natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Heraf følger, at det sjette spørgsmål må besvares med, at artikel 50 i forordning nr. 1493/1999 skal fortolkes således, at disse bestemmelser ikke er til hinder for, at der ved anvendelsen af bestemmelserne i TRIPs-aftalens artikel 23 og 24, navnlig aftalens artikel 24, stk. 6, vedtages foranstaltninger som dem, der er indeholdt i forordning nr. 753/2002, som forordning nr. 1429/2004 har overtaget, og som medfører et forbud mod at anvende udtrykket »Tocai« til betegnelse og præsentation af visse italienske k.v.b.d. efter overgangsperiodens udløb den 31. marts 2007.
It follows that the answer to Question 6 must be that Article 50 of Regulation No 1493/1999 must be interpreted as meaning that, in implementing Articles 23 and 24 of the TRIPs Agreement, and in particular Article 24(6) of that agreement, those provisions do not preclude the adoption of measures such as those laid down in Regulation No 753/2002 and reproduced in Regulation No 1429/2004, the effect of which is to prohibit use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines psr after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period.
Under hensyn til denne besvarelse bliver det unødvendigt at besvare det syvende spørgsmål vedrørende den direkte virkning af TRIPs-aftalens artikel 22-24, som kun er relevant for det tilfælde, at forordning nr. 753/2002 måtte være uforenelig med de nævnte bestemmelser i TRIPs-aftalen, i det omfang forordningen medfører et forbud mod at anvende udtrykket »Tocai« til betegnelse og præsentation af visse italienske k.v.b.d. efter overgangsperiodens udløb den 31. marts 2007, da TRIPs-afta-lens bestemmelser kræver, at hver af betegnelserne fortsat kan anvendes i fremtiden, selv om de er enslydende.
In the light of that answer, there is no need to answer Question 7 since that question, concerning the possible direct effect of Articles 22 to 24 of the TRIPs Agreement, is relevant only if Regulation No 753/2002, in so far as it prohibits use of the term ‘Tocai’ to describe and present certain Italian quality wines psr after the expiry on 31 March 2007 of a transitional period, is likely to be incompatible with those provisions of the TRIPs Agreement since they require that, in the event of homonymy, each of those names should continue to be used in the future.
Det følger nemlig af svaret på det sjette spørgsmål og navnlig denne kendelses præmis 102, at der i hvert fald ikke er godtgjort at foreligge en sådan situation i tvisterne i hovedsagerne, som vedrører en bestemmelse, der blev indført ved aftalen EF-Ungarn om vinbetegnelser og overtaget ved forordning nr. 753/2002 til regulering af det tilfælde, hvor en ungarsk geografisk angivelse og en italiensk betegnelse, som angiver navnet på en druesort, der anvendes til betegnelse og præsentation af visse vine i Fællesskabet, er enslydende.
It follows from the answer given to Question 6, and in particular from paragraph 102 of the present order, that that situation does not arise in the cases before the referring court, which concern enacting terms laid down in the EC-Hungary Agreement on wines and reproduced in Regulation No 753/2002, which were intended to regulate a situation where there is homonymy between a Hungarian geographical indication and an Italian designation including the name of a vine variety used for the description and presentation of certain Community wines.
Da sagens behandling i forhold til hovedsagens parter udgør et led i den sag, der verserer for den nationale ret, tilkommer det denne at træffe afgørelse om sagens
Since these proceedings are, for the parties to the main proceedings, a step in the action pending before the national court, the decision on costs is a matter for that
Sag C-319/06
Case C-319/06
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Storhertugdømmet Luxembourg
Commission of the European Communities v Grand Duchy of Luxembourg
»Traktatbrud — udstationering af arbejdstagere — fri udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71/EF — bestemmelser af hensyn til den offentlige orden (ordre public) — ugentlig hviletid — forpligtelse til at fremlægge dokumenter om en udstationering alene på de nationale myndigheders opfordring hertil — forpligtelse til at udpege en ad hoc-befuldmægtiget, som opbevarer alle de dokumenter, der er nødvendige for kontrollen«
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Posting of workers — Freedom to provide services — Directive 96/71/EC — Public policy provisions — Weekly rest days — Obligation to produce documents relating to a posting on demand by the national authorities — Obligation to designate an ad hoc agent residing in Luxembourg to retain all the documents necessary for monitoring purposes)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat V. Trstenjak fremsat den 13. september 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Trstenjak delivered on 13 September 2007 . . . Judgment of the Court (First Chamber), 19 June 2008 . . . . . . . . . . .
Fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71 — arbejds- og ansættelsesvilkår — bestemmelser vedrørende den offentlige orden (ordre public) — begreb
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Definition
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71, art. 3, stk. 10)
(European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3(10))
Fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71 — arbejds- og ansættelsesvilkår — bestemmelser vedrørende den offentlige orden (ordre public)
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions (European Parliament and Council Directive 96/71, Art. 3(10))
Fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71 — arbejds- og ansættelsesvilkår — bestemmelser vedrørende den offentlige orden (ordre public)
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions
Fri udveksling af tjenesteydelser — udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — direktiv 96/71 — arbejds- og ansættelsesvilkår — bestemmelser vedrørende den offentlige orden — bestemmelser i kollektive overenskomster, der finder generel anvendelse
Freedom to provide services — Posting of workers in the framework of the provision of services — Directive 96/71 — Terms and conditions of employment — Public policy provisions — Provisions resulting from collective agreements declared to be universally applicable
Traktatbrudssøgsmål — Domstolens prøvelse af realiteten — de forhold, som skal tages i betragtning — forholdene ved udløbet af fristen i den begrundede udtalelse
Actions for failure to fulfil obligations — Examination of the merits by the Court — Situation to be taken into consideration — Situation on expiry of the period laid down in the reasoned opinion
Fri udveksling af tjenesteydelser — restriktioner — udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser — værtsmedlemsstatens kontrol
Freedom to provide services — Restrictions — Posting of workers in the framework of the provision of services — Monitored by the host Member State
Ifølge direktivets artikel 3, stk. 10, første led, har medlemsstaterne dog mulighed for under iagttagelse af EF-traktaten at pålægge virksomheder, som udstationerer arbejdstagere på deres område, arbejds- og ansættelsesvilkår på andre områder end dem, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, første afsnit, for så vidt som der er tale om grundlæggende retsprincipper (ordre public), og bestemmelserne anvendes uden forskel.
Nevertheless, the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 recognises that it is open to Member States, in compliance with the EC Treaty, to apply, in a nondiscriminatory manner, to undertakings which post workers to their territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to the first subparagraph of Article 3(1), in the case of public policy provisions.
De bestemmelser, som en medlemsstat betegner som nationale ordens- og sikkerhedsforskrifter, må forstås således, at der sigtes til bestemmelser, hvis overholdelse er blevet anset for at være så afgørende for opretholdelsen af den
In that connection, the classification of national provisions by a Member State as public-order legislation applies to national provisions compliance with
Artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 96/71 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser bestemmer, at medlemsstaterne skal påse, at de virksomheder, der er etableret i en anden medlemsstat, og som udstationerer arbejdstagere på deres område som led i en grænseoverskridende udveksling af tjenesteydelser, uanset hvilken lovgivning der finder anvendelse på ansættelsesforholdet, inden for de områder, som er nævnt i bestemmelsen, sikrer de udstationerede arbejdstagere de arbejds- og ansættelsesvilkår, som er fastsat i den medlemsstat, på hvis område arbejdet udføres.
The first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services provides that Member States are to ensure that, whatever the law applicable to the employment relationship, undertakings established in another Member State which post workers to their territory in the framework of a transnational provision of services, guarantee the posted workers the terms and conditions of employment, covering the matters set out in that article, which are laid down in the Member State in which the work is carried out.
Med henblik herpå indeholder bestemmelsen en udtømmende opregning af de områder, inden for hvilke medlemsstaterne kan gøre gældende, at de gældende bestemmelser i værtsmedlemsstaten finder anvendelse.
