natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Deutsche Telekom er således begunstiget med en protektionisme i strid med artikel 82 EF ff. Der synes i øvrigt at være tale om et lukket kredsløb, idet, som virksomheden har anerkendt i sine indlæg, Forbundsrepublikken Tysklands deltagelse i dens kapital var med 31,7%, selv om repræsentanten for Firma 01051 Telekom GmbH under retsmødet hævdede, at denne procent udgjorde 43% 46.
Deutsche Telekom therefore benefits from protectionism contrary to Article 82 EC et seq., which also appears to be endogamous since, as the undertaking has acknowledged in its observations, the Federal Republic of Germany held a stake of 31.7% in its capital, although at the hearing the representative of Firma 01051 Telekom GmbH put that shareholding as high as 43%. 46
45 — Dom af 14.11.1996, sag C-333/94 P, Tetra Pak mod Kommissionen, Sml.
45 — In the judgment in Case C-333/94 P Tetra Pak v Commission [1996] ECR I-5951, the Court provided methods for establishing the existence of predatory pricing.
Ovenstående fremgår af Kommissionens henstilling 98/322 af 8. april 1998 47
That may be deduced from Commission Recommendation 98/322/EC of 8 April
side, at samme artikel ikke er til hinder for bibeholdelse af deres udligning.
1998, 47and from its predecessor, the Communication of 27 November 1996. 48
og af dens forgænger, meddelelsen af 27. november 1996 48.
Article 4c does not preclude continued compensation for those losses.
Selv om fællesskabsretten ikke ønsker disse underskud, indebærer det at foreslå muligheden for at neutralisere dem ved denne form for udligning åbenbart at fortsætte med dem 49.
Clearly, if Community law proscribes such losses then the suggestion that they may be neutralised by compensating for them in that way amounts to perpetuating them. 49
Begrundelsen er åbenbar.
The reason is clear.
Adskillelsen af samtrafikbidragene og bidragene til forsyningspligtydelser ville forsvinde, hvis man accepterede andre beløb som alternativ til den omtalte prisbalance, som ud over fjernelse af hindringerne for forvalg af operatør taler for, at et eventuelt deficit forsvinder.
The distinction between interconnection charges and universal service charges would become blurred if other charges were permitted as an alternative to the rebalancing of tariffs, which specifically promotes the abolition of barriers to carrier preselection and the removal of any deficit.
Således fremkommer en struktur, der binder det accessoriske og det principale 50 til samme skæbne, således at hvis gælden betales, vil dens konsekvenser få samme skæbne.
That gives rise to the need to connect the adjunct and the principal to identical outcomes, 50from which it follows that if a debt is cleared then so are its consequences.
d) De såkaldte tilslutningsbidrag: en flygtig foranstaltning
connection
Som en indbildt syg 51klager Deutsche Telekom over den anakronistiske afgift, som virksomheden selv efter min mening er den eneste ansvarlige for.
Like a hypochondriac, 51Deutsche Telekom complains about an historical shortfall for which, in my opinion, it alone is responsible.
Tysklands og Deutsche Telekoms argumenter om, at de analyserede direktiver ikke forbyder denne finansiering, er grundløse.
The arguments of Germany and Deutsche Telekom, to the effect that the Dir -ectives concerned do not preclude such financing, are without foundation.
Jeg er enig med alle deltagerne i den præjudicielle dialog om, at underskud hidrørende fra abonnentledninger i år 2003 skyldes den markedsdominerende virksomheds taktik, idet jeg ikke kan se nogen hindring for at fjerne dem ved en takstforhøjelse.
I agree with all those who have participated in the preliminary-ruling proceedings that the losses arising from the local loop in 2003 are caused by the practices of the dominant operator, since I see no obstacle at all which would have prevented it from compensating for those losses by increasing its prices.
