natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Om det første anbringende vedrørende en retlig fejl, for så vidt som Retten har lagt klagepunktsmeddelelsen til grund ved vurderingen af den anfægtede beslutnings indhold
The first ground of appeal, alleging an error of law in that the Court of First Instance relied on the statement of objections as a benchmark for its review of the substance of the contested decision
Retten har i en række præmisser i den appellerede dom, bl.a. præmis 379, 424 og 446, henvist til klagepunktsmeddelelsen til støtte for sin argumentation såvel i forbindelse med anbringendet vedrørende den anfægtede beslutnings utilstrækkelige begrundelse og som i forbindelse med anbringendet vedrørende det åbenbart urigtige skøn, som denne beslutning er behæftet med.
In a number of passages in the judgment under appeal, among others, in paragraphs 379, 424 and 446, the Court of First Instance referred to the statement of objections in order to support its reasoning, both as regards the plea alleging inadequate reasoning in the contested decision and as regards the argument alleging manifest errors of assessment which vitiated that decision.
Inden for rammerne af undersøgelsen af anbringendet vedrørende den anfægtede beslutnings utilstrækkelige begrundelse, har Retten bl.a. bemærket følgende:
In its examination of the plea alleging insufficient reasoning in the contested decision, the Court of First Instance observed in particular as follows:
Det skal først undersøges, hvilke virkninger den af [Impala] fremhævede omstændighed har, at Kommissionen i klagepunktsmeddelelsen meget klart fastslog, at fusionen var uforenelig med fællesmarkedet, navnlig fordi der forud for den påtænkte fusion bestod en kollektiv dominerende stilling, og fordi markedet for indspillet musik var meget gennemsigtigt og i særlig grad fremmende for koordinering.
The Court must examine, first of all, the impact of the circumstance, emphasised by [Impala], that the Commission had concluded emphatically in the statement of objections that the concentration was incompatible with the common market on the ground, in particular, that a collective dominant position existed before the proposed concentration and that the market for recorded music was transparent and particularly conducive to coordination.
Det er klart, at denne fundamentale ændring af Kommissionens standpunkt kan virke overraskende, især i betragtning af dens sene indtræden.
This fundamental U-turn in the Commission’s position may indeed appear surprising, particularly in view of the late stage at which it was made.
Således som det fremgår af sagens akter, og således som det er fremgået af forhandlingerne for Retten, havde Kommissionen nemlig under hele den administrative periode, på grundlag af alle de oplysninger, den under en fem måneder lang undersøgelse havde modtaget af såvel de forskellige erhvervsdrivende på markedet som fusionsdeltagerne, været af den opfattelse, at markedet var tilstrækkeligt gennemsigtigt til at muliggøre en stiltiende koordinering af priserne, og det var først, efter at fusionsdeltagerne, bistået af deres økonomiske konsulent, på høringen den [14.] og [15.] juni 2004 havde fremsat deres argumenter, at den, uden at foretage nye markedsundersøgelser, indtog det modsatte standpunkt og den 1. juli 2004 forelagde det rådgivende udvalg udkastet til beslutning.
In effect, as may be seen from the case-file and from the oral argument before the Court, throughout the administrative procedure the Commission considered, on the basis of all the information which it had received, during an investigation lasting five months, both from the various operators on the market and from the parties to the concentration, that the market was sufficiently transparent to allow tacit collusion on prices, and that it was only in the wake of the arguments submitted by the parties to the concentration, assisted by their economic adviser, at the hearing on [14] and [15] June 2004 that, without carrying out any fresh market investigations, it adopted the opposite position and, on 1 July 2004, sent the draft decision to the Advisory Committee.
Således som Kommissionen korrekt har gjort gældende, fremgår det imidlertid af retspraksis [dom af 17.11.1987, forenede sager 142/84 og 156/84, [British American Tobacco] og Reynolds [Industries] mod Kommissionen, Sml. s. 4487], at når Kommissionen giver afslag på en begæring i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17 af 6. februar 1962: første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel [81] og [82] (EFT 1959-1962, s. 81), er det tilstrækkeligt, at den angiver de omstændigheder, der har fået den til at konkludere, at et konkurrencestridigt forhold ikke er bevist, uden at den er forpligtet til at redegøre for eventuelle ændringer i forhold til klagepunktsmeddelelsen, hvilken alene er af foreløbig karakter og har til opgave at fastslå genstanden for den administrative procedure over for de virksomheder, som proceduren angår, eller at behandle alle de faktiske og retlige spørgsmål, som er blevet behandlet under den administrative procedure.
