivning ikke generelt giver ret til børnefamilieydelse for børn i den omhandlede alder, hvorfor B. Bosmann bliver behandlet på præcis samme måde som personer, der bor og arbejder i Nederlandene.
Here, that is apparently the case, as Netherlands legislation does not in general recognise entitlement to child benefit in respect of children of the ages in issue, so that Ms Bosmann is being treated in that regard in exactly the same way as persons employed and residing in the Netherlands.
På grundlag af det anførte, er det, henset til forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 og i betragtning af retten til fri bevægelighed og ligebehandling, klart, at en person i en situation som den i hovedsagen omhandlede ikke har krav på, at bopælsstatens lovgivning anvendes med henblik på tildeling af børnefamilieydelse i henhold til denne lovgivning.
In the light of all the foregoing, it is clear that, under Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 and account being taken of the right to freedom of movement and equal treatment, a person in a situation such as that in issue in the main proceedings is not entitled to application of the legislation of the State of residence so as to receive child benefit as provided for under that legislation.
B. Bosmann kan ikke gøre gældende, at en person i hendes situation, som bor i en medlemsstat og alene er beskæftiget i en anden medlemsstat, udsættes for forskelsbehandling i forhold til personer, som udøver erhvervsmæssig beskæftigelse i bopælsstaten eller i forhold til personer, hvis ægtefælle er beskæftiget i nævnte stat.
Ms Bosmann cannot claim that a person in her situation, who resides in one Member State and merely pursues employment in another Member State, is discriminated against as compared with persons who also pursue a professional or trade activity in the Member State of residence or as compared with persons whose spouse is employed in that State.
Jeg er af den opfattelse, at der, når det tages i betragtning, at der er tale om et samordningssystem baseret på princippet om lex loci laboris og kriteriet om
In my view, in a system of coordination based on the principle of lex loci laboris and the criterion of employment,
43 — Forbuddet mod forskelsbehandling kræver, at ensartede situationer ikke må behandles forskelligt og forskellige situationer ikke behandles ens. Jf. i denne retning dom af 17.7.1997, sag C-354/95, National Farmers’ Union m.fl., Sml.
43 — The principle of nondiscrimination requires that comparable situations must not be treated differently and different situations must not be treated in the same way.
Betydningen af, at arbejdstageren hver dag vender tilbage til familiens bopæl
Relevance of the daily return of the employee to the family residence
Hvad angår spørgsmål 4 skal jeg alene bemærke, som den tyske regering har anført, at artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 bestemmer, at lovgivningen i beskæftigelsesstaten skal anvendes, når en person bor i en medlemsstat og har lønnet beskæftigelse på en anden medlemsstats område.
As regards Question 4, it suffices to note, as the German Government has sub - mitted, that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 provides that the legislation of the State of employment is to apply where a person resides in one Member State and is engaged in paid employment in the territory of another Member State.
Lex loci laboris-princippet skal således finde anvendelse, uanset om den berørte arbejdstager hver dag vender tilbage til familiens bopæl, hvilket nemlig er en tilfældig omstændighed, som ikke har nogen retlig betydning i det foreliggende tilfælde.
The lex loci laboris principle thus applies regardless of whether the employed person concerned returns to the family residence at the end of each working day, which is in fact a random circumstance with no legal relevance in the present context.
Af ovenstående grunde foreslår jeg Domstolen, at de af Finanzgericht Köln (Tyskland) forelagte spørgsmål besvares som følger:
For the reasons given above, I propose that the questions referred by the Finanzgericht Köln should be answered as follows:
»I henhold til Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 647/2005 af 13. april 2005, og Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71, som ændret ved forordning (EF) nr. 647/2005 og under hensyntagen til retten til fri bevægelighed og ligebehandling, har en person, som befinder sig i en situation som den, den forelæggende ret skal tage stilling til, ikke krav på, at lovgivningen i bopælsstaten finder anvendelse med henblik på tildeling af en børnefamilieydelse i henhold til denne lovgivning, uanset om vedkommende hver arbejdsdag vender tilbage til familiens bopæl.«
‘Under Regulation (EEC) No 1408/71 of the Council of 14 June 1971 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community, as amended by Regulation (EC) No 647/2005 of the European Parliament and of the Council of 13 April 2005, and Regulation (EEC) No 574/72 of the Council of 21 March 1972 laying down the procedure for implementing Regulation No 1408/71, also as amended by Regulation No 647/2005, and account being taken of the right to freedom of movement and equal treatment, a person in a situation such as that under examination by the referring court is not entitled to application of the legislation of the State of residence so as to receive child benefit as provided for under that legislation, regardless of the fact that that person returns to the family residence at the end of each working day.’
