natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 40 i forordning nr. 2392/89 er til hinder for, at et varemærke, der skal anvendes ved markedsføring af vin, der indeholder en geografisk angivelse, hvis anvendelse ikke er foreskrevet i forordningens artikel 11, registreres, når registreringen, selv om den ikke kan vildlede forbrugeren med hensyn til vinens herkomst og ikke kan give anledning til forveksling med en registreret geografisk betegnelse, kan føre til den fejlagtige antagelse, at den pågældende geografiske angivelse er beskyttet.
By its question, the national court is essentially asking whether Article 40 of Regulation No 2392/89 precludes the registration of a trade mark, for use in connection with the sale of wine, which includes a geographical reference the use of which is not provided for by Article 11, where registration, even if unlikely to mislead consumers as to the provenance of the wine or give rise to confusion with a registered geographical designation, might wrongly suggest that the geographical reference in question is protected.
Det bemærkes indledningsvis, at artikel 11 og 12 i forordning nr. 2392/89 viser fællesskabslovgiverens ønske om med denne forordning at indføre en detaljeret og udtømmende regulering af betegnelse og præsentation af vin.
It must be remembered at the outset that Articles 11 and 12 of Regulation No 2392/89 reveal an intention on the part of the Community legislature to adopt, in that regulation, a detailed and complete code governing the description and presentation of wines.
Der erindres i denne forbindelse om, at formålet med artikel 40 i forordning nr. 2392/89 hovedsagelig er at forbyde falsk anvendelse af mærker (jf. dom af 29.6.1995, sag C-456/93, Langguth, præmis 29).
In this connection it should be remembered that Article 40 of Regulation No 2392/89 is aimed primarily at prohibiting the misuse of brand names (Case C-456/93 Langguth [1995], paragraph 29).
Som Domstolen har fastslået vedrørende Rådets forordning (EØF) nr. 355/79 af 5. februar 1979 om fastsættelse af almindelige regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost, der er ophævet og erstattet ved forordning nr. 2392/89, skal enhver form for praksis, der kan skabe forveksling, fjernes i handelen med vin (dom af 25.2.1981, sag 56/80, Weigand, præmis 18).
As the Court of Justice has held, in connection with Council Regulation (EEC) No 355/79 of 5 February 1979 laying down general rules for the description and presentation of wines and grape musts, subsequently repealed and replaced by Regulation No 2392/89, it is necessary to prevent in the marketing of wine all practices which are of such a nature as to create false appearances (Case 56/80 Weigand [1981], paragraph 18).
Ifølge artikel 11, stk. 2, litra 1), i forordning nr. 2392/89, sammenholdt med artikel 13, stk. 2, er det tilladt at tilføje navnet på en mindre
Under Article 11(2)(1) of the regulation, read together with Article 13(2), adding the name of
Det fremgår af fast retspraksis, at for at et mærke kan antages at give anledning til forvekslinger eller vildlede de personer, til hvem det er rettet, skal det godtgøres, at der i betragtning af de pågældende forbrugeres
It is clear from settled case-law that, for the use of a brand name to be capable of being regarded
opfattelse eller vaner består en reel risiko for, at deres økonomiske adfærd påvirkes deraf (jf· bl-a.
a real risk of their economic behaviour being affected (see, inter alia, Case C-303/97 Sektkellerei Kessler [1999], paragraph 33).
dom af 28.1.1999, sag C-303/97, Sektkellerei Kessler, præmis 33).
as likely to cause confusion or mislead the persons to whom it is addressed, it must be established, having regard to the opinions or habits of the consumers concerned, that there is
»Artikel 40 i Rådets forordning (EØF) nr. 2392/89 af 24. juli 1989 om fastsættelse af almindeuge regler for betegnelse og præsentation af vin og druemost, som affattet ved Rådets forordning (EØF) nr. 3897/91 af 16 december 1991, skal fortolkes således, at bestemmelsen ikke er til hinder for anvendelsen af et varemærke, der indeholder en geografisk angivelse og skal anvendes med henblik på markedsføring af vin, og som kan føre til den fejlagtige antagelse, at den pågældende geografiske angivelse er beskyttet, medmindre der foreligger en reel risiko for, at de pågældende forbrugere vildledes, og deres økonomiske adfærd dermed påvirkes.
'Article 40 of Council Regulation (EEC) No 2392/89 of 24 July 1989 laying down general rules for the description and presentation of wines and grape musts, as amended by Council Regulation (EEC) No 3897/91 of 16 December 1991, is to be interpreted as not prohibiting the use of a trade mark which contains a geographical reference and is intended for use in connection with the sale of wine and is likely to give the false impression mat the geographical reference is protected, unless there is a real risk that use of such a mark will mislead consumers and, as a result, alter their economic behaviour.