However, as the Commission correctly submits, it follows from the caselaw ([Joined Cases 142/84 and 156/84] [British American Tobacco] and Reynolds [Industries] v Commission, [[1987] ECR 4487]) that, when the Commission rejects an application under Article 3 of Council Regulation No 17 of 6 February 1962, First Regulation implementing Articles [81] and [82] of the Treaty (OJ, English Special Edition 1959-62, p. 17), it is sufficient for it to set out the reasons why it did not consider it possible to show the existence of an infringement of the competition rules, but it is not obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections, since that is a preparatory document containing assessments which are purely provisional in nature and are intended to define the scope of the administrative procedure vis-à-vis the undertakings forming the subject of that procedure, or to discuss all the points of fact and of law dealt with during the administrative procedure.
I [dom af 7.1.2004, forenede sager C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P og C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 123] gjorde Domstolen opmærksom på, at klagepunktsmeddelelsen er af foreløbig karakter, og at det påhviler Kommissionen at tage hensyn til de oplysninger, der er fremkommet under den administrative procedure, og bl.a. frafalde klagepunkter, der har vist sig ubegrundede.
In [Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C- 211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P] Aalborg Portland and Others v Commission [[2004] ECR I-123], the Court of Justice referred to the provisional nature of a statement of objections and to the Commission’s obligation to take into account the elements resulting from the administrative pro cedure, in order, in particular, to drop any objections which may have proved unfounded.
Denne retspraksis er ganske vist blevet udviklet i forbindelse med procedurer i henhold til artikel 81 EF og 82 EF og ikke på det område, der særligt vedrører fusionskontrol, inden for hvilket de bindende tidsfrister for vedtagelsen af Kommissionens beslutninger ikke gør det muligt for denne at
Admittedly, that caselaw was developed in respect of proceedings for the application of Articles 81 EC and 82 EC and not in the specific field of the control of concentrations, where the need to observe the mandatory timelimits governing the adoption of decisions by the Commission does not allow
BERTELSMANN OG SONY CORPORATION OF AMERICA MOD IMPALA forlænge sin undersøgelse, hvilket gør en grundlæggende ændring af Kommissionens standpunkt stadig mindre sandsynlig, efterhånden som den administrative procedure skrider frem.
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA it to extend its investigation, thus reducing the likelihood that the Commission will fundamentally alter its position as the administrative procedure advances.
Kommissionen anførte i øvrigt i sine afsluttende bemærkninger, at undersøgelsesforanstaltninger, der iværksættes efter høringen, som hovedregel består i henvendelser til de erhvervsdrivende på markedet vedrørende foreslåede tilsagn og ikke drejer sig om de klagepunkter, der er rejst mod den anmeldte fusion.
In its final observations, moreover, the Commission emphasised that the measures of investigation carried out after the hearing consisted essentially in consulting the operators on the market concerning the proposed commitments and did not deal with the objections raised against the notified concentration.
Ikke desto mindre er klagepunktsmeddelelsen kun en forberedende akt, og den endelige beslutning skal kun begrundes under hensyn til den helhed af omstændigheder og oplysninger, som er relevante for vurderingen af, hvilken indvirkning den påtænkte fusion vil have på konkurrencen på referencemarkederne.
However, the fact remains that the statement of objections is merely a preparatory document and that the final decision must be based solely on all the circumstances and evidence relevant for the purpose of the assessment of the effects which the proposed concentration will have on competition in the reference markets.
Heraf følger, at det forhold, at Kommissionen ikke forklarer ændringerne i sit standpunkt i forhold til det standpunkt, der blev angivet i klagepunktsmeddelelsen, i selve beslutningen, ikke i sig selv udgør en mangel på begrundelse eller en mangel ved begrundelsen.«
It follows that the mere fact that the Commission did not explain in the body of the decision the change in its position by comparison with that set out in the statement of objections cannot as such constitute a lack of, or an insufficient, statement of reasons.’
