natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår det samlede udbud, kan man se, at en stigning i prisen på produktionsfaktorer, fx lønninger, eller en stigning i olieprisen vil føre til, at AS-kurven forskydes mod venstre.
Regarding aggregate supply, we can see that increases in the prices of production factors, such as wages, or increases in oil prices will lead to a shift to the left in aggregate supply.
Omvendt vil teknologiske fremskridt eller en stigning i produktiviteten forskyde AS-kurven mod højre, da en sådan udvikling muliggør en større produktion til samme pris ved en given arbejdsstyrke.
On the other hand, technological progress or increases in productivity will shift aggregate supply to the right, as this allows for more production at the same cost with a given quantity of labour input.
ADgammel
AD old
Det fremgår, at ændringer i det generelle prisniveau kan forårsages af forskydninger i enten AS-kurven, AD-kurven eller begge.
This analysis shows that changes in the general price level can be brought about by shifts in either the supply curve or the demand curve or in both.
Hvis fx alle andre faktorer er konstante, vil et fald i det samlede udbud ( AS-kurven forskydes mod venstre) blive efterfulgt af et fald i den reale produktion og en stigning i priserne på kort sigt, hvorimod en stigning i efterspørgslen (AD-kurven forskydes mod højre) på langt sigt vil give sig udslag i en stigning i den reale aktivitet og højere priser.
For instance, if all other factors remain stable, a decline in aggregate supply (i.e. a shift of AS to the left) will be accompanied by a shortterm fall in real output and an increase in prices, whereas an increase in demand (i.e. a shift of AD to the right) will manifest itself in higher shortterm real activity and higher prices.
Derfor kan der kun opstå inflation, hvis den samlede efterspørgsel fortsætter med at stige over et tidsrum. Det er kun muligt, hvis centralbanken muliggør en sådan udvikling ved at fastholde en lav rente og en høj pengevækst.
Therefore, a process of inflation can only be brought about by a continuing increase in aggregate demand over time.This, in turn, is only possible if monetary policy accommodates such a development by keeping interest rates low and money growth high.
Modellen viser, at den samlede efterspørgselsadfærd er afgørende for bestemmelsen af det generelle prisniveau, som gælder for en økonomi på langt sigt.
The long-run model illustrates that the behaviour of aggregate demand is crucial in determining the general price level that an economy experiences in the long run.
Hvis AS-kurven er lodret, vil ændringer i den samlede efterspørgsel påvirke prisniveauet, men ikke produktionen.
If the aggregate supply curve is vertical, changes in aggregate demand will affect prices but not output.
Hvis fx pengeudbuddet stiger, vil AD-kurven forskydes mod højre, og økonomien vil således på langt sigt forskydes mod det nye den hastighed, hvormed penge overdrages fra indehaver til indehaver,
If, for instance, money supply were to increase, the aggregate demand curve would shift to the right and the economy would thus, in the long run, shift to a new equilibrium where real production has remained the same but prices have risen.
11) ligevægtspunkt
11 Economists often express a decline in money demand in terms of an increase in the velocity of money.
FAKTORER, DER BESTEMMER PRISUDVIKLINGEN PÅ KORT SIGT
FACTORS DRIVING PRICE DEVELOPMENTS OVER SHORTER-TERM HORIZONS
Prisstigninger, der opstår pga. en stigning i den samlede efterspørgsel, kan skyldes alle faktorer, der får den samlede efterspørgsel til at stige, men den vigtigste af disse faktorer, når man ser bort fra pengepolitikken (stigninger i pengemængden), er stigninger i det offentlige forbrug, en faldende valutakurs og et øget efterspørgselspres fra resten af verden efter indenlandske varer og tjenesteydelser (stigende eksport).
Price increases that arise because of an increase in aggregate demand may result from any individual factor that increases aggregate demand, but the most significant of these factors, besides monetary policy (increases in the money supply), are increases in government purchases, depreciation of the exchange rate and increased demand pressures for domestic goods from the rest of the world (exports).
Ændringer i den samlede efterspørgsel kan også skyldes stigende tillid.
Changes in aggregate demand can also be caused by increased confidence.
Det er fx sandsynligt, at virksomhederne vil investere mere, hvis de kan forvente en større fremtidig indtjening.
It is likely, for example, that firms will invest more if higher profits can be expected in the future.
Ændringer i den samlede efterspørgsel vil normalt føre til en stigning i prisniveauet og en midlertidig stigning i den samlede produktion (se boks 4.2).
