natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen har således gentagne gange fastslået, at de rettigheder, artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 tillægger tyrkiske statsborgere, ikke er underkastet betingelser vedrørende baggrunden for, at de oprindeligt har fået meddelt indrejse-, arbejds- og opholdstilladelse (jf. dom af 30.9.1997, sag C-36/96, Günaydin, Sml. I, s. 5143, præmis 51 og 52 og den deri nævnte retspraksis).
The Court has consistently held that Article 6(1) of Decision No 1/80 does not make recognition of the rights which it confers on Turkish workers subject to any condition connected with the reason for which the right to enter, work or reside was initially granted (see Case C-36/96 Günaydin [1997] ECR I-5143, paragraphs 51 and 52 and the caselaw cited).
Domstolen har derfor fastslået, at den omstændighed, at en tyrkisk statsborger har tilkendegivet en hensigt til at vende tilbage til sit oprindelsesland efter at have opholdt sig nogle år i værtsmedlemsstaten, ikke kan forhindre ham i at påberåbe sig de rettigheder, han har erhvervet i henhold til artikel 6, stk. 1.
Accordingly, the Court has held that the intention expressed by a Turkish national to return to his country of origin after spending a number of years in the host Member State cannot prevent him from being able to rely on the rights conferred by Article 6(1).
Et andet resultat kan kun antages, såfremt den pågældende havde forsøgt at vildlede de kompetente myndigheder ved at afgive en urigtig erklæring udelukkende med det formål at få myndighederne til at meddele ham de ønskede tilladelser (jf. i denne retning Günaydindommen, præmis 54 og 60).
It would only be otherwise if the person in question had set out to deceive the competent authorities by making a false declaration with the sole intention of inducing them to issue the requisite authorisation (see, to that effect, Günaydin, paragraphs 54 and 60).
Som det fremgår af Günaydindommen, kan den omstændighed, at den pågældende tyrkiske statsborger har fået indrejsetilladelse i en medlemsstat for at følge en uddannelse, og at hans opholdstilladelser i første omgang blev gjort betinget af et forbud mod at udøve lønnet beskæftigelse, ikke forhindre den pågældende i at påberåbe sig bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, når han efterfølgende lovligt har opnået lønnet beskæftigelse og arbejdet mindst et år hos samme arbejdsgiver.
As is clear from Günaydin, neither the fact that the Turkish national in question was permitted to enter the territory of the Member State in order to follow a course of study nor the fact that, initially, he was allowed to remain on condition that he did not take up remunerated activities prevents him from being able to rely on Article 6(1) of Decision No 1/80, provided that he then lawfully obtains paid employment and works for the same employer for at least one year.
Heller ikke en eventuelt tidsmæssig begrænsning af arbejdskontrakten kan forhindre anvendelsen af artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80.
Nor can the fact that the employment contract is of fixed duration preclude the application of Article 6(1) of Decision No 1/80.
Domstolen har således fastslået, at hvis den omstændighed, at ansættelsen er tidsbegrænset, var tilstrækkeligt til at rejse tvivl om lovligheden af en beskæftigelse, som udøves retmæssigt af den pågældende, ville medlemsstaterne have mulighed for uberettiget at fratage tyrkiske arbejdstagere — som de har givet tilladelse til at indrejse på deres område, og som har udøvet lovlig beskæftigelse dér uden afbrydelse i mindst et år — de rettigheder, som de direkte kan gøre krav på i henhold til artikel 6, stk. 1 (jf. Birden-dommen, præmis 64).
The Court has held that, if the temporary nature of the employment contract could suffice to call into question the legality of the employment of the person concerned, Member States would be able wrongly to deprive Turkish migrant workers whom they have permitted to enter their territory and who have lawfully pursued an economic activity there for an uninterrupted period of at least one year of rights on which they are entitled to rely directly under Article 6(1) of Decision No 1/80 (see Birden, paragraph 64).