Appellanterne er af den opfattelse, at Retten har begået en retlig fejl ved at anvende klagepunktsmeddelelsen som udgangspunkt for en grundlæggende undersøgelse af den anfægtede beslutning, idet retten til forsvar er blevet tilsidesat.
The appellants claim that the Court of First Instance committed an error of law in using the statement of objections as a benchmark for evaluating the substance of the contested decision, in contravention of the rights of the defence.
Under sådanne betingelser er appellanterne af den opfattelse, at den sammenligning, som Retten har foretaget mellem den anfægtede beslutning og Kommissionens foreløbige konklusioner, som er indeholdt i klagepunktsmeddelelsen, ikke kan ligge til grund for de konklusioner, som findes i den appellerede dom, for så vidt angår den anfægtede beslutnings begrundelse og Kommissionens vurdering, som findes deri.
In those circumstances, the appellants take the view that the comparison made by the Court of First Instance between the contested decision and the provisional findings of the Commission contained in the statement of objections cannot support the conclusions reached in the judgment under appeal as regards the reasoning of the contested decision and the Commission’s findings in it.
Appellanterne har i denne forbindelse henvist til den appellerede doms præmis 300, 302 og 308, for så vidt angår Rettens vurdering af den anfægtede beslutnings begrundelse.
They cite in that regard paragraphs 300, 302 and 308 of the judgment under appeal as regards the conclusions of the Court of First Instance in relation to the reasoning of the contested decision.
Hvad angår Rettens undersøgelse af argumenterne om de åbenbart urigtige skøn har appellanterne i appelskriftet kritiseret dommens præmis 338, 339, 341, 362, 378, 379, 398, 402, 409, 419, 424, 446, 447, 451, 456, 467, 491, 532 og 538.
In addition, as regards the examination by the Court of First Instance of the arguments based on manifest errors of assessment, the appellants criticise in their appeal paragraphs 338, 339, 341, 362, 378, 379, 398, 402, 409, 419, 424, 446, 447, 451, 456, 467, 491, 532 and 538 of the judgment.
Kommissionen har til støtte for appellanternes anbringende anført, at Retten i en stor del af den appellerede dom i strid med den retspraksis, som Retten selv henviser til i dommens præmis 284, og hvortil den alene foretager en »rent formel henvisning«, ikke undersøger den anfægtede beslutning som sådan, for så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt denne beslutning er tilstrækkeligt begrundet, og hvad angår anbringendet vedrørende en realitetsmæssig fejl, hvorvidt beslutningen er behæftet med faktuelle fejl eller åbenbart urigtige skøn, men koncentrerer sig i dommen snarere om, hvorvidt klagepunktsmeddelelsen har vist sig at være ugrundet.
In support of the appellants in relation to this ground of appeal, the Commission argues that in much of the judgment under appeal the Court of First Instance — contrary to the caselaw cited by that court itself in paragraph 284 of the judgment, to which it paid only lip service — did not examine the contested decision on its own merits as regards the question whether it was adequately reasoned and, as regards the plea of substantive error, the question whether that decision contains errors of fact or manifest errors of assessment, but instead focused in its judgment on the question whether the statement of objections was shown to be unfounded.
Kommissionen er således af den opfattelse, at idet visse faktiske omstændigheder ikke er nævnt i klagepunktsmeddelelsen, har Retten udledt, at de ikke kan have betydning for vurderingen af fusionens virkninger generelt.
Thus, according to the Commission, since certain facts were not mentioned in the statement of objections, the Court of First Instance inferred from that that they could not be important for the assessment of the consequences of the concentration in general.
Idet Kommissionen har præciseret visse konklusioner i den anfægtede beslutning, som var formuleret mere bekræftende i klagepunktsmeddelelsen, har Retten i øvrigt lagt den vurdering, der findes i denne meddelelse, til grund for sin kontrol.
Moreover, whereas the Commission set out certain findings in the contested decision that were expressed in a less unqualified manner in the statement of objections, the Court of First Instance took as a basis for its review the assessment made in the statement of objections.
Impala har gjort gældende, at Retten blot har nævnt visse uddrag af klagepunktsmeddelelsen med henblik på at understrege væsentlige uoverensstemmelser mellem den anfægtede beslutning og denne meddelelse og det manglende grundlag for de deri formulerede konstateringer.