Changes in aggregate demand will normally increase the price level and, temporarily, aggregate production (see Box 4.2).
Hvad er det præcist for faktorer, der fører til et fald i det samlede udbud og således til højere priser på kort sigt?
What precisely are the factors leading to a reduction in aggregate supply and thus to higher prices in the short run?
De væsentligste årsager til, at det samlede udbud falder, er et fald i produktiviteten, en stigning i produktionsomkostningerne (fx en stigning i reallønnen eller i råvarepriserne, især olie) og en højere selskabsskat, som statsmagten fastsætter.
The main sources of falling aggregate supply are decreases in productivity, increases in production costs (for instance, increases in real wages and in the prices of raw materials, notably oil), and higher corporate taxes imposed by governments.
Hvis alle andre faktorer er konstante, betyder det, at jo højere produktionsomkostninger, desto færre varer kan der produceres for en given sum penge.
If all other factors remain the same, the higher the cost of production, the smaller the amount produced at the same price.
I det efterfølgende vil vi se på en række faktorer, der bestemmer prisudviklingen på kort sigt. Som det fremgår af boks 4.2, kan inflation (forstået som en vedvarende stigning i det generelle prisniveau) skyldes to forhold.
In the following, we will investigate some factors driving shortterm price developments.As explained in more detail in Box 4.2, inflation (i.e. a sustained increase in the price level) could be caused in either one or two ways.
Det generelle prisniveau stiger, hvis enten den samlede efterspørgsel stiger, eller det samlede udbud falder.
Prices in general will rise if, on average, either aggregate demand increases or supply decreases.
Der kan med andre ord opstået inflationspres, hvis der sker ændringer (økonomer taler ofte om "stød", hvis der opstår uventede ændringer i den økonomiske situation), der får forbrugerne til at øge deres forbrug eller får virksomhederne til at sænke deres produktion. I den økonomiske litteratur benævnes det første tilfælde, hvor efterspørgslen stiger og fører til inflation, ofte "efterspørgselsinflation".
To put it differently, inflationary pressures can result if there are changes (economists often speak of “shocks” if there are unexpected changes in economic developments) which lead consumers to increase their expenditure or firms to reduce their production.The first instance, where demand increases, resulting in inflation, is often described as “demand-pull inflation” in the economic literature.
Det andet tilfælde, hvor produktionsomkostningerne stiger og fører til et fald i udbuddet, hvilket ligeledes fører til inflation, benævnes ofte "omkostningsinflation".
The second instance, where costs increase and supply therefore decreases, thus also resulting in inflation, is often labelled as “cost-push inflation”.
Det modsatte sker, dvs. der opstår et deflationært pres, hvis den samlede efterspørgsel falder, eller det samlede udbud stiger.
The opposite happens, i.e. deflationary pressures emerge, if aggregate demand falls or aggregate supply increases.
Det er ofte nødvendigt at lade pengepolitikken reagere på en sådan udvikling for at sikre prisstabilitet.
In general, monetary policy often has to respond to such developments in order to ensure price stability.
I tilfælde af inflationspres vil centralbanken normalt øge (real-)renten for at undgå, at presset resulterer i en mere vedvarende afvigelse fra målet om prisstabilitet.
In cases of inflationary pressure, the central bank would normally increase (real) interest rates to prevent that pressure from translating into more persistent deviations from price stability.
Hvis lønningerne eller råvarepriserne, fx oliepriserne, stiger, er virksomhederne ved et givent prisniveau nødt til at skære i medarbejderstaben og i produktionen.
For a given price level, if wages or the costs of raw materials, such as oil, rise, firms are forced to reduce the number of people they employ and to cut production.
Da dette skyldes virkninger på udbudssiden, kaldes den efterfølgende inflation ofte for "omkostningsinflation".
As this is the result of supply-side effects, the resulting inflation is often referred to as “cost-push inflation”.
Stigninger i reallønnen (som ikke modsvares af tilsvarende stigninger i produktiviteten) fører også til et fald i det samlede udbud og lavere beskæftigelse.
Increases in real wages (which are not matched by increased productivity) will also lead to a decline in aggregate supply and lower employment.
Sådanne lønstigninger kan skyldes et fald i den samlede arbejdsstyrke, som igen kan skyldes et regeringsindgreb, som har til formål at sænke incitamentet til at arbejde (fx højere beskatning af lønindtægt).