For that purpose, Article 3(1) sets out an exhaustive list of the matters in respect of which the Member States may give priority to the rules in force in the host Member State.
KOMMISSIONEN MOD LUXEMBOURG offentlige orden, når disse bestemmelser forpligter de pågældende virksomheder dels til kun at udstationere ansatte, som har indgået en skriftlig arbejdskontrakt eller et andet dokument, som er ligestillet hermed ifølge direktiv 91/533 om arbejdsgiverens pligt til at underrette arbejdstageren om vilkårene for arbejdskontrakten eller ansættelsesforholdet, dels til at overholde de nationale lovbestemmelser om deltidsbeskæftigelse og tidsbegrænset ansættelse.
COMMISSION v LUXEMBOURG of employment or another document deemed analogous thereto under Directive 91/533 on an employer’s obligation to inform employees of the conditions applicable to the contract or employment relationship and, second, to comply with national rules on parttime and fixedterm work, to be mandatory provisions falling under national public policy, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.
pågældende medlemsstats politiske, sociale og økonomiske organisation, at de kræves overholdt af enhver person, der befinder sig på denne medlemsstats nationale område, eller i forbindelse med ethvert retsforhold i denne stat.
which has been deemed to be so crucial for the protection of the political, social or economic order in the Member State concerned as to require compliance therewith by all persons present on the national territory of that Member State and all legal relationships within that State.
Undtagelsesbestemmelsen af hensyn til den offentlige orden, som afviger fra det grundlæggende princip om den frie udveksling af tjenesteydelser, skal derfor fortolkes strengt og kan ikke fastlægges ensidigt af medlemsstaterne.
Therefore, the public policy exception is a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services, which must be interpreted strictly and the scope of which cannot be determined unilaterally by the Member States.
Inden for rammerne af direktiv 96/71 udgør artikel 3, stk. 10, første led, en undtagelse fra princippet om, at de områder, inden for hvilke værtsmedlemsstaten kan pålægge de nævnte virksomheder at overholde dens lovgivning, er udtømmende opregnet i direktivets artikel 3, stk. 1, første afsnit. Denne bestemmelse skal derfor fortolkes indskrænkende.
In the context of Directive 96/71, the first indent of Article 3(10), constitutes a derogation from the principle that the matters with respect to which the host Member State may apply its legislation to those undertakings are set out in an exhaustive list in the first subparagraph of Article 3(1) thereof and must therefore be interpreted strictly.
Bestemmelsen fritager ikke medlemsstaterne for at opfylde deres forpligtelser i henhold til traktaten, navnlig forpligtelserne vedrørende den frie udveksling af tjenesteydelser.
That provision does not exempt the Member States from complying with their obligations under the EC Treaty and, in particular, those relating to the freedom to provide services.
Sådanne bestemmelser indebærer, at de virksomheder, som udstationerer arbejdstagere i værtsmedlemsstaten, pålægges en forpligtelse, som de allerede er undergivet i den medlemsstat, hvor de er etableret.
Such provisions have the effect of making undertakings which post workers to the host Member State subject to an obligation to which they are already subject in the Member State in which they are established.
Da en sådan supplerende forpligtelse kan afskrække de virksomheder, som er etableret i en anden medlemsstat, fra at udøve deres ret til fri udveksling af tjenesteydelser på grund af de procedurer, som den medfører, er den i øvrigt så meget desto mere overflødig i betragtning af formålet med direktiv 96/71, som er at sikre overholdelsen af en vis kerne af minimumsbestemmelser til beskyttelse af arbejdstageren.
Moreover, the aim of Directive 96/71, which is to guarantee compliance with a nucleus of rules for the protection of workers, renders the existence of such an additional obligation all the more redundant since, having regard to the procedures involved, it is likely to dissuade undertakings established in another Member State from exercising their freedom to provide services.