Impala argues that the Court of First Instance merely mentioned extracts from the statement of objections in order to emphasise inherent inconsistencies in the contested decision itself and the lack of underlying support for the findings set out in it.
Retten har udtrykkeligt fastslået, at klagepunktsmeddelelsen er et forberedende dokument, at de konstateringer det indeholder alene er midlertidige, og at Kommissionen ikke skal redegøre for forskelle mellem denne meddelelse og den anfægtede beslutning.
The Court of First Instance expressly recognised that the statement of objections is a preparatory document, that its findings are purely provisional and that the Commission does not have to explain differences between that statement and the contested decision.
Det fremgår af Domstolens praksis, at overholdelsen af kontradiktionsprincippet — som udgør et grundlæggende fællesskabsretligt princip, som bl.a. er en del af retten til forsvar — indebærer, at den pågældende virksomhed under den administrative procedure gives lejlighed til at tage stilling dels til, om de fremførte faktiske forhold og andre omstændigheder faktisk foreligger, og hvilken betydning de har, dels til de dokumenter, som Kommissionen påberåber sig til støtte for, at der foreligger en overtrædelse af EF-traktaten (jf. bl.a. i denne retning dom af 23.10.1974, sag 17/74, Transocean Marine Paint Association mod Kommissionen, Sml. s. 1063, præmis 15, og af 7.6.1983, forenede sager 100/80-103/80, Musique Diffusion française m.fl. mod
It is apparent from the Court’s caselaw that the right to a fair hearing, which is a fundamental principle of Community law and forms, in particular, part of the rights of the defence, requires that the undertaking concerned must have been afforded the opportunity, during the administrative procedure, to make known its views on the truth and relevance of the facts and circumstances alleged and on the documents used by the Commission to support its claim that there has been an infringement of the EC Treaty (see inter alia, to that effect, Case 17/74 Transocean Marine Paint Association v Commission [1974] ECR 1063, paragraph 15; Joined Cases 100/80 to 103/80 Musique diffusion française and Others v Commission [1983] ECR 1825,
I henhold til disse bestemmelser stilles i det væsentlige krav om Kommissionens skriftlige meddelelse af dens synspunkter til de anmeldende parter med angivelse til disse af en frist, inden for hvilken de skriftligt kan gøre deres standpunkt gældende.
The latter in substance requires, among other things, that written notice be given to the notifying parties of the Commission’s objections, with an indication to those parties of the period within which they may inform the Commission of their views in writing.
Det fremgår analogt af retspraksis vedrørende artikel 81 EF og 82 EF, at klagepunktsmeddelelsen er et led i sagsbehandlingen og en forberedende akt, som med henblik på at sikre den effektive udnyttelse af retten til forsvar fastsætter genstanden for den af Kommissionen iværksatte administrative procedure og således er til hinder for, at Kommissionen i den beslutning, som danner afslutningen på proceduren, tager andre klagepunkter i betragtning (jf. bl.a. kendelse af 18.6.1986, forenede sager 142/84 og 156/84, British American Tobacco og Reynolds Industries mod Kommissionen, Sml. s. 1899, præmis 13 og 14).
It follows, by analogy with the caselaw on Articles 81 EC and 82 EC, that the statement of objections is a procedural and preparatory document which, in order to ensure that the rights of the defence may be exercised effectively, delimits the scope of the administrative procedure initiated by the Commission, thereby preventing the latter from relying on other objections in its decision terminating the procedure in question (see, in particular, the order in Joined Cases 142/84 and 156/84 British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission [1986] ECR 1899, paragraphs 13 and 14).
Klagepunktsmeddelelsen er således efter sin natur midlertidig og kan ændres under den vurdering, som Kommissionen senere foretager på grundlag af de oplysninger, parterne har fremlagt, og andre faktiske oplysninger (jf. i denne retning dommen i sagen SGL Carbon Carbon mod Kommissionen, præmis 62).
It is therefore inherent in the nature of the statement of objections that it is provisional and subject to amendments to be made by the Commission in its further assessment on the basis of the observations submitted to it by the parties and subsequent findings of fact (see, to that effect, SGL Carbon v Commission, paragraph 62).