Jeg skal ikke undlade at understrege selvmodsigelsen mellem på den ene side at tilkendegive, at artikel 4c i direktiv 90/388 er til hinder for beløb, der er lavere end de faktiske omkostninger i forbindelse med den pågældende tjenesteydelse, og på den anden
I must draw attention to the contradiction between asserting, on the one hand, that Article 4c of Directive 90/388 prohibits charges below the actual cost of providing the service and, on the other hand, that
48 — KOM(96) 608 endelig af 27.11.1996 om kriterier for vurdering af nationale ordninger til omkostningsberegning og finansiering af forsyningspligtydelser inden for telekommunikation og retningslinjer for medlemsstaterne for driften af sådanne ordninger.
48 — Communication from the Commission of 27 November 1996 on Assessment Criteria for National Schemes for the Costing and Financing of Universal Service in telecommunications and Guidelines for the Member States on Operation of such Schemes (COM(96) 608).
I overensstemmelse med Kommissionens udtalelse om, at de yderligere bidrag, der skulle dække forbindelsesudgifterne, ikke udgør en aflønning af samtrafikydelserne, går jeg ind for den opfattelse, at i en sammenhæng, der ikke er belastet af lovhindringer, bliver tilføjelsen af disse beløb en skjult finansieringsmekanisme, der ligger tæt på statsstøtte 55, som fællesskabsretten forkaster.
In line with the Commission’s assertion that the additional charges designed to cover the connection costs do not constitute payment for the interconnection ser -vices, I agree with the view that, in a sphere not encumbered by legislative obstacles, the addition of those charges becomes a veiled financing mechanism similar to State aid, 55which Community law prohibits.
Det er forbavsende med Deutsche Telekoms oplysende argument om, at det ikke er muligt til den nu omtvistede sag at overføre læren fra dommen i sagen Kommissionen mod Spanien 52, eftersom ansvaret for de økonomiske forskelle i den sag fordelte sig mellem teleselskabet og de nationale myndigheder, en opfattelse, der efter virksomhedens mening var uvedkommende »i forbindelse med et underskud, der alene kunne henføres til virksomheden« 53.
I am surprised by the revealing arguments of Deutsche Telekom, to the effect that the guidance set out in the judgment in Commission v Spain 52cannot be extrapolated to the present case because, in the former case, liability for the financial shortfall was apportioned between the telecommunications organisation and the national authorities, a situation which, in the opinion of Deutsche Telekom, is not the same as ‘a deficit attributable solely to the undertaking’. 53
Det er imidlertid nødvendigt at reagere ved eventuelle uberettigede byrder hidrørende fra forsyningspligtydelser, da deres korrektion fremmes med retfærdige fordelingssystemer.
Action must be taken against any unjustified charges arising from universal service obligations, and they must be corrected using fair allocation systems.
Domstolen dømte Spanien for ikke at have gennemført disse direktiver på grund af de benhårde prislofter fastsat af tilsynsmyndigheden, men efter min opfattelse, selv om der er en skønsmargin, skal der tages hensyn til, at den noble duel mellem virksomheder også skades med supplerende bidrag, der er udformet for at støtte kapitalen i nogle af disse selskaber.
The Court ruled that Spain had infringed those Directives as a result of the strict price caps set by the regulatory authority. However, in my opinion, although there is some latitude, it must be borne in mind that competition between undertakings is also damaged by additional charges created to sustain the capital of one of those undertakings.
Strengheden er ikke absolut, da retspraksis 56fra artikel 87, stk. 1, EF udelukker visse administrative interventioner som modydelse til obligatoriske præstationer af offentlige tjenesteydelser 57, forudsat de ikke forbedrer virksomhedernes stilling.
Article 87(1) EC certain administrative interventions as consideration for obligatory public service benefits 57 when they do
55 — Domstolens dom af 23.2.1961, sag 30/59, Steenkolenmijnen in Limburg mod Den Høje Myndighed, Sml.
55 — In Case 30/59 Steenkolenmijnen in Limburg v High Authority [1961] ECR 1), the Court gave a wide definition of aid on the grounds that, in addition to positive benefits such as subsidies, it also embraces other benefits which, in various forms, mitigate the charges which are normally included in the budget of an undertaking.