Such wage increases may result from a decline in the labour supply, which in turn may have been caused by a government regulation which has the effect of reducing the incentives to work (e.g. higher taxes on labour income).
En styrkelse af fagforeningernes indflydelse kan også føre til højere realløn.
An increase in the power of trade unions can also result in higher real wages.
det samme, hvis de forventer stigninger i det generelle prisniveau og i lønningerne i fremtiden.
A similar case can be made for price-setting on the part of firms. As many individual prices remain fixed for a particular period (for one month or one year, for example; see Box 4.1), firms which had planned to publish a new price list may increase their individual prices with immediate effect if they anticipate increases in the general price level or in wages in the future.
Hvis folk forventer inflation i fremtiden, kan deres adfærd altså føre til inflation allerede i dag.
So if people expect inflation in the future, their behaviour can already cause arise in inflation today.
En stigning i udlandets efterspørgsel efter indenlandske varer og tjenesteydelser vil kunne påvirke det nuværende forbrug og investeringsniveau.
This is another reason why it is very important for monetary policy to be credible in its objective of maintaining price stability – in order to stabilise longerterm inflation expectations at low levels, in line with price stability.
Hvis ovennævnte faktorer trækker i den modsatte retning, vil det samlede udbud stige.
If the factors described above work in the other direction, we will see an increase in aggregate supply.
Fx vil en stigning i produktiviteten (fx som følge af ny teknologi) alt andet lige føre til lavere priser og øget beskæftigelse på kort sigt, da det kan betale sig at ansætte folk til en given løn.
For example, an increase in productivity (e.g. based on new technologies) would, all things being equal, lead to lower prices and higher employment in the short run as it becomes more profitable to hire labour at given wages.
Men hvis reallønnen stiger i takt med produktiviteten, forbliver beskæftigelsen uændret.
However, if real wages were to increase in line with productivity, employment would remain unchanged.
Alt i alt er der en lang række faktorer og stød, der på kort sigt kan påvirke prisniveauet.
Taken together, a variety of factors and shocks can influence the price level in the short run.
Bl.a. kan nævnes udviklingen i den samlede efterspørgsel og dens forskellige bestanddele, herunder den finanspolitiske udvikling.
Among them are developments in aggregate demand and its various components, including developments in fiscal policy.
Andre ændringer vedrører ændringer i produktionsfaktorpriserne, omkostningsniveauet og produktiviteten, i valutakursen og i verdensøkonomien. Alle disse faktorer kan påvirke den reale økonomiske aktivitet og de reale priser på kort sigt.
Further changes could relate to changes in input prices, in costs and productivity, in developments in the exchange rate, and in the global economy.
Men hvad med på længere sigt?
But what about longerterm horizons?
Den forventede inflations rolle Når virksomhederne og medarbejderne forhandler løn, og når virksomhederne fastsætter deres priser, overvejer de ofte, hvilket inflationsniveau der vil være gældende i en fremtidig periode, fx det kommende år.
The role of expected inflation When firms and employees negotiate wages and when firms set their prices, they often consider what the level of inflation may be in the period ahead, for example, over the following year.
Den forventede inflation har betydning for de igangværende lønforhandlinger, da fremtidige prisstigninger vil reducere den mængde varer og tjenesteydelser, som en given nominel løn kan købe.
Expected inflation matters for current wage settlements, as future price rises will reduce the quantity of goods and services that a given nominal wage can buy.
Hvis inflationen således forventes at blive høj, kan det få medarbejderne til at kræve større nominelle lønstigninger under lønforhandlingerne.Virk- somhedernes omkostninger stiger, hvis lønaftalerne baseres på disse forventninger, og disse omkostninger kan så væltes over på kunderne i form af højere priser.
So, if inflation is expected to be high, employees might demand a higher nominal wage increase during wage
Det samme gælder for virksomhedernes prisfastsættelse. Da mange priser er konstante i en given periode (fx en måned eller et år, se boks 4.1), kan virksomheder, der havde planlagt at udsende en ny prisliste, hæve deres egne priser med
This brings us to another important distinction in economics.
FAKTORER, DER BESTEMMER PRISUDVIKLINGEN PÅ LÆNGERE SIGT
FACTORS DRIVING PRICE DEVELOPMENTS OVER LONGER-TERM HORIZONS
Hvilken relativ betydning har disse faktorer for inflationen på længere sigt?
What is the relative importance of these factors on inflation over longerterm horizons?