I sag C-352/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Finanzgericht Köln (Tyskland) ved afgørelse af 10. august 2006, indgået til Domstolen den 25. august 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Köln (Germany), made by decision of 10 August 2006, received at the Court on 25 August 2006, in the proceedings
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts og A. Tizzano samt dommerne K. Schiemann (refererende dommer), A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský og J. Klučka,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, A. Tizzano, Presidents of Chambers, K. Schiemann (Rapporteur), A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský and J. Klučka, Judges,
BOSMANN generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, efter at der er indgivet skriftlige indlæg af:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
— den spanske regering ved F. Díez Moreno, som befuldmægtiget
— the Spanish Government, by F. Díez Moreno, acting as Agent,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved V. Kreuschitz og I. Kauf-mann-Bühler, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 29. november 2007, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by V. Kreuschitz and I. Kaufmann-Bühler, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 29 November 2007, gives the following
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 13, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 13(2)(a) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 of 14 June 1971 on the application of social
Anmodningen er blevet fremsat i en sag mellem Brigitte Bosmann og Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Aachen (forbundsagenturet for arbejde — socialsikringskontoret i Aachen, herefter »Bundesagentur«) angående et afslag på tildeling af familieydelse i Tyskland.
The reference was made in the course of proceedings between Mrs Bosmann and the Bundesagentur für Arbeit — Familienkasse Aachen (Federal Employment Agency — Aachen Family Benefits Office, ‘the Bundesagentur’) concerning a refusal to grant child benefits in Germany.
»Reglerne om koordinering af de enkelte medlemsstaters lovgivning om social sikring indgår som led i den frie bevægelighed for personer og skal således bidrage til en forbedring af arbejdstagernes levestandard og beskæftigelsesvilkår
‘Whereas the provisions for coordination of national social security legislations fall within the framework of freedom of movement for workers who are nationals of Member Sates and should contribute towards the improvement of their standard of living and conditions of employment;
Koordineringsreglerne skal sikre, at der inden for Fællesskabet gives samtlige statsborgere i medlemsstaterne, samt deres ydelsesberettigede pårørende, ligebehandling efter de enkelte medlemsstaters lovgivning.«
Whereas it is necessary, within the framework of that coordination, to guarantee within the Community equality of treatment under the various national legislations to workers living in the Member States and their dependants and their survivors’.
I samme forordnings ottende til tiende betragtning anføres:
The 8th to 10th recitals in the preamble to Regulation No 1408/71 state:
»Arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, som flytter inden for Fællesskabet, bør være omfattet af den sociale sikringsordning i en enkelt medlemsstat således, at samtidig anvendelse af flere nationale lovgivninger og de vanskeligheder, som kan opstå som følge heraf, undgås
‘Whereas employed persons and selfemployed persons moving within the Community should be subject to the social security scheme of only one single Member State in order to avoid overlapping of national legislations applicable and the complications which could result therefrom;
De tilfælde, hvor en person som en undtagelse fra den almindelige regel samtidig er omfattet af lovgivningen i to medlemsstater, bør i videst muligt omfang begrænses i antal og rækkevidde
Whereas the instances in which a person should be subject simultaneously to the legislation of two Member States as an exception to the general rule should be as limited in number and scope as possible;
For i videst muligt omfang at sikre ligebehandling af alle arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende, der er beskæftiget på en medlemsstats område, er det hensigtsmæssigt som hovedregel at fastsætte, at den lovgivning, der skal finde anvendelse, er lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område den pågældende udøver sin lønnede beskæftigelse eller selvstændige virksomhed.«
Whereas with a view to guaranteeing the equality of treatment of all workers occupied on the territory of a Member State as effectively as possible, it is appropriate to determine as the legislation applicable, as a general rule, that of the Member State in which the person concerned pursues employment or self-employment’.