For at afgøre, om en tyrkisk statsborger, som er lovligt indrejst i en medlemsstat, efter at have arbejdet et år på dens område kan påberåbe sig rettighederne i henhold til artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, må det derfor efterprøves, om den pågældende opfylder de objektive betingelser i denne bestemmelse, uden at det er nødvendigt at tage hensyn til de grunde, som ligger bag ved den oprindelige meddelelse af indrejsetilladelse til den pågældende medlemsstats område eller til de eventuelle tidsmæssige begrænsninger i hans arbejdstilladelse.
Thus, in order to determine whether a Turkish national who has entered the territory of a Member State lawfully may, after working for a year in that territory, rely on the rights conferred by Article 6(1) of Decision No 1/80, it must be determined whether he meets the objective conditions laid down in that provision, without it being necessary to take into account the reasons for which he was first granted the right to enter that territory or any temporal limitations attached to his right to work.
Ifølge Domstolens faste praksis er de nationale myndigheder ikke berettiget til at fastsætte betingelser for udøvelsen af disse rettigheder eller begrænse deres anvendelse, da afgørelsens effektive virkning i modsat fald ville blive bragt i fare (jf. Günaydindommen, præmis 37-40 og 50, Birden-dommen, præmis 19; og Kurzdommen, præmis 26; samt dom af 21.10.2003, forenede sager C-317/01 og C-369/01, Abatay m.fl., Sml. I, s. 12301, præmis 78, og Sedef-dommen, præmis 34).
According to settled caselaw, it is not open to the national authorities to attach conditions to such rights or to restrict their application, as they would otherwise undermine the effect of Decision No 1/80 (see Günaydin, paragraphs 37 to 40, and 50; Birden, paragraph 19; Kurz, paragraph 26; Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Abatay and Others [2003] ECR I-12301, paragraph 78; and Sedef, paragraph 34).
De grunde, som ligger bag ved meddelelsen af indrejsetilladelse til de pågældende tyrkiske statsborgere, nemlig med henblik på, at de udøver beskæftigelse som au pairansatte eller studerende, kan derfor ikke i sager som de foreliggende hovedsager i sig selv forhindre de pågældende i at påberåbe sig bestemmelserne i artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80.
Consequently, in cases such as those before the referring court, the reasons for which leave to enter was granted to the Turkish nationals concerned — to enable them to pursue studies or gain experience as an au pair — cannot in themselves prevent the persons concerned from being able to rely on Article 6(1) of Decision No 1/80.
Det samme gælder de hensigtserklæringer, som afkræves de pågældende statsborgere, og hvorved de tilkendegiver, at de ikke ønskede at forblive i værtsmedlemsstaten mere end to år eller at ville forlade denne efter afslutningen af deres uddannelse, og de tidsmæssige begrænsninger for deres opholdstilladelse.
The same applies to statements of intention made by those nationals to the effect that they do not wish to remain in the host Member State for more than two years or that they intend to leave it on completion of their studies, and to temporal limitations attaching to their leave to remain.
Såfremt de betingelser, som er nævnt ovenfor i denne doms præmis 27-30, er opfyldt, og såfremt det navnlig er bekræftet, at de pågældende tyrkiske statsborgere har haft en reel beskæftigelse, er det uden relevans, at de er indrejst på medlemsstatens område som studerende med henblik på at studere eller som au pairansatte med henblik på at lære værtsmedlemsstatens sprog.
Provided that the conditions referred to in paragraphs 27 to 30 of the present judgment are met and provided, in particular, that the genuineness of the work performed by the Turkish nationals in question is confirmed, the fact that they have entered as students in order to pursue a course of studies or as au pairs with the aim of mastering the language of the host Member State is immaterial.
Hvis de pågældende tyrkiske statsborgere i kraft af deres indsats opfylder de tre betingelser i artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, kan de ikke berøves de rettigheder, som de ifølge denne bestemmelse gradvist erhverver, afhængig af beskæftigelsens varighed (jf. i denne retning Günaydindommen, præmis 37).
If those Turkish nationals succeed, objectively, in fulfilling the conditions laid down in the three indents of Article 6(1) of Decision No 1/80, they cannot be deprived of the rights which that provision progressively grants them on the basis of the duration of their paid employment (see, to that effect, Günaydin, paragraph 37).