Det tilkommer den nationale ret at afgøre, om dette er tilfældet.*
It is a matter for the national court to determine whether or not that is the case.'
Generaladvokat L.A. Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling) den 14. marts 2002. '
Advocate General L.A. Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 14 March 2002.
Præjudiciel »Fiskeri — levnedsmiddeltilsyn — direktiv 91/493/EØF og beslutning 94/356/EF — artikel 28 EF og 30 EF — proportionalitetsprincippet — grænseværdier for forekomsten af listeria monocytogenes i røgede fiskerivarer* (Femte Afdeling) betingelser for produktion og afsætning af fiskerivarer.
Preliminary ruling (Fisheries-Healthpolicy -Directive 91/493/EEC and Decision 94/356/EC -Articles 28 EC and 30 EC — Principle of proportionality — Limit values for the presence of Listeria monocytogenes in smoked fish products) (Fifth Chamber) of 22 July 1991 laying down the health conditions for the production and the placing on the market of fishery products.
Ved kendelse af 21. marts 2000, indgået til Domstolen den 30. marts 2000, har Bezirksgericht Innere Stadt Wien i henhold til artikel 234 EF forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 91/493/EØF af 22. juli 1991 om sundhedsmæssige
By order of 21 March 2000, received at the Court on 30 March 2000, the Bezirksgericht Innere Stadt Wien (Inner City of Vienna District Court) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Council Directive 91/493/EEC
Spørgsmålet er blevet rejst under en straffesag mod Walter Hahn og de ansvarlige for selskabet Nordsee GmbH (herefter »Nordsee«), hvori de
That question was raised in criminal proceedings against Mr Hahn or, where appropriate, the
have solgt er sigtet for uagtsomt at sundhedsskadelige levnedsmidler.
senior staff of the company Nordsee GmbH (hereinafter 'Nordsee') for negligently placing on the market foodstuffs harmful to human health.
Den forelæggende ret har hertil bemærket, at talrige videnskabelige undersøgelser viser, at en nultolerance ikke er videnskabeligt begrundet.
In this connection, the referring court observes that a large number of scientific studies indicate that there is no scientific basis for the concept of zero tolerance.
Selv om listeria monocytogenes er meget udbredt i miljøet og i levnedsmidler, er antallet af kliniske sygdomstilfælde meget lille.
Listeria monocytogenes is extremely widespread in the environment and in food products, whereas the number of clinical cases is quite low.
Endvidere vil det i mange råvarer ikke være muligt fuldstændigt at udelukke forekomster af listeria monocytogenes på levnedsmiddelfremstillingens og -behandlingens nuværende udviklingstrin, end ikke hvis fremstillingen og produktionen sker under gode forhold.
Moreover, it is impossible to achieve a total absence of Listeria monocytogenes for many uncooked substances in the current state of the production and treatment of foodstuffs, even if production or manufacture takes place under good conditions.
Walter Hahn og de ansvaruge for selskabet Nordsee er tiltalt for uagtsomt at have solgt sundhedsskadelige levnedsmidler.
Mr Hahn or, as the case may be, the senior staff of Nordsee are charged with negligently placing on the market products harmful to human health.
De pågældende levnedsmidler omfatter forskellige røgede fiskerivarer, bl.a. dansk røget laks.
The foodstuffs at issue are various smoked-fish products, in particular Danish smoked salmon.
Den forelæggende ret, der er af den opfattelse, at den beslutning om fastsættelse af en nultolerance for listeria monocytogenes, som Codexkommissionens stående hygiejneudvalg har truffet, er i strid med direktiv 91/493, hvorefter risiciene skal reduceres til et acceptabelt niveau, besluttede at udsætte sagen og forelægge følgende præjudicielle spørgsmål for Domstolen:
Taking the view that the decision by the permanent hygiene committee which sets zero tolerance for Listeria monocytogenes conflicts with Directive 91/493, according to which risks must be reduced to an acceptable level, the court decided to stay proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at der i tiden omkring årsskiftet 1998/1999 blev udtaget en række stikprøver i selskabet Nordsees lokaler og i fødevarebutikker, som havde fået leveret fiskerivarer fra den pågældende virksomhed, dels som led i levnedsmiddeltilsynets rutinemæssige kontrol, og dels på baggrund af klager, der navnlig var indgivet ved symptomer på levnedsmiddelforgiftning.
The order for reference indicates that a series of samples was taken, in particular, at the end of 1998 and at the beginning of 1999, on the premises of Nordsee and in grocery shops which had been supplied with fish products from that company, both by way of routine checks carried out by health inspectors and as the result of complaints from parties suffering symptoms of food poisoning.
Ved den organoleptiske kontrol (udseende, lugt og smag) af prøveudtagningerne var der intet at bemærke, og sidste salgsdato var endnu ikke udløbet. Der kunne imidlertid konstateres en kontamination med listeria monocytogenes i prøvepartier a 25 g.
Organolepticchecks (appearance, smell and taste) of the samples taken did not reveal any characteristic worth noting, and the expiry date had not yet been reached.
Der blev ikke foretaget kvantitative undersøgelser til supplering af kvalitetskontrollen.
The qualitative analysis was not followed by a quantitative analysis.
Den forelæggende ret har anført, at det stående hygiejneudvalg på et møde den 9. februar vedtog retningslinjer for bedømmelsen af listeria monocytogenes, hvorved der blev fastsat en nultolerance.
The referring court points out that, at its meeting on 9 February 1998, the permanent hygiene committee drew up a guide for assessing Listeria monocytogenes, based on zero tolerance.
Det bestemmes i retningslinjerne, at et prøveresultat såvel for produkter, som ikke har været genstand for nogen anden behandling end en stabilisering, f.eks. rygning, saltning eller vakuumemballering, som for rå levnedsmidler, der er parat til fortæring, samt for levnedsmidler, der er varmebehandlede, kun er negative, hvis forekomsten af det skadelige stof »ikke [er] påviselig i 25 g«. Hvis der derimod påvises listeria monocytogenes, skal levnedsmidlet anses for at være sundhedsskadeligt.
According to that guide, for both products which have not been further treated but rather stabilised — for example by smoking, salting or vacuum packaging - and uncooked, ready-to-eat foodstuffs, and for food products which have been heat treated, a negative finding is possible only if the presence of the pathogen is 'not detectable in 25 grams*.
Det stående hygiejneudvalg valgte udtrykkeligt at opretholde denne regel om nultolerance på mødet den 30. marts 1998.
The choice of zero tolerance was expressly confirmed in the meeting of the permanent hygiene committee on 30 March 1998.
Efterfølgende vedtog udvalget dog, at varer, der ikke er varmebehandlede, men som er blevet kemisk konserverede, udgør en sundhedsrisiko, når grænsen på 100 kolonidannende enheder pr. gram overskrides.
Subsequently, however, the committee determined that for products which had not been heat treated but had been chemically preserved, exceeding a threshold of 100 cfu (colony-forming units)/g entails a risk to public health.
nultolerance for forekomsten af listeria monocytogenes i ikke kemisk konserverede fiskerivarer.
the application of provisions of national law which lay down zero tolerance for the presence of Listeria monocytogenes in fish products which are not chemically preserved.
Det står fast, at anvendelsen af nationale bestemmelser, som de i hovedsagen omhandlede, der faktisk forbyder salg af fiskerivarer, hvis der konstateres en forekomst at listeria monocytogenes i 25 g af varen, i forhold til produkter med oprindelse i en anden medlemsstat hindrer samhandelen inden for Fællesskabet og følgelig udgør en foranstaltning med tilsvarende virkning som en kvantitativ restriktion i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 28 EF.
application of a national provision such as that at issue in the main proceedings, which effectively prohibits the placing on the market of a fish product if Listeria monocytogenes can be detected in 25 g of the product, is likely to obstruct intraCommunity trade and therefore constitutes a measure having equivalent effect to a quantitative restriction within the meaning of Article 28 EC.
Det bemærkes indledningsvis, som det med rette er anført af den østrigske regering, at selv om direktiv 91/493 bl.a. harmoniserer procedurerne for håndtering, behandling og emballering af fiskerivarer samt den sundhedskontrol, der skal finde sted ved produktionen af sådanne produkter, gennemfører det ikke hermed en fuldstændig harmonisering af grænseværdierne med henblik på bekæmpelse af kontaminationen med listeria monocytogenes i røgede fiskerivarer.
At the outset, it should be stated that, as the Austrian Government rightly pointed out, although Directive 91/493 harmonises, inter alia, the handling, treatment and packaging of fishery products as well as the health checks to be carried out at the production stage for those products, it does not exhaustively harmonise limit values for restricting contamination by Listeria monocytogenes in smoked fish products.
Direktiv 91/493 fastsætter ikke mikrobiologiske kriterier, men giver fællesskabslovgiver kompetence til, efter fremgangsmåden i direktivets artikel 15, eventuelt at fastsætte sådanne med henblik på beskyttelsen af folkesundheden.
Directive 91/493 does not set microbiological criteria, but rather confers on the Community legislature the authority to do so, if needed, in order to protect public health in accordance with the procedure laid down in Article 15.
På nuværende tidspunkt har denne fremgangsmåde udelukkende været anvendt til fastsættelse af mikrobiologiske kriterier for kogte krebsdyr og bløddyr, jf. Kommissionens beslutning 93/5l/EØF af 15. december 1992 om mikrobiologiske kriterier for produktion af kogte krebsdyr og bløddyr.
Until now, microbiological criteria have been set in accordance with that procedure only for cooked crustaceans and molluscan shellfish, by Commission Decision 93/51/EEC of 15 December 1992 on the microbiological criteria applicable to the production of cooked crustaceans and molluscan shellfish.
Det er herved navnlig relevant at inddrage det arbejde, som Den Videnskabelige Komité for Veterinærforanstaltninger med henblik på Folkesundheden (VKVF) har udført i relation til listeria monocytogenes, og som er mundet ud i komitéens udtalelse af 23. september 1999, som Kommissionen har henvist til.
It is particularly important in that regard to consider the work of the Scientific Committee on Veterinary Measures Relating to Public Health (SCVPH) on Listeria monocytogenes, which resulted in the Opinion produced by the Committee on 23 September 1999, cited by the Commission.
Ifølge denne udtalelse, som Den Videnskabelig Komité for Levnedsmidler i udtalelse af 22. juni 2000 har erklæret sig enig i, er listeria monocytogenes en patogen bakterie, der kan forårsage alvorlige sygdomme hos mennesker.
It is clear from that Opinion, whose conclusions were supported by the Scientific Committee on Food in an Opinion of 22 June 2000, that Listeria monocytogenes is a bacterial pathogen liable to cause serious illness in humans.
Den kan medføre forskellige infektioner, men listeria angriber hovedsagelig livmoderen hos gravide kvinder, centralnervesystemet og blodcirkulationen.
It can cause a variety of infections, but listeriosis most often affects the uterus of pregnant women, the central nervous system and the bloodstream.
Listeria-infektion kan også ramme raske voksne og børn, men de personer, der oftest rammes, er gravide kvinder, nyfødte, ældre og personer, hvis immunforsvar er svækket som følge af indtagelse af medicin eller en sygdom.
Although listeriosis can occur in healthy adults and children, the most commonly affected populations are pregnant women, neonates, the elderly and those persons whose immune systems have been suppressed by medication or illness.
For så vidt angår anvendelsen af begreberne »uacceptabel grad« og »acceptabelt niveau« i kapitel I, nr. 6, litra a) og b), i bilaget til beslutning 94/356, bemærkes blot — således som generaladvokaten har anført i punkt 30 i forslaget til afgørelse — at disse bestemmelser ikke er til hinder for, at medlemsstaterne kan anse en nultolerance for at være det eneste acceptable niveau i forhold til visse risici.
As for the use of the terms 'unacceptable contamination', 'unacceptable survival or multiplication' and 'acceptable levels' in Chapter 1(6)(a) and (b) of the Annex to Decision 94/356, as the Advocate General observed in paragraph 30 of his Opinion, those provisions do not prevent Member States from considering zero tolerance as the only acceptable level for certain risks.
Det fremgår endvidere af omtalte udtalelse, at skønt listeria har en relativ ringe udbredelse i befolkningen — 2-15 tilfælde pr. million indbyggere — ser det ud til, at dødeligheden ligger på mellem 20% og 40%, men på 75% for personer, hvis immunforsvar er nedsat.
The Opinion also makes clear that, while the incidence of human listeriosis is relatively low — from 2 to 15 cases per million population — the fatality rate is reported to be between 20% and 40% and might approach 75% in immunocompromised individuals.
På den baggrund har VKVF udledt, at listeria er en sjælden, men alvorlig trussel mod folkesundheden, navnlig for de risikogrupper, der som nævnt i præmis 41 er særlig udsatte.
The SCVPH concludes from those data that listeriosis represents an infrequent but serious threat to public health, in particular for the high-risk groups referred to in the preceding paragraph.
Selv om medlemsstaterne i mangel af en fuldstændig harmonisering på området har ret til at fastsætte de normer, som produkter, der er bestemt til menneskeligt forbrug, skal opfylde på deres respektive områder, er disse nationale bestemmelser dog stadig omfattet af anvendelsesområdet for traktatens artikel 28 EF og 30 EF (jf· Melkunie-dommen, præmis 9 og 10).
However, although, in the absence of complete harmonisation in the field, the Member States may prescribe the standards which products intended for human consumption must satisfy in their own territories, the national provisions in question cannot be exempt from the application of Articles 28 EC and 30 EC (see Melkunie, cited above, paragraphs 9 and 10).
Det skal derfor vurderes, om artikel 28 EF og 30 EF er til hinder for anvendelsen af nationale bestemmelser, der fastsætter en nultolerance for forekomsten af listeria monocytogenes i ikke kemisk konserverede fiskerivarer.
It is therefore necessary to consider whether Articles 28 EC and 30 EC preclude the application of national provisions setting zero tolerance for Listeria monocytogenes in fish products which are not chemically preserved.
Selv om det — som det også er anført af Kommissionen — i VKVFs rapport konkluderes, at det »på baggrund af de eksisterende epidemiologiske data kunne synes, at forekomsten af [listeria] monocytogenes i levnedsmidler udgør en meget ringe risiko for samtligebefolkningsgrupper, når koncentrationen af [listeria] monocytogenes er på under 100 kolonidannende enheder pr. gram«, bemærkes, at VKVF dels udtaler sig meget forsigtigt, idet
Even if, as the Commission indicates, the report of the SCVPH concludes that 'according to outbreak data available it would seem that the presence of Lfisteria] monocytogenes in food represents a very low risk for all population groups when the L[isteria] monocytogenes concentration is below 100 cfu/g', it should be noted that the SCVPH takes a very cautious approach, even using the conditional tense ('it would seem' in English, the language of the Opinion), and that it refers on several occasions to the large number of uncertainties which remain concerning the issue owing to the limited
VKVF understreger endvidere, at oplysningerne om forbrugsmønsteret for de berørte levnedsmidler ikke er direkte tilgængelige og således ikke har kunnet tages i betragtning.
The SCVPH also observes that the information concerning eating habits for the foodstuffs in question is not directly available and therefore could not be taken into consideration.
De data, der eksisterer på den videnskabelige forsknings nuværende udviklingstrin, gør det således ikke muligt med sikkerhed at fastsætte en bestemt koncentration af det patogene stof listeria monocytogenes, således at fiskerivarer, hvor den pågældende koncentration er overskredet, er til fare for menneskers sundhed.
make it possible to determine with any certainty the precise concentration of Listeria monocytogenes pathogens above which a fish product poses a threat to human health.
Da der ikke er sket nogen harmonisering på området, tilkommer det derfor medlemsstaterne at fastsætte niveauet for beskyttelsen af menneskers liv og sundhed, hvorved de dog skal tage hensyn til reglerne om de frie varebevægelser.
Therefore, it is for the Member States, in the absence of harmonisation, to decide what degree of protection of the health and life of humans they wish to assure, while taking account of the requirements for the free movement of goods.
Nationale bestemmelser, hvorefter det sygdomsfremkaldende stof ikke må være påviselig i 25 g af fiskerivaren, fordi forekomsten af selv meget ringe mængder af listeria monocytogenes i visse varer kan være til fare for sundheden for visse særligt modtagelige forbrugere, må i den forbindelse anses for at være i overensstemmelse med kravene i traktaten (jf. i denne retning Melkunie-dommen, præmis 18, og dom af 14.7.1994, sag C-17/93, Van Der Veldt, præmis 17).
In addition, the SCVPH states that, given the uncertainties concerning the assessment of risk to the consumer and the fact that studies appear to demonstrate a very high potential for reproduction by Listeria monocytogenes in foodstuffs, it is possible that limit values below 100 cfu/g should be applied to foodstuffs where such reproduction can take place. In that regard, the SCVPH indicates that it is even possible that, for products which have been treated by certain methods, it might be necessary to require that Listeria monocytogenes cannot be detected in 25 g at the time of production.
VKVF anfører i den forbindelse, at det for varer, der har fået visse typer behandling, endog kan være nødvendigt at kræve, at der på produktionstidspunktet ikke må kunne påvises nogen forekomst af listeria monocytogenes i prøveudtagninger på 25 g.
In that regard, national legislation seeking to ensure that the pathogen cannot be detected in 25 g of fish product, simply because, for certain products, even low concentrations of Listeria monocytogenes may constitute a risk to the health of particularly susceptible consumers, must be considered compatible with the requirements of the Treaty (see, to that effect, Melkunie, cited above, paragraph 18, and Case C-17/93 Van der Veldt [1994], paragraph 17).