Med forbehold af artikel 14-17: a) er en person, der har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område, omfattet af denne stats lovgivning, selv om han er bosat på en anden medlemsstats område, eller den virksomhed eller arbejdsgiver, der beskæftiger ham, har sit hjemsted eller sin bopæl på en anden medlemsstats område
(a) a person employed in the territory of one Member State shall be subject to the legislation of that State even if he resides in the territory of another Member State or if the registered office or place of business of the undertaking or individual employing him is situated in the territory of another Member State;
Forordningens artikel 73, som har overskriften »Arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende, hvis familiemedlemmer er bosat i en anden medlemsstat end den kompetente stat«, bestemmer:
Under Article 73 of Regulation No 1408/71, entitled ‘Employed or selfemployed persons the members of whose families reside in a Member State other than the competent State’:
Artikel 10, stk. 1, i forordning nr. 574/72, som har overskriften »Regler, der anvendes i tilfælde af samtidig ret til familieydelser eller børnetilskud til arbejdstagere eller selvstændige erhvervsdrivende«, bestemmer:
Article 10(1) of Regulation No 574/72, entitled ‘Rules applicable to employed or selfemployed persons in the case of overlapping of rights to family benefits or family allowances’, provides:
»1. a) Retten til familieydelser eller børnetilskud i henhold til en medlemsstats lovgivning, hvorefter erhvervelse af ret til disse ydelser eller tilskud ikke er betinget af forsikring eller af lønnet eller selvstændig beskæftigelse, suspenderes, når der i den samme periode og for det samme familiemedlem består ret til ydelser enten i henhold til en anden medlemsstats nationale lovgivning alene eller i henhold til forordningens artikel 73, 74, 77 eller 78 med indtil et beløb svarende til disse ydelser.
‘(a) Entitlement to benefits or family allowances due under the legislation of a Member State, according to which acquisition of the right to those benefits or allowances is not subject to conditions of insurance, employment or selfemployment, shall be suspended when, during the same period and for the same member of the family, benefits are due only in pursuance of the national legislation of another Member State or in application of Articles 73, 74, 77 or 78 of … Regulation [No 1408/71], up to the sum of those benefits.
b) Hvis der imidlertid udøves erhvervsmæssig beskæftigelse på den første medlemsstats område i) af den person, der har ret til familieydelser, eller af den person, som ydelserne udbetales til, for så vidt angår de ydelser, der består ret til enten i henhold til en anden medlemsstats nationale lovgivning alene eller i henhold til […] artikel 73 eller 74 i [forordning nr. 1408/71], suspenderes dog retten til de familieydelser, der ydes enten i henhold til denne anden medlemsstats nationale lovgivning alene eller i henhold til disse artikler, med indtil et beløb svarende til de familieydelser, der er fastsat i lovgivningen i den medlemsstat, på hvis område familiemedlemmet
(i) in the case of benefits due either only under national legislation of another Member State or under Articles 73 or 74 of … Regulation [No 1408/71] to the person entitled to family benefits or to the person to whom they are to be paid, the right to family benefits due either only under national legislation of that other Member State or under these Articles shall be suspended up to the sum of family benefits provided for by the legislation of the Member State in
»Personer, der har bopæl eller sædvanligt ophold i Tyskland, har i henhold til denne lov krav på børnefamilieydelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i § 63.«
‘In respect of children … a person shall be entitled to child benefit under this law if he has a residence in Germany or normally resides there.’
Børnene er også bosat i Tyskland, hvor de studerer.
They also reside Germany where they are students.
Brigitte Bosmann har i princippet i henhold til artikel 62 i lov om indkomstskat ret til tysk familieydelse, hvilket Bundesagentur oprindeligt tildelte hende.