Der kan derfor ikke gives de procesdeltagende medlemsstater medhold i den argumentation, som de har gjort gældende, og hvorefter en studerende eller en au pairansat vil kunne omgå lovgivningen i værtsmedlemsstaten for gradvist at opnå en ubegrænset adgang til dennes arbejdsmarked.
In those circumstances, the argument put forward by the Member States who submitted observations to the effect that a student or au pair could circumvent the legislation of the host Member State, in order progressively to obtain an unlimited right of access to the labour market of that State, cannot be accepted.
Der foreligger ikke nogen omgåelse af medlemsstatens lovgivning, når de pågældende blot udøver en ret, som udtrykkeligt er tillagt dem ved afgørelse nr. 1/80.
There can be no question of that legislation being circumvented so long as the persons concerned are merely exercising a right expressly provided for in Decision No 1/80.
Et andet resultat kan kun antages, såfremt de pågældende svigagtigt havde opnået indrejsetilladelse til den pågældende medlemsstats område ved fejlagtigt at angive, at de havde til hensigt at studere eller udøve beskæftigelse som au pair-ansat.
It would only be otherwise if they had fraudulently obtained a right of entry into the territory of a Member State by falsely claiming that they intended to study or act as an au pair.
Hvis deres tilkendegivelse herom derimod efterfølgende godtgøres ved, at de faktisk har gennemført et studium eller udøvet beskæftigelse som au pair-ansat, når de lovligt har opnået en beskæftigelse i værtsmedlemsstaten, og når de opfylder de betingelser, som kræves efter artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80, kan de uden begrænsninger påberåbe sig de rettigheder, som tilkommer dem ifølge denne bestemmelse.
On the contrary, provided that (i) the genuineness of their intention is confirmed by their actual pursuit of a course of studies or by acting as an au pair, (ii) they obtain work lawfully in the host Member State, and (iii) they satisfy the conditions laid down in Article 6(1) of Decision No 1/80, the persons concerned can fully rely on the rights which that provision confers upon them.
Endelig har den tyske og nederlandske regering henvist til direktiv 2004/114 og på grundlag af dette direktivs opbygning gjort gældende, at fællesskabslovgiver har villet give studerende mulighed for at tage beskæftigelse og arbejde et vist antal timer, uden at de dermed kan anses for arbejdstagere og uden af denne grund at have adgang til arbejdsmarkedet i værtsmedlemsstaten.
The German and Netherlands Governments refer finally to Directive 2004/114. They infer from the scheme of that directive that the Community legislature intended to permit students to take up employment and to work for a certain number of hours without, however, being regarded as paid workers and, in consequence, without being able by that means to join the labour market of the host Member State.
Der er derfor ikke — i overensstemmelse med, hvad generaladvokaten har antaget i punkt 57 i forslaget til afgørelse — grundlag i direktiv 2004/114 for at anlægge en restriktiv fortolkning af artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80 eller for at fortolke denne bestemmelse på grundlag af direktivet.
Consequently, as the Advocate General pointed out in point 57 of her Opinion, Directive 2004/114 cannot justify a narrow construction of Article 6(1) of Decision No 1/80 and no interpretation of that provision can be inferred from it.
Det forelagte spørgsmål må herefter besvares med, at den omstændighed, at en tyrkisk statsborger har fået indrejsetilladelse til en medlemsstats område som au pairansat eller studerende, ikke udelukker, at den pågældende kan være »arbejdstager« og være tilknyttet »det lovlige arbejdsmarked« i denne medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 6, stk. 1, i afgørelse nr. 1/80.
The answer to the question referred must therefore be that the fact that a Turkish national was granted leave to enter the territory of a Member State as an au pair or as a student cannot deprive him of the status of ‘worker’ and prevent him from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of that Member State within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80.
Denne omstændighed er derfor ikke til hinder for, at den pågældende statsborger påberåber sig den nævnte bestemmelse med henblik på at få fornyet sin arbejdstilladelse og opnå en hertil svarende opholdstilladelse.