En finansiering af forsyningspligtydelser, som udelukkende bygger på omkostningerne, indebærer, at koblingen til abonnentledningerne, hvis endelige modtager er den konkrete kunde, støttes af den nævnte modtager gennem taksten pr. abonnentledning, og kun hvis den allerede etablerede operatør skulle have vanskeligheder med at udligne sine takster, hvilket ikke er på tale i denne sag, får det mening at vurdere underskuddet 54og dets udligning, men åbenbart ikke, når underskuddet svarer til samme virksomheds strategi.
Where the financing of universal service is solely cost-orientated, connection to the local loop, the ultimate beneficiary of which is the customer concerned, is subsidised by that beneficiary through the subscriber line charge and only if the pre-existing operator had difficulties rebalancing its tariffs, which did not occur in the present case, would it make sense to value the deficit 54and compensate for it, although obviously not when the losses are the result of the operator’s own business strategy.
52 — Sag C-500/01.
52 — Case C-500/01.
53 — Den tyske regering påpegede under retsmødet, at Deutsche Telekom siden december 1997 frit havde kunnet justere sine priser.
53 — At the hearing, the German Government emphasised that, since December 1997, Deutsche Telekom has been free to rebalance its prices.
54 — Bilag I til Kommissionens henstilling 98/195/EF af 8.1.1998 om samtrafik på et liberaliseret telemarked (Del I — Samtrafiktakster) (EFT L 73, s. 42).
54 — Annex I to Commission Recommendation 98/195/EC of 8 January 1998 on interconnection in a liberalised telecommunications market (Part 1 — Interconnection pricing) (OJ 1998 L 73, p. 42).
Færdens afslutning findes i artikel 13, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 2002/22, hvor der peges på løsninger i form af anvendelse af offentlige midler og deling mellem udbyderne af en fælles kompensationsdeponering, som også er uforenelig med individuelle pengemæssige overførsler mellem virksomheder.
The final link in the chain is contained in Article 13(1)(a) and (b) of the Universal Service Directive, from which it is clear that the solutions are the use of public funds or a common compensation fund to which all providers contribute, with which the notion of special payments between undertakings is also incompatible.
Enhver foranstaltning med sigte på at relativere den ordnede justering forenes dårligt med fællesskabsretten, hvilket tilskynder medlemsstaterne til at tage ansvar for prisfastsættelsen 60, som de i sidste instans kun kan dække med klare og ikke hemmelige udligningsklæder.
Accordingly, any measure aimed at minimising the required rebalancing of tariffs is not compatible with Community law. That fosters the responsibility of the Member States to set tariffs, 60 a task which, should the case arise, they must perform transparently, without collusion, and for the purposes of compensation.
Dette ubestemte juridiske begreb kan naturligvis kun suppleres med lovforanstaltninger, som forhindrer økonomisk udligning af omkostningerne ved abonnentledninger, eftersom disse supplerende takster uden sådanne hindringer ville savne begrundelse 58.
Naturally, that indeterminate legal concept may be supplemented only by regulatory measures which prohibit tariff rebalancing in respect of the cost of the local loop, since, without such obstacles, those additional charges would lack justification. 58
På et offentligt marked som markedet for elektronisk kommunikation fremstår gennemsigtigheden 61særlig intenst, fordi den vedrører almenhedens interesse og på grund af respekten for ligheden mellem operatørerne, nøgleaspekter, som er til hinder for overflødige devalueringer.
In an open market such as the telecommunications market, particular importance is attached to transparency 61 because of the requirement of public interest and the need to ensure equality between operators, vital requirements which may not be derogated from without justification.