Eller sagt med andre ord: Er de alle lige vigtige, for så vidt angår inflationstendenserne?
Or in other words: are they all of equal relevance as regards inflationary trends?
Svaret er nej. Som det fremgår af nedenstående, spiller pengepolitik her en afgørende rolle.
The answer is clearly “no”.We shall see that monetary policy plays a crucial role here.
Hvordan påvirker denne skelnen vores resultater?
How does this distinction influence our results?
Uden at gå for meget i dybden kan det forklares ved, at produktionen ikke er afhængig af prisniveauet på langt sigt.
Without going into too much detail, it can be argued that output does not depend on the price level in the long run.
Produktionsmængden bestemmes af det eksisterende kapitalapparat, af den arbejdsstyrke, der står til rådighed, og arbejdsstyrkens uddannelsesniveau, af strukturpolitikker, der påvirker incitamenter til at arbejde og investere, og af enhver teknologisk udvikling på produktionsområdet.
It is determined by the given stock of capital; by the labour force available and the quality of that labour force; by structural policies which influence incentives to work and to invest; and by any technological developments in the field of production.
Med andre ord afhænger det langsigtede produktionsniveau af en række reale udbudsfaktorer. Disse faktorer bestemmer den samlede udbudskurves (AS- kurvens) nøjagtige placering.
In other words, the long-term level of output depends on a number of real or supply-side factors.These factors determine the exact position of the aggregate supply curve.
Som tidligere nævnt går der mellem et og tre år, fra pengepolitikken ændres, til den påvirker priserne.
As already mentioned in previous paragraphs, there is a time lag of about one to three years between changes in monetary policy and the impact on prices.
Det betyder, at pengepolitik ikke på kort sigt kan forhindre, at stød eller en uventet realøkonomisk udvikling i en vis udstrækning påvirker prisstigningstakten.
This implies that monetary policy cannot prevent unexpected real economic developments or shocks from having some short-run impact on inflation.
Der er imidlertid udbredt enighed blandt økonomer om, at pengepolitik kan styre prisudviklingen på langt sigt og således også inflationstendenserne, dvs. ændringen i prisniveauet, når økonomien fuldt ud har absorberet de kortfristede udsving.
However, there is widespread agreement among economists that monetary policy can control price developments over the longerterm and therefore also the “trend” of inflation, i.e. the change in the price level when the economy has fully incorporated shortterm disturbances.
På langt sigter priserne fleksible og kan reagere fuldt ud på ændringer i udbud og efterspørgsel.
In the long run, prices are flexible and can respond fully to changes in supply and demand.
På kort sigter mange priser imidlertid stive og vil forblive på deres nuværende niveau i nogen tid (se boks 4.1).
However, in the short run many individual prices are sticky and will remain at their current levels for some time (see Box 4.1).
Den anden kurve, der bestemmer økonomiens ligevægtspunkt, er den samlede efterspørgselskurve (AD-kurven).
The other curve that determines the state of equilibrium of the economy is the aggregate demand curve.
Som vi har set, kan en række faktorer føre til stigninger i den samlede efterspørgsel.
As we have seen, a number of factors can lead to increases in aggregate demand.
Bl.a. kan nævnes en stigning i det offentlige forbrug, en stigning i udlandets efterspørgsel efter indenlandske varer og tjenesteydelser og stigende forventninger til den fremtidige udvikling i produktiviteten, hvilket kunne påvirke det nuværende forbrug og investeringsniveauet.
Among them are increases in government expenditures, in external demand for exports, and in improved expectations of future productivity developments which might have an impact on current consumption and investment.
Selv om mange af disse faktorer kan stige selv i en langvarig periode, kan en vedvarende stigning i det generelle prisniveau på langt sigt dog kun blive trukket af en vedvarende lempelig pengepolitik. Dette fremhæves ofte, bl.a. i det berømte udsagn: "Inflation er altid og overalt et monetært fænomen".
It is obvious, however, that although many of these factors can increase even for a protracted period, a sustained increase in the general price level can, in the long run, only be driven by a sustained and ongoing expansionary monetary policy.This point is often made in terms of the famous statement according to which “inflation is always and everywhere a monetary phenomenon”.
En række empiriske undersøgelser underbygger således denne hypotese. En inflationær proces på langt sigt skyldes derfor grundlæggende en vedvarende stigning i pengemængden, hvilket svarer til en vedvarende lempelig pengepolitik.