Accordingly, that fact cannot prevent that national from being able to rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Den omstændighed, at en tyrkisk statsborger har fået indrejsetilladelse til en medlemsstats område som au pairansat eller som studerende, udelukker ikke, at den pågældende kan være »arbejdstager« og være tilknyttet »det lovlige arbejdsmarked« i denne medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 6, stk. 1, i Associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 af 19. september 1980 om udvikling af associeringen.
The fact that a Turkish national was granted leave to enter the territory of a Member State as an au pair or as a student cannot deprive him of the status of ‘worker’ and prevent him from being regarded as ‘duly registered as belonging to the labour force’ of that Member State within the meaning of Article 6(1) of Decision No 1/80 of the Association Council of 19 September 1980 on the development of the Association.
Denne omstændighed kan derfor ikke være til hinder for, at den pågældende statsborger påberåber sig denne bestemmelse med henblik på at få fornyet sin arbejdstilladelse og opnå en hertil svarende opholdstilladelse.
Accordingly, that fact cannot prevent that national from being able to rely on that provision for the purposes of obtaining renewed permission to work and a corollary right of residence.
Sag C-532/06
Case C-532/06
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Symvulio tis Epikratias)
(Reference for a preliminary ruling from the Simvoulio tis Epikratias)
»Direktiv 92/50/EØF — offentlige tjenesteydelsesaftaler — udførelse af en undersøgelse af matrikelmåling, byplanlægning og gennemførelse heraf i et beboelseskvarter — kriterier, der kan fastsættes som »kriterier for kvalitativ udvælgelse« eller som »kriterier for tildeling af ordren« — økonomisk mest fordelagtige bud — iagttagelse af de kriterier for tildeling af ordren, der er fastsat i udbudsbetingelserne eller i udbudsbekendtgørelsen — senere fastsættelse af vægtningskoefficienter og underkriterier for kriterier for tildeling af ordren — princippet om ligebehandling af erhvervsdrivende og om gennemsigtighed«
(Directive 92/50/EEC — Public service contracts — Carrying out of a project in respect of the cadastre, town plan and implementing measure for a residential area — Criteria which may be accepted as ‘criteria for qualitative selection’ or ‘award criteria’ — Economically most advantageous tender — Compliance with the award criteria set out in the contract documents or contract notice — Subsequent determination of weighting factors and sub-criteria in respect of the award criteria referred to in the contract documents or contract notice — Principle of equal treatment of economic operators and obligation of transparency)
Domstolens dom (Første Afdeling) af 24. januar 2008 . . . . . . . . . . . . I - 254
Judgment of the Court (First Chamber), 24 January 2008 . . . . . . . .
Tilnærmelse af lovgivningerne — fremgangsmåder ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler — direktiv 92/50 — tildeling af kontrakter
Approximation of laws — Procedures for the award of public service contracts — Directive 92/50 — Award of contracts
(Rådets direktiv 92/50, art. 23, stk. 1, art. 32 og art. 36, stk. 1)
(Council Directive 92/50, Arts 23(1), 32 and 36(1))
(Rådets direktiv 92/50, art. 36, stk. 2)
(Council Directive 92/50, Art. 36(2))
i samme direktivs artikel 36, stk. 1, dvs. den laveste pris eller det økonomisk mest fordelagtige bud.
Article 36(1), namely, the lowest price or the economically most advantageous tender.
Artikel 23, stk. 1, artikel 32 og artikel 36, stk. 1, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved direktiv 97/52, er til hinder for, at den ordregivende myndighed inden for rammerne af en udbudsprocedure tager tilbudsgivernes erfaring, deres personale og udstyr samt deres evne til at gennemføre undersøgelsen inden for den fastsatte tid i betragtning, ikke som »kriterier for kvalitativ udvælgelse«, men som »kriterier for tildeling af ordren«.
In a tendering procedure, a contracting authority is precluded by Articles 23(1), 32 and 36(1) of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, as amended by Directive 97/52, from taking into account as ‘award criteria’ rather than as ‘qualitative selection criteria’ the tenderers’ experience, manpower and equipment and their ability to perform the contract by the anticipated deadline.
(jf. præmis 26-28 og 32)
(see paras 26-28, 