På baggrund af det anførte foreslår jeg Domstolen at besvare det første præjudicielle
In the light of all of those consider -ations, it is appropriate for the Court, in reply
Interessen for at dække underskuddene ses igen i artikel 5, stk. 1 og 3, i direktiv 97/33, som viser vigtigheden af at beregne bidraget på grundlag af sammenlignelige størrelser 59, der udelukkende er støttet på de direkte omkostninger i forbindelse med ydelsen, en anden situation end situationen med godkendelser, som er omhandlet i hovedsagerne, og som uden helhedssynspunkt tager sigte på hver enkelt virksomhed.
The need to cover losses is also referred to in Article 5(1) and (3) of Directive 97/33, which make clear the importance of calculating the contributions by reference to comparable amounts, 59based exclusively on the direct costs of providing the service. That is different to the situation underlying the main proceedings, which involves approved charges imposed on each undertaking without taking account of the overall situation.
60 — Kommissionens henstilling 98/195/EF af 8.1.1998 erindrer i tredje betragtning om, at fastlæggelsen af samtrafiktakster påhviler medlemsstaterne i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet.
60 — The third recital in the preamble to Commission Recommendation 98/195/EC observes pertinently that the setting of interconnection tariffs is the responsibility of the Member States, in accordance with the principle of subsidiarity.
58 — Kommissionens henstilling 98/195 af 8.1.1998 om samtrafik på et liberaliseret telemarked.
58 — Commission Recommendation 98/195/EC is absolutely clear in that regard.
61 — Gennem den gradvise styrkelse i retspraksis af princippet om gennemsigtighed fremstår dets karakter af en uskreven fællesskabsretlig kilde — jf. Domstolens dom af 25.4.1996, sag C-87/94, Kommissionen mod Kongeriget Belgien, Sml.
61 — It is clear from the gradual strengthening of the principle of transparency in caselaw that it is an unwritten source of Community law.
I, s. 2043, og af 18.11.1999, sag C-275/98, Unitron Scandinavia og 3-S, Sml. I, s. 8291.
See the judgments in Case C-87/94 Commission v Belgium [1996] ECR I-2043, and Case C-275/98 Unitron Scandinavia and 3-S [1999] ECR I-8291.
59 — Hvilket i sig selv indebærer at specificere individuelle bidrag, som henhører under dem, der er aktive i telesektoren.
59 — Which of itself entails specifying the individual contributions which correspond to undertakings operating in the telecommunications market.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — FORENEDE SAGER C-152/07 — C-154/07 kraft og et analogt indhold, hvilket er umuligt at opnå uden fællesskabsrettens absolutte forrang 62.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07 same subjectmatter in all the Member States, attributes which would be impossible to attain without the absolute primacy of Community law.
spørgsmål med, at liberaliseringsdirektivet og samtrafikdirektivet er til hinder for en regulering som i tysk ret, som til dækning af den dominerende virksomheds underskud accepterer bidrag, der er samtrafikomkostningerne uvedkommende og ikke opgjort alene i forhold til udgifterne i forbindelse med den pågældende tjenesteydelse.
62 to the first question referred for a preliminary ruling, to declare that the Competition and Interconnection Directives preclude a rule, such as the one laid down in German law, under which the dominant undertaking may be compensated for losses by contributions additional to the interconnection costs, which are not calculated exclusively by reference to the costs of the service.
Denne kraft brydes dog, hvis der rejses tvivl om forrangens udelelige karakter eller dens ubetingede karakter, uden hensyn til at princippet gælder hele fællesskabsretten, og at det gælder frem for enhver nationalretlig bestemmelse.
However, that absoluteness is weakened if the indivisibility or unconditional nature of the primacy of Community law is called into question, overlooking the fact that the principle concerns Community law as a whole and applies to all provisions of national law.
Efter at have afklaret det første spørgsmål skal jeg nu tage stilling til den forelæggende rets tvivl vedrørende spørgsmålet, om de analyserede direktiver kan gøres gældende i forhold til de modstridende nationale bestemmelser.
Having replied to the first question, it is necessary to dispel the uncertainties of the referring court regarding whether it is appropriate to apply the directives concerned in preference to the conflicting national provisions.