In principle, Mrs Bosmann is, under Paragraph 62 of the Law on Income Tax, entitled to German child benefits which were, initially, granted by the Bundesagentur.
Ved afgørelse af 18. oktober 2005 blev der imidlertid med virkning fra oktober 2005 givet afslag på fortsat udbetaling af ydelserne, idet Brigitte Bosmann den 1. september 2005 havde påtaget sig erhvervsmæssig beskæftigelse i Nederlandene.
However, after Mrs Bosmann took up, on 1 September 2005, employment in the Netherlands, she was, by a decision of 18 October 2005, refused payment of those benefits from October 2005.
Bundesagentur har fortolket de relevante fællesskabsbestemmelser således, at Brigitte Bosmann alene er omfattet af lovgivningen i beskæftigelsesmedlemsstaten, dvs. lovgivningen i Kongeriget Nederlandene, hvorfor Forbundsrepublikken Tyskland ikke kan anses for den kompetente stat, som er pligtig at udbetale nævnte ydelser.
The Bundesagentur construed the relevant provisions of Community law as meaning that Mrs Bosmann is subject only to the legislation of the Member State of employment, namely that of the Kingdom of the Netherlands, so that the Federal Republic of Germany cannot be regarded as the competent State, liable to pay those benefits.
Brigitte Bosmann har ikke krav på at modtage familieydelse i Nederlandene, idet der ifølge nederlandsk lovgivning ikke tildeles familieydelse efter barnets fyldte 18. år.
Mrs Bosmann cannot be entitled to the corresponding child benefits in the Netherlands in view of the fact that its legislation does not provide for them to be granted for children aged over 18.
Den forelæggende ret har anført, at det er uafklaret, om Brigitte Bosmann vender tilbage til Tyskland på arbejdsdage eller kun i weekender og på fridage.
The national court states that it has not been clarified whether Mrs Bosmann returns to Germany at the end of each working day or only on week-ends and other public holidays.
Af disse grunde har Finanzgericht Köln besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
It was in those circumstances that the Finanzgericht Köln (Finance Court, Cologne) decided to stay proceedings and to refer to the Court the following questions for a preliminary ruling:
»1) Skal artikel 13, stk. 2, litra a), i […] forordning […] nr. 1408/71 […] fortolkes indskrænkende således, at den ikke er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i bopælsstaten (Forbundsrepublikken Tyskland) fra en enlig mor, der på grund af børnenes alder ikke modtager nogen børnefamilieydelse i beskæftigelsesstaten (Kongeriget Nederlandene)?
‘(1) Is Article 13(2)(a) of … Regulation … No 1408/71 … to be interpreted restrictively, so as not to [preclude] entitlement to child benefit of a mother bringing up children on her own in the State of residence (the Federal Republic of Germany), who does not receive child benefit in the State of employment (the Kingdom of the Netherlands) because of the age of the children?
2) Såfremt spørgsmål 1 besvares benægtende:
(2) If Question 1 is answered in the negative:
Skal artikel 10 i […] forordning […] nr. 574/72 […] fortolkes indskrænkende således, at den ikke er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i bopælsstaten (Forbundsrepublikken Tyskland) fra en enlig mor, der på grund af børnenes alder ikke modtager nogen børnefamilieydelse i beskæftigelsesstaten (Kongeriget Nederlandene)?
Is Article 10 of … Regulation … No 574/72 … to be interpreted restrictively, so as not to [preclude] entitlement to child benefit of a mother bringing up children on her own in the State of residence (Federal Republic of Germany), who does not receive child benefit in the State of employment (Kingdom of the Netherlands) because of the age of the children?
3) Såfremt spørgsmål 1 og spørgsmål 2 besvares benægtende:
(3) If the answer to Question 1 and Question 2 is in the negative:
Den forelæggende ret ønsker med sit første spørgsmål oplyst, om artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 kan fortolkes således, at den giver en arbejdstager,
By its first question, the national court is asking whether Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 lends itself to an interpretation which permits an employed person in Mrs Bosmann’s situation, who comes within the scope of Regulation No 1408/71