Kommissionen skal nemlig tage hensyn til resultatet af hele den administrative procedure, hvis det drejer sig om at frafalde klagepunkter, der viser sig ikke at være tilstrækkeligt begrundede, eller hvis det drejer sig om, såvel faktisk som retligt, at tilrettelægge og supplere argumentationen til støtte for de klagepunkter, som den opretholder.
The Commission must take into account the factors emerging from the whole of the administrative procedure, in order either to abandon such objections as have been shown to be unfounded or to amend and supplement its arguments, both in fact and in law, in support of the objections which it maintains.
Klagepunktsmeddelelsen er således på ingen måde til hinder for, at Kommissionen kan ændre sit standpunkt til fordel for de omhandlede virksomheder (jf. kendelsen i sagen British American Tobacco og Reynolds Industries mod Kommissionen, præmis 13).
Thus, the statement of objections does not prevent the Commission from altering its standpoint in favour of the undertakings concerned (see the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 13).
Det følger heraf, at Kommissionen ikke er bundet til at opretholde en faktisk eller retlig bedømmelse udtrykt i dette dokument.
It follows that the Commission is not obliged to maintain the factual or legal assessments set forth in that document.
Kommissionen skal derimod begrunde sin endelige beslutning i sin endelige bedømmelse med udgangspunkt i resultatet af hele undersøgelsen, således som forholdene forelå ved den formelle procedures
On the contrary, it must give as reasons for its ultimate decision its final assessments based on the situation existing at the time the
Kommissionen er i øvrigt ikke pligtig at give en redegørelse for de eventuelle forskelle i forhold til den foreløbige bedømmelse i klagepunktsmeddelelsen (jf. i denne retning kendelsen i sagen British American Tobacco og Reynolds Industries mod Kommissionen, præmis 15, og dommen i sagen British American Tobacco og Reynolds mod Kommissionen, præmis 70).
Furthermore, the Commission is not obliged to explain any differences with respect to its provisional assessments set out in the statement of objections (see, to that effect, the order in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 15, and the judgment in British American Tobacco and Reynolds Industries v Commission, paragraph 70).
Den omstændighed, at Kommissionen under fusionskontrolsager, til forskel fra sager, der falder inden for anvendelsesområdet af artikel 81 EF og artikel 82 EF, er underlagt strenge sagsbehandlingsfrister, ændrer ikke, at klagepunktsmeddelelsen er af foreløbig karakter. En effektiv udnyttelse af retten til forsvar kræver, at der tages samme grad af hensyn til parternes argumentation vedrørende en planlagt fusion i fusionskontrolsager som til parternes argumentation i sager anlagt i henhold til artikel 81 EF eller 82 EF.
The fact that the Commission is, by contrast to the position under Articles 81 EC and 82 EC, subject to strict time-limits, has no effect on the provisional nature of the statement of objections.
Retten har endvidere medgivet, at Kommissionen ikke i henhold til retspraksis vedrørende artikel 81 EF og artikel 82 EF er forpligtet til at redegøre for eventuelle ændringer i forhold til klagepunktsmeddelelsen.
It also acknowledged that the Commission is not, in accordance with the caselaw relating to Articles 81 EC and 82 EC, obliged to explain any differences by comparison with the statement of objections.
Hvad angår appellanternes og Kommissionens argumentation, gengivet i denne doms præmis 58 og 59, skal deres kritik af en række henvisninger til klagepunktsmeddelelsen, som Retten anførte som led i sin prøvelse af lovligheden af den første godkendelsesbeslutning, undersøges.
However, having regard to the line of argument of the appellants and of the Commission set out in paragraphs 58 and 59 of this judgment, it is necessary to examine the criticisms made by them in relation to a series of specific references to the statement of objections made by the Court of First Instance in its examination of the validity of the contested decision.
Det fremgår i denne forbindelse af retspraksis, at selvom Rettens kontrol inden for rammerne af fusionskontrollen, et område inden for hvilket Kommissionen råder over et vist skøn, når den foretager økonomiske vurderinger, er begrænset til en undersøgelse af, om de faktiske omstændigheder er korrekt gengivet, og af, om der
In that regard, it is clear from the caselaw that while, in the context of the control of concentrations, a field in which the Commission has a margin of assessment with regard to economic matters, review by the Court of First Instance is limited to establishing whether the evidence relied on is factually accurate and to establishing the