(jf. præmis 25-31 og 33)
(see paras 25-31, 33)
Fællesskabsretten er ganske vist ikke til hinder for, at medlemsstaterne lader deres lovgivning eller de kollektive overenskomster, der er indgået mellem arbejdsmarkedets parter, gælde for alle, som udøver en lønnet beskæftigelse på deres område, herunder en midlertidig beskæftigelse, uanset i hvilken medlemsstat arbejdsgiveren er etableret, men en sådan beføjelse er betinget af, at de
A Member State which declares that a national law transposing Directive 96/71 which requires the undertakings concerned, first, to post only staff linked to the undertaking by a written contract
En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 10, første led, i direktiv 96/71 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, såfremt den erklærer, at bestemmelserne i en national lovgivning om gennemførelse af direktiv 96/71 udgør ufravigelige bestemmelser vedrørende den nationale
Although Community law does not preclude Member States from applying their legislation or collective labour agreements entered into by both sides of industry to any person who is employed, even temporarily, no matter in which Member State the employer is established, nevertheless such a possibility is subject to the condition that the workers concerned, who are temporarily working
SAMMENDRAG — SAG C-319/06 dette udtryk er anvendt i direktivets bestemmelser.
SUMMARY — CASE C-319/06 concerning the posting of workers in the framework of the provisions of services.
pågældende arbejdstagere, som udfører midlertidigt arbejde i værtsmedlemsstaten, ikke i forvejen er sikret den samme eller en i det væsentlige tilsvarende beskyttelse i kraft af de forpligtelser, som allerede påhviler disses arbejdsgivere i den medlemsstat, hvor de er etableret.
in the host Member State, do not already enjoy the same protection, or essentially comparable protection by virtue of obligations to which their employer is already subject in the Member State in which it is established.
Navnlig kan den frie udveksling af tjenesteydelser, som er et grundlæggende princip i traktaten, kun begrænses ved regler, der er begrundet i tvingende almene hensyn, og som gælder for enhver person eller ethvert selskab, der driver virksomhed på værtsmedlemsstatens område, og kun i det omfang disse hensyn ikke tilgodeses i kraft af de bestemmelser, tjenesteyderen er undergivet i den medlemsstat, hvor denne er etableret.
In particular, the freedom to provide services, as one of the fundamental principles of the Treaty, may be restricted only by rules justified by overriding requirements relating to the public interest and applicable to all persons and businesses operating in the territory of the State where the service is provided, in so far as that interest is not safeguarded by the rules to which the provider of such a service is subject in the Member State where he is established.
Ifølge denne bestemmelse i direktiv 96/71 har værtsmedlemsstaten mulighed for at pålægge de virksomheder, som udstationerer arbejdstagere på dens område, arbejds- og ansættelsesvilkår på andre områder end dem, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, første afsnit, i direktiv 96/71, forudsat der er tale om en bestemmelse af hensyn til den offentlige orden (ordre public).
That provision of Directive 96/71 gives the host Member State an opportunity to apply to undertakings posting workers to its territory terms and conditions of employment on matters other than those referred to in the first subparagraph of Article 3(1) of Directive 96/71, provided that they are public policy provisions.
Dette forbehold i artikel 3, stk. 10, første led, i direktiv 96/71 udgør derfor en undtagelse fra den ordning, som er indført ved direktivet, og en fravigelse af det grundlæggende princip om fri udveksling af tjenesteydelser, som direktivet er baseret på, hvorfor det skal fortolkes indskrænkende.
That proviso in the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 constitutes an exception to the system put in place by that directive and a derogation from the fundamental principle of freedom to provide services on which the directive is based and must be interpreted strictly.
(jf. præmis 4144 og 60 samt domskonkl.)
(see paras 41-44, 60, operative part)
Medlemsstaterne har ganske vist i det væsentlige frihed til i overensstemmelse med deres nationale behov at bestemme, hvad hensynet til den offentlige orden kræver, men dette begreb skal i en fællesskabsretlig sammenhæng fortolkes indskrænkende, navnlig da det skal begrunde en fravigelse af det grundlæggende princip om fri udveksling af tjenesteydelser, hvorfor dets rækkevidde ikke kan fastlægges ensidigt af den enkelte medlemsstat uden kontrol fra Det Europæiske Fællesskabs institutioner.
