natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagsøgeren har anført, at den ordregivende myndighed ikke har hjemmel i fællesskabsretten til at annullere tildelingen af en kontrakt efter undertegnelsen heraf med tilslagsmodtageren.
The applicant submits that there is no provision of Community law that authorises the contracting authority to annul the award of a contract after the signature of the contract with the successful tenderer.
Navnlig kan hverken kendelsen af 21. december 2006 eller Rettens præsidents opfordring under retsmødet vedrørende begæringen om foreløbige forholdsregler den 22. januar 2007 udgøre en lovlig hjemmel for beslutningen af 31. januar 2007.
In particular, neither the order of 21 December 2006 nor the request made by the President of the Court of First Instance at the interim measures hearing on 22 January 2007 can constitute a legal basis for the decision of 31 January 2007.
Selv om beslutningen af 31. januar 2007 er baseret på finansforordningens artikel 101, er betingelserne for anvendelsen af denne bestemmelse ikke opfyldt i det foreliggende tilfælde.
Even if the decision of 31 January 2007 were based on Article 101 of the Financial Regulation, the conditions for the application of that provision have not been satisfied in the present case.
Finansforordningens artikel 101 begrænser nemlig den ordregivende myndigheds kompetence til at annullere en udbudsprocedure, således at denne kun har kompetence til at vedtage en sådan beslutning indtil tidspunktet for undertegnelsen af kontrakten med tilslagsmodtageren.
Article 101 of the Financial Regulation restricts the competence of the contracting authority to annul a tendering procedure, with the result that the contracting authority has the competence to adopt such a decision only before the contract with the person to whom the contract is to be awarded is signed.
Parlamentet har dog undertegnet kontrakten med selskabet Mostra den 21. december 2006, dvs. mere end en måned før vedtagelsen af beslutningen af 31. januar 2007.
The Parliament signed the contract with Mostra on 21 December 2006, that is to say, more than a month before the adoption of the decision of 31 January 2007.
Ifølge sagsøgeren kan udbudsproceduren desuden ikke annulleres, eftersom kontrakten allerede var blevet tildelt sagsøgeren forskriftmæssigt ved beslutningen af 7. august 2006.
Furthermore, as far as the applicant is concerned, annulment of the tendering procedure could no longer be considered because the contract had already been lawfully awarded to it by the decision of 7 August 2006.
Hertil kommer, at en ophævelse af kontrakten med selskabet Mostra ikke indebærer, at kontrakten ikke er blevet undertegnet.
In addition, the termination of the contract with Mostra does not imply that the contract was not signed.
I øvrigt omfatter den påtænkte ophævelse ikke alle kontraktens virkninger, da denne blev annulleret med virkning fra den dag og det tidspunkt, hvor selskabet Mostra fik kendskab til udsættelsen af gennemførelsen af kontrakten.
Furthermore, the proposed termination does not cover all the effects of the contract, which was annulled with effect from the date and time at which Mostra became aware of the suspension of the operation of the contract.
Alle kontraktens virkninger, som fandt sted forud for dette kendskab, opretholdes ifølge sagsøgeren derfor.
Therefore, according to the applicant, any effect which occurred before Mostra became aware thereof must be maintained.
Sagsøgeren har i øvrigt gjort gældende, at beslutningen af 31. januar 2007 tilsidesætter finansforordningens artikel 101, da annullationen af udbudsproceduren kun vedrører parti nr. 2.
The applicant further maintains that the decision of 31 January 2007 infringes Article 101 of the Financial Regulation, since the annulment of the tendering procedure applies only to lot 2.
Denne bestemmelse giver ikke adgang til delvist at annullere udbudsproceduren.
That provision does not authorise the partial annulment of the tendering procedure.
Det er ifølge sagsøgeren klart, at en eventuel annullation, for så vidt som parti nr. 1 og 2 udgør en del af det samme udbud, skulle have omfattet hele proceduren, dvs. også proceduren vedrørende tildeling af parti nr. 1.
According to the applicant, it is clear that, in so far as lots 1 and 2 are part of the same tendering procedure, any annulment should have applied to the whole of the procedure, that is to say, to the procedure relating to the award of lot 1 as well.
— Om det andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af begrundelsespligten
— The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons
Sagsøgeren har gjort gældende, at beslutningen af 31. januar 2007 tilsidesætter begrundelsespligten, som er et almindeligt princip, og som er fastsat i fianansforordningens artikel 101 og i gennemførelsesforordningens 149, stk. 1.
The applicant maintains that the decision of 31 January 2007 infringes the obligation to state reasons which prevails as a general principle and is laid down in Article 101 of the Financial Regulation and Article 149(1) of the implementing regulation.
Beslutningen af 31. januar 2007 gør det ikke muligt at forstå begrundelsen for, at Parlamentet vedtog den omhandlede foranstaltning.
The decision of 31 January 2007 does not make it possible to understand the reasons which led the Parliament to adopt the measure in question.
Henvisningen til Rettens præsidents »opfordring« udgør ikke en tilstrækkelig begrundelse for beslutningen af 31. januar 2007.
The reference to the ‘request’ of the President of the Court of First Instance cannot suffice as a statement of reasons for the decision of 31 January 2007.
Denne henvisning er desuden i strid med den øvrige del af beslutningen af 31. januar 2007, da Parlamentet antog, at beslutningen af 31. januar 2007 »ikke på
Furthermore, it conflicts with the rest of the decision of 31 January 2007, since the Parliament took the view
Det fastslås, at Parlamentet havde kompetence til at vedtage beslutningen af 31. januar 2007.
The Court finds that the Parliament was competent to adopt the decision of 31 January 2007.
Sagsøgerens modstridende opfattelse heraf er baseret på en fejlagtig fortolkning af finansforordningens artikel 101, stk. 1, som i tilfælde af afslag på et bud eller den ordregivende myndigheds annullation af udbudsproceduren har til formål at regulere konflikten mellem de bydendes og tilslagsmodtagerens private interesser på den ene side og de almene interesser, som den ordregivende myndighed skal varetage, på den anden side.
The contrary opinion of the applicant is based on a misinterpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation, which is intended to settle the conflict between the private interests of the tenderers and the successful tenderer, on the one hand, and, on the other hand, the general interest which the contracting authority is supposed to pursue, where the contracting authority abandons the procurement or annuls the tendering procedure.
Der skal sondres mellem to faser i forbindelse med anvendelsen af denne bestemmelse.
It is necessary to distinguish two stages in connection with the application of that provision.
Finansforordningens artikel 101 udelukker i et sådant tilfælde, at ansøgere eller bydende tilkendes erstatning på grund af en sådan beslutning om ikke at indgå aftalen eller om annullation.
In that case, Article 101 of the Financial Regulation precludes any entitlement to compensation on the part of the candidates or tenderers on account of such an abandonment or cancellation.
Dette gælder med undtagelse af ekstraordinære omstændigheder, såsom i den
The situation can be different only as a result of exceptional circumstances such as those
ICUNA.COM MOD PARLAMENTET foreliggende sag, hvor de kontraherende parter efter fælles aftale har besluttet at hæve kontrakten.
ICUNA.COM v PARLIAMENT in the present case where the contracting parties decided, by common accord, to abandon the contract.
Den modsatte fortolkning af finansforordningens artikel 101, stk. 1, som sagsøgeren har foreslået, hvorefter den ordregivende myndighed, når kontrakten med tilslagsmodtagere er undertegnet, ikke længere har kompetence til at annullere udbudsproceduren, selv om tilslagsmodtageren er trådt tilbage fra aftalen, risikerer, i en sag som den foreliggende, hvor den ordregivende myndighed efter undertegnelsen af kontrakten har konstateret uregelmæssigheder i tildelingsproceduren, at bringe parterne i proceduren i en blindgyde.
The contrary interpretation of the first paragraph of Article 101 of the Financial Regulation suggested by the applicant, according to which the contracting authority no longer has the competence to annul the award procedure once the contract with the successful tenderer has been signed, even if the successful tenderer has abandoned his contractual position, would, in cases like the present case, where the contracting authority found, after signature of the contract, that there may have been irregularities in the award procedure, risk placing the parties to that procedure in an impasse.
Dels ville en gennemførelse af kontrakten i en sådan situation indebære en risiko for en udsættelse af gennemførelsen, hvilken udsættelse i øvrigt er anordnet foreløbigt i den foreliggende sag, eller for en annullation af beslutningen om tildeling, som følge af et søgsmål for Retten anlagt af en afvist bydende, dels ville den ordregivende myndighed ikke kunne annullere proceduren eller træde tilbage fra aftalen, selv om tilslagsmodtageren, som i det foreliggende tilfælde, var rede til at træde tilbage fra aftalen. Finansforordningens artikel 101 kan imidlertid ikke fortolkes således, at den er til hinder for kontraktparternes fælles vilje om at annullere kontrakten, inden gennemførelsen heraf er påbegyndt.
First, the performance of the contract would, in such a situation, expose them to the risk of being ordered to suspend the operation of that contract, which was, incidentally, ordered provisionally in the present case, or to the annulment of the award decision, following an action brought by an unsuccessful tenderer before the Court of First Instance. Secondly, the contracting authority could not annul the procedure or abandon the procurement even if the successful tenderer were prepared to abandon the contract as it was here.
Følgelig må det ud fra formålet med finansforordningens artikel 101 og hensynet til retssikkerheden fastslås, at Parlamentet under de foreliggende omstændigheder havde kompetence til at annullere udbudsproceduren.
Consequently, the legal rationale behind Article 101 of the Financial Regulation and the principle of legal certainty mean that, in the circumstances of the present case, the Parliament must be held to have had the competence to annul the tendering procedure.
Selv om disse to partier til en vis grad er gensidigt afhængige, da de udgør en del af det samme udbud, er de alligevel uafhængige.
Although those two lots are to a certain degree interdependent in the sense that they form part of the same tendering procedure, they are nevertheless independent.
Dels har de to partier forskellige formål, dvs. henholdsvis arkitektur og grafisk udformning (parti nr. 1) og programindhold (parti nr. 2), dels var fremgangsmåden i proceduren vedrørende parti nr. 1 helt uafhængig af fremgangsmåden for proceduren vedrørende parti nr. 2, og hver af de to partier kunne tildeles forskellige bydende, som ikke var internt forbundet.
First, the two lots concern different subjectmatters, namely, architecture and design (lot 1) and programme contents (lot 2) respectively. Secondly, the procedure relating to lot 1 was run completely independently from the procedure relating to lot 2, as each of those lots could be awarded to different and unconnected tenderers.
— Om det andet anbringende vedrørende tilsidesættelsen af begrundelsespligten
— The second plea, alleging infringement of the obligation to state reasons
Det bemærkes, at finansforordningens artikel 101, stk. 2, fastsætter, at beslutningen om at annullere udbudsproceduren skal begrundes og meddeles ansøgerne eller de bydende.
It must be borne in mind that the second paragraph of Article 101 of the Financial Regulation provides that the decision to annul the award procedure must be substantiated and be brought to the attention of the candidates or tenderers.
Gennemførelsesforordningens artikel 149, stk. 1, bestemmer, at de ordregivende myndigheder hurtigst muligt underretter ansøgere og bydende om, hvilke afgørelser der er truffet, med hensyn til tildelingen af kontrakten, herunder begrundelsen for, at de har besluttet ikke at indgå en kontrakt.
Article 149(1) of the implementing regulation provides that the contracting authorities must as soon as possible inform candidates and tenderers of decisions reached concerning the award of the contract, stating the grounds for any decision not to award a contract.
I henhold til disse bestemmelser og, mere generelt, den almindelige forpligtelse til begrundelse, der følger af artikel 253 EF, påhvilede det Parlamentet at oplyse om begrundelsen for beslutningen om at annullere udbuddet, samtidig med, at denne beslutning blev truffet (jf. i denne retning Rettens dom af 8.5.2007, sag T-271/04, Citymo mod Kommissionen, Sml. II, s. 1375, præmis 100).
Under those provisions and, more generally, the general obligation to state reasons pursuant to Article 253 EC, the Parliament was under an obligation, at the same time as informing the applicant of the decision to annul the tendering procedure, to inform it also of the reasons for that decision (see, to that effect, Case T-271/04 Citymo v Commission [2007] ECR II-1375, paragraph 100).
Ifølge fast retspraksis afhænger begrundelsespligten af arten af den pågældende retsakt og den sammenhæng, hvori den er vedtaget.
According to settled case-law, the scope of the obligation to state reasons must be appropriate to the act at issue and the context in which it was adopted.
Endelig, for så vidt nærmere bestemt angår angivelsen af lovhjemmel i en retsakt, følger det af retspraksis, at en manglende henvisning til en konkret bestemmelse
Lastly and more specifically as regards the reference to the legal basis of a lawful measure, it is apparent from the caselaw that failure to refer to a precise provision
ICUNA.COM MOD PARLAMENTET ikke nødvendigvis udgør en væsentlig mangel, såfremt hjemmelen for en retsakt kan fastlægges på grundlag af andre dele af retsakten. En sådan udtrykkelig henvisning er imidlertid ubetinget nødvendig, når de personer, der berøres af retsakten, samt Fællesskabets retsinstanser ellers vil svæve i uvished med hensyn til den konkrete hjemmel (Domstolens dom af 26.3.1987, sag 45/86, Kommissionen mod Rådet, Sml. s. 1493, præmis 9).
ICUNA.COM v PARLIAMENT need not necessarily constitute an infringement of essential procedural requirements when the legal basis for the measure may be determined from other parts of the measure, as such explicit reference is indispensable only where, in its absence, the parties concerned and the Community judicature are left uncertain as to the precise legal basis (Case 45/86 Commission v Council [1987] ECR 1493, paragraph 9).
I det foreliggende tilfælde bemærkes indledningsvis, at sagsøgeren i forbindelse med proceduren om de foreløbige forholdsregler i sag T-71/07 R modtog en genpart af Parlamentets bemærkninger af 31. januar 2007 til retsmøderapporten fra retsmødet vedrørende begæringen om foreløbige forholdsregler den 22. januar 2007, herunder navnlig en genpart af et udkast til en beslutning om annullation af proceduren samt en genpart af beslutningen af 31. januar 2007 vedrørende annullation af udbudsproceduren.
In the present case, it must be pointed out, first of all, that the applicant received, in the context of the interim proceedings in Case T-71/07 R, a copy of the Parliament’s observations of 31 January 2007 on the minutes of the interim hearing of 22 January 2007, including, in particular, a copy of a draft decision of annulment of the procedure and a copy of the decision of 31 January 2007 annulling the tendering procedure.
Som sagsøgeren imidlertid har erkendt i sin stævning i sag T-71/07, anførte Parlamentet i dets bemærkninger af 31. januar 2007, at det havde til hensigt at anvende finansforordningens artikel 101 som hjemmel for beslutningen af 31. januar 2007.
As the applicant admits, moreover, in its application in Case T-71/07, the Parliament stated, in its observations of 31 January 2007, that it intended to base the decision of 31 January 2007 on Article 101 of the Financial Regulation.
Hertil kommer, at det i betragtningerne til denne beslutning bl.a. var anført, at kendelsen af 21. december 2006 indeholdt et forbud for Parlamentet mod at gennemføre kontrakten, indtil der blev truffet en endelig afgørelse, at Parlamentet under retsmødet i forbindelse med de foreløbige forholdsregler af Rettens præsident blev opfordret til at undersøge muligheden for at annullere udbudsproceduren og iværksætte en ny procedure, og at Parlamentet og selskabet Mostra var enige om, at kendelsen af 21. december 2006 gjorde det umuligt at gennemføre en kontrakt inden for en rimelig frist, og følgelig var blevet enige om at træde tilbage fra kontrakten.
Furthermore, the recitals in the preamble to that decision stated, inter alia, that the order of 21 December 2006 prohibited the Parliament from implementing the contract until a final decision had been given, that at the interim hearing the Parliament had been asked by the President of the Court of First Instance to consider the possibility of annulling the award procedure and initiating a new procedure and that the Parliament and Mostra agreed that the order of 21 December 2006 made it impossible to implement the contract within a reasonable period and that, therefore, they had agreed to abandon that contract.
Det følger således af omstændighederne omkring vedtagelsen af beslutningen af 31. januar 2007 samt af begrundelsen herfor, at Parlamentet ikke mente, det havde andet valg end at annullere udbudsproceduren med hjemmel i finansforordningens artikel 101, for at undgå, at gennemførelsen af Web-tv-projektet ville blive udsat for væsentlige forsinkelser.
It is therefore apparent from the circumstances which surrounded the adoption of the decision of 31 January 2007 and from the reasons for that decision that the Parliament considered that it had no choice but to annul the tendering procedure, on the basis of Article 101 of the Financial Regulation, in order to avoid a significant delay in the implementation of its web television project.
Det fastslås følgelig, at Parlamentets begrundelse for beslutningen af 31. januar 2007 klart angiver den vurdering, der er foretaget.
It must therefore be held that the statement of reasons given by the Parliament in its decision of 31 January 2007 clearly shows the reasoning followed.
En sådan begrundelse giver sagsøgeren mulighed for at gøre sine rettigheder gældende, og Retten for at udøve sin prøvelsesret.
Such a statement of reasons enables the applicant to assert its rights and enables the Court to exercise its power of review.
På baggrund af ovenstående skal sagsøgerens to anbringender forkastes, og annullationspåstanden i sag T-71/07 afvises som åbenbart ugrundet.
In the light of the foregoing, the two pleas in law put forward by the applicant must be rejected and the application for annulment in Case T-71/07 must be dismissed as manifestly lacking any foundation in law.
Sagsøgeren har påberåbt sig Fællesskabets ansvar uden for kontraktforhold som omhandlet i artikel 288, stk. 2, EF.
The applicant submits that the Community is non-contractually liable under the second paragraph of Article 288 EC.
Selskabet er af den opfattelse, at det, henset til den begrundelse, det har fremført til støtte for annullationspåstanden, er åbenbart, at Parlamentet har begået forskellige ulovligheder under den procedure, der førte til vedtagelsen af beslutningen af 31. januar 2007.
It takes the view that, in respect of all the grounds on which it relies in support of the application for annulment, it is clear that the Parliament committed various unlawful acts in the course of the procedure which culminated in the adoption of the decision of 31 January 2007.
Disse ulovligheder udgør, individuelt eller samlet set, en kvalificeret tilsidesættelse af fællesskabsretten.
Those unlawful acts, taken individually or as a whole, are such as to constitute a serious breach of Community law.
For det første har sagsøgeren bekræftet, at selskabet har lidt et tab, idet det mistede fordelene ved beslutningen af 7. december 2006 som følge af Parlamentets iværksættelse af en uregelmæssig procedure, hvilken procedure resulterede i tildelingen af kontrakten til en anden bydende og som følge af beslutningen af 31. januar 2007.
First, the applicant maintains that it suffered loss as a result of being deprived of the benefits of the decision of 7 August 2006 on account of the initiation of an unlawful procedure by the Parliament, which culminated in the award of the contract to another tenderer, and of the adoption of the decision of 31 January 2007.
Dette tab er vanskeligt at opgøre, men det består af umiddelbart forestående og tilstrækkeligt påregnelige udgifter, som sagsøgeren måtte afholde under deltagelsen i et nyt udbud.
That damage is difficult to quantify, but it consists of expenses, imminent and foreseeable, incurred in participating in a new invitation to tender.
For det andet har sagsøgeren angiveligt lidt et ikkeøkonomisk tab.
Secondly, the applicant claims that it suffered non-pecuniary damage.
Den negative bedømmelse, som blev fremført som grundlag for afslaget på sagsøgerens bud ved beslutningen af 1. december 2006, blev gentaget i beslutningen af 31. januar 2007, hvilket skader selskabets omdømme.
The negative assessment which was put forward as a basis for the rejection of its tender by the decision of 1 December 2006 is reiterated in the decision of 31 January 2007 and that adversely affects its reputation.
Denne ikke-økonomiske skade udgør ca. 10% af sagsøgerens samlede markedsværdi, hvilket beløb kan fastsættes præcist af en sagkyndig udpeget af Retten.
That non-pecuniary damage amounts to around 10% of the total value of the contract, a sum which an expert appointed by the Court could estimate precisely.
Parlamentet har ikke indgivet svarskrift i sag T-71/07 og har således ikke taget stilling til de anbringender, der er fremsat til støtte for erstatningspåstanden.
The Parliament did not submit a defence in Case T-71/07 and has not, therefore, taken a view on the pleas in law submitted in support of the claim for damages.
Efter fast retspraksis forudsætter et ansvar for Fællesskabet uden for kontraktforhold, som omhandlet i artikel 288, stk. 2, EF, at en række betingelser er opfyldt, nemlig at den adfærd, der lægges de berørte institutioner til last, har været retsstridig, at der foreligger et virkeligt tab, og at der er årsagssammenhæng mellem denne adfærd og det påståede tab (jf. Domstolens dom af 2.7.1974, sag 153/73, Holtz & Willemsen mod Rådet og Kommissionen, Sml. s. 675, præmis 7, og Rettens dom af 3.2.2005, sag T-19/01, Chiquita Brands m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 315, præmis 76). 78
According to settled case-law, for the Community to incur noncontractual liability within the meaning of the second paragraph of Article 288 EC, a series of conditions must be met, namely, the conduct of which the institutions are accused must have been unlawful, the damage must be real and a causal connection must exist between that conduct and the damage in question (Case 153/73 Holtz & Willemsen v Council and Commission [1974] ECR 675, paragraph 7, and Case T-19/01 Chiquita Brands and Others v Commission [2005] ECR II-315, paragraph 76). 78