Domstolen fastslog i denne henseende ved begyndelsen af den europæiske opbygning 63, at »den af traktaten affødte ret må retsligt gå forud for en hvilken som helst national bestemmelse«, samt at »de fællesskabsretlige bestemmelser har forrang frem for enhver modstridende national bestemmelse«, hvilket viser, at der er tale om en forrang, som uden forbehold udstrækkes til medlemsstaternes forfatninger.
In that connection, at the dawn of the European Community, the Court of Justice held that 63‘the law stemming from the Treaty … could not … be overridden by domestic legal provisions, however framed’ and that ‘the provisions of Community law take precedence over any conflicting national provision’, from which it follows that primacy extends without exceptions to the constitutions of the Member States.
I det andet forslag til afgørelse i Pfeiffersagen 64udtaler jeg, at jeg ikke kan tilslutte
Moreover, in the second opinion in Pfeiffer, 64 I disagreed with those who claimed
Det er nødvendigt at hejse banneret for fællesskabsrettens forrang og på grundlag af Domstolens praksis undersøge denne bestemmelses gyldighed ved at fjerne begrebsmæssigt ukrudt, som fordrejer det krystalklare syn på virkeligheden.
It is essential to hold up the fundamental principle of the primacy of Community law and to question, in accordance with the caselaw of the Court, the application of those provisions, thereby eliminating the conceptual confusion which distorts a crystal-clear view of the situation.
mig dem, der har hævdet, at forrang kun kan gøres gældende i spørgsmål om den primære fællesskabsret eller muligvis en forordning, da denne sondring forekommer kunstig eller unøjagtig.
that primacy may be attributed only to primary Community law or, at the very most, to regulations, a distinction which must be branded artificial and inaccurate.
Undtagelsesfri forrang
Total primacy
64 — Dom af 5.10.2004, forenede sager C-397/01 — C-403/01, Pfeiffer m.fl., Sml.
64 — Joined Cases C-397/01 to C-403/01 Pfeiffer and Others [2004] ECR I-8835.
I, s. 8835, forslag til afgørelse af 27.4.2004, hvor jeg i punkt 42 vurderer Simmenthal-dommen, hvor Domstolen bekræftede forrangen for traktaten og institutionernes direkte anvendelige retsakter, og jeg anfører, at hver gang det konstateres, at en fællesskabsretlig bestemmelse er til hinder for en medlemsstats bestemmelse, gentages anerkendelsen af den forrang, der blev fastslået for næsten 40 år siden uanset fællesskabskilden: traktaten, en forordning eller et direktiv.
At point 42 of the Opinion of 27 April 2004, I analysed the judgment in Simmenthal, in which the Court confirmed the primacy of both the Treaty and the directly applicable measures of the institutions, and I took the view that when a Community provision precludes a provision of a Member State, the principle of primacy established nearly 40 years ago must be reiterated, irre -spective of the Community source: the Treaty, a regulation or a directive.
Fællesskabsrettens ensartethed kræver, at både dens primære bestemmelser og de afledte bestemmelser i alle medlemsstaterne har den samme betydning, samme bindende
The uniformity of Community law requires that its primary and secondary provisions must have the same meaning, the same compulsory application, and the
På denne måde styrker borgerne deres retssfære, og fællesskabsretten fastslår sin effektive virkning, som ikke kan tilbagevises ved en eventuel manglende eller ukorrekt gennemførelse af fællesskabsretlige direktiver.
Accordingly, individuals are able to strengthen their legal rights, while the ef -fectiveness of Community law is protected and is not impaired by any failure to implement a directive or by its incorrect transposition.
Domstolen begyndte at udarbejde teorien om direkte virkning i Van Gend and Loos-dommen 65, udstrakte den til direktiver i Van Duyn-sagen 66, var opmærksom på »de rettigheder, som den tillægger borgerne« 67, og systematiserede den i Ratti-dommen 68 og Ursula Becker-dommen 69.
The Court began devising the theory of direct effect in Van Gend & Loos. 65 The Court extended the theory to directives in Van Duyn, 66with regard to the rights directives confer on individuals, 67and systematised it in Ratti 68 and Becker. 69
Kombinationen af disse elementer skaber det argumentationsmønster, der støtter den direkte anvendelse af artikel 4c i direktiv 90/388 og af artikel 12, stk. 7, i direktiv 97/33, som § 43, stk. 6, i TKG fra 1996 72 er i strid med.
Those factors combined create the framework for the argument in support of the direct application of Article 4c of Directive 90/388 and Article 12(7) of Dir -ective 97/33, with which Paragraph 43(6) of the TKG of 1996 is incompatible. 72
Når national ret ikke kan fortolkes i overensstemmelse med fællesskabsretten, indebærer det at lægge pres på domstolens virksomhed, for at opnå harmoni, at udviske de svage grænser mellem juridisk skabelse og fortolkning 73.
When it is not possible to interpret national law in a manner consistent with Community law, requiring judicial action in order to achieve harmony means that the fine line between legal creation and interpretation becomes blurred. 73
Forsigtigt satte Domstolen vægtens viser på direktivers funktionalitet og krævede, at de, for at der kunne støttes ret på dem, skal være ubetingede og tilstrækkeligt præcise 70, og at der ikke rettidigt er gennemført foranstaltninger eller der er uoverensstemmelser med den nationale lovgivning, i form af en mangelfuld eller utilstrækkelig gennemførelse 71.
The Court wisely placed the emphasis on the function of a directive, holding that, in order to be relied on, it must be unconditional and sufficiently precise, 70 and that no measures must have been adopted within the prescribed period or the national legislation must be incompatible as a result of defective or inadequate transposition. 71
66 — Dom af 4.12.1974, sag 41/74, Van Duyn, Sml. s. 1337.
65 — Case 26/62 [1963] ECR 1.66 — Case 41/74 [1974] ECR 1337.
67 — Domstolen understregede dette aspekt i dom af 26.2.1975, sag 67/74, Bonsignore, Sml. s. 297, af 28.10.1975, sag 36/75, Rutili, Sml. s. 1219, af 8.4.1976, sag 48/75, Royer, Sml. s. 497, af 27.10.1977, sag 30/77, Bouchereau, Sml. s. 1999, af 7.7.1976, sag 118/75, Watson og Belmann, Sml. s. 1185, af 14.7.1977, sag 8/77, Sagulo m.fl., Sml. s. 1495, og af 3.7.1980, sag 157/79, Pieck, Sml. s. 2171.
67 — The Court confirmed that aspect in the judgments in Case 67/74 Bonsignore [1975] ECR 297; Case 36/75 Rutili [1975] ECR 1219; Case 48/75 Royer [1976] ECR 497; Case 30/77 Bouchereau [1977] ECR 1999; Case 118/75 Watson and Belmann [1976] ECR 1185; Case 8/77 Sagulo and Others [1977] ECR 1495; and Case 157/79 Pieck [1980] ECR 2171.
68 — Dom af 5.4.1979, sag 148/78, Sml. s. 1629.69 — Dom af 19.1.1982, sag 8/81, Sml. s. 53.
68 — Case 148/78 [1979] ECR 1629.69 — Case 8/81 [1982] ECR 53.
De omtvistede bestemmelser viser, at opkrævning af et tillæg til tilslutningsomkostningerne var ulovlig i Tyskland fra og med den 1. januar 1998 (jf. artikel 4c i direktiv 90/388), efter kriteriet om omkostningsægthed (artikel 7, stk. 2, og artikel 12, stk. 7, i direktiv 97/33).
It is clear from the disputed provisions that it was illegal to impose the additional connection cost contribution in Germany after 1 January 1998 (Article 4c of Dir -ective 90/388), in accordance with the cost orientation rule (Articles 7(2) and 12(7) of Directive 97/33).