Indeed, a number of empirical studies have provided evidence in favour of this hypothesis.The ultimate reason for an inflationary process in the longer run is, therefore, a sustained increase in money supply which is equivalent to a sustained expansionary monetary policy.
BOKS 4.3 KVANTITETSTEORIEN afkast opnået ved at ligge inde med rede penge i stedet for at sætte dem i andre aktiver.
In a longerterm perspective, monetary policy actions thus determine whether inflation is allowed to rise or is kept low.
Der af følger, at pengemængden, der bestemmes af de pengepolitiske myndigheder, på langt sigter bundet til prisniveauet.
In other words, a central bank that controls the money supply and the shortterm interest rate has ultimate control over the rate of inflation over longerterm horizons.
Ifølge en ligning, der er almindelig kendt som kvantitetsligningen, svarer en ændring i pengemængden ( M) i en økonomi til en ændring i det nominelle transaktionsniveau (tilnærmet ved hjælp af en ændring i mængden af reale transaktioner ( YR) plus en ændring i prisniveauet ( P)) minus en ændring i omløbshastigheden ( V). Omløbshastigheden kan defineres som den hastighed, hvormed penge overføres mellem forskellige pengeindehavere, og den fastsætter således, hvor mange penge der skal til for at holde et bestemt nominelt transaktionsniveau.12 På ligningsform:
According to an identity which is widely known as the quantity equation, the change in the money stock ( M) in an economy equals the change in nominal transactions (approximated by the change in real activity ( YR) plus the change in the price level ( P)), minus the change in velocity ( V).The latter variable can be defined as the speed with which money is transferred between different money holders and thus determines how much money is required to serve a particular level of nominal transactions.12 In short:
12 Dette afspejler den kendsgerning, at produktet af ligningens venstre side er lig den anvendte pengemængde, mens højre side afspejler transaktionernes værdi.
One implication of this is that the institution which determines the supply of money, namely the central bank, is ultimately responsible for longerterm trends in inflation.
Denne ligning er en såkaldt identitet, dvs. den er sand for alle tilladte værdier af variablerne.
This relationship is a socalled identity, i.e. a relationship that can obviously not be falsified.
Den indeholder derfor ikke nogen oplysninger om årsagssammenhæng. En form for årsagssammenhæng kan kun udledes, hvis yderligere antagelser om, hvad der bestemmer variablerne, tages med i betragtningen.
It therefore does not provide any statements about causality.A sense of causality can only be inferred if further assumptions regarding the determinants of the variables are taken into account.
Det er især de følgende to antagelser, der transformerer kvantitetsligningen til kvantitetsteorien.
In particular, the following two assumptions allow the quantity equation to be transformed into the quantity
For det første kan produktionen på langt sigt anses som værende bestemt af reale faktorer, fx samfundets produktionsmuligheder, smag og præferencer. For det andet anses omløbshastigheden på langt sigt for at være bestemt af betalingsmetoder, finansielle og økonomiske ordninger for effektive transaktioner samt omkostninger og
12Th is reflects the fact that the left-hand side of the equation sums up the amount of money used, whereas the right-hand side reflects the value of the transaction.
5.1 indeholder en kort historisk gennemgang
5.1 gives a short historical overview.
5.2 beskriver de institutionelle rammer nærmere
5.2 elaborates on the institutional framework.
5.3 sætter fokus på ECBs pengepolitiske strategi
5.3 focuses on the ECB’s monetary policy strategy.
5.4 belyser Eurosystemets operationelle rammer
5.4 sheds some light on the Eurosystem’s operational framework.
KORT HISTORISK GENNEMGANG
A SHORT HISTORICAL OVERVIEW
Første fase af ØMU Efter fremlæggelsen af Delors-rapporten besluttede Det Europæiske Råd i juni 1989, at første fase af ØMU skulle indledes den 1. juli 1990. Samtidig fik komiteen af centralbankchefer fra Det Europæiske Økonomiske Fællesskabs medlemslande (Centralbankchefkomiteen), som havde spillet en stadig større rolle i det monetære samarbejde, siden den blev nedsat i 1964, udvidet sine arbejdsområder.
Stage One of EMU Following the Delors Report, the European Council, in June 1989, decided that the first stage of EMU should be launched on 1 July 1990.At the same time, the Committee of Governors of the central banks of the Member States of the European Economic Community, which had played an increasingly important role in monetary cooperation since it was established in May 1964, was given additional responsibilities.