A Member State, which imposes on undertakings posting staff on its territory the requirement relating to the automatic adjustment of wages other than minimum wages to reflect changes in the cost of living, in so far as it has not shown to the required legal standard that that national law is a public policy provision within the meaning of the directive, fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71
En medlemsstat, som påberåber sig hensyn, der skal retfærdiggøre en fravigelse af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, skal fremlægge en analyse af egnetheden og forholdsmæssigheden af den restriktive foranstaltning, som den har truffet, og fremlægge præcise oplysninger, der kan underbygge dens argumentation.
COMMISSION v LUXEMBOURG gation from the principle of freedom to provide services must be accompanied by appropriate evidence or by an analysis of the expediency and proportionality of the restrictive measure adopted by that State, and precise evidence enabling its arguments to be substantiated.
Af hensyn til vurderingen af, om de pågældende foranstaltninger er nødvendige og står i rimeligt forhold til formålet om beskyttelse af den offentlige orden, er den pågældende medlemsstat derfor forpligtet til at fremlægge oplysninger til godtgørelse af, om, og i hvilket omfang anvendelsen af bestemmelsen om automatisk justering af lønningerne til leveomkostningerne på arbejdstagere, som er udstationeret på dens nationale område, kan bidrage til opfyldelsen af dette formål.
Therefore, in order to determine whether the measures at issue are necessary and proportionate to the objective of safeguarding public policy, a Member State is required to submit evidence to establish whether and to what extent the application to workers posted to its territory of the rule concerning automatic adjustment of rates of pay to the cost of living is capable of contributing to the achievement of that objective.
stk. 10, første led, i direktiv 96/71. For det første er der intet, der kan retfærdiggøre, at bestemmelserne vedrørende kollektive arbejdsoverenskomster, dvs. rammebestemmelserne vedrørende disses udarbejdelse og gennemførelse, i sig selv og uden yderligere præcision kan henhøre under begrebet offentlig orden (ordre public).
there is no reason why provisions concerning collective agreements, namely provisions which encompass their drawing up and implementation, should per se and without more fall under the definition of public policy.
For det andet må dette også gælde selve bestemmelserne i disse kollektive overenskomster, idet disse ikke som helhed kan være omfattet af dette begreb alene med den begrundelse, at de henhører under den anførte kategori af retsakter.
Second, such a finding must be made as regards the actual provisions of such collective agreements themselves, which in their entirety and for the simple reason that they derive from that type of measure, cannot fall under that definition either.
For det tredje kan det ikke med rette gøres gældende, at en national ordning, som udtrykkeligt vedrører enkeltstående kollektive arbejdsoverenskomster, udgør en konkretisering af den beføjelse, som tilkommer medlemsstaterne ifølge artikel 3, stk. 10, andet led, i direktiv 96/71, der udelukkende vedrører arbejds- og ansættelsesvilkår, som er fastsat i kollektive overenskomster, der finder generel anvendelse.
Third, since the second indent of Article 3(10) of Directive 96/71 relates exclusively to the terms and conditions of employment laid down in collective agreements which have been declared universally applicable, a national law which expressly covers ordinary collective labour agreements cannot properly claim to reflect the discretion granted to Member States under that article.
(jf. præmis 49-52, 54 og 55 samt domskonkl.)
(see paras 49-52, 54, 55, operative part)
(jf. præmis 64-67 og domskonkl.)
(see paras 64-67, operative part)
En medlemsstat tilsidesætter sine forpligtelser i henhold til artikel 3, stk. 10, første led, i direktiv 96/71 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, såfremt den erklærer, at bestemmelser bl.a. vedrørende kollektive overenskomster, der finder generel anvendelse, udgør ufravigelige bestemmelser vedrørende den nationale offentlige orden.
A Member State which declares that measures resulting, in particular, from collective agreements which have been declared universally applicable constitute mandatory provisions falling under national public policy fails to fulfil its obligations under the first indent of Article 3(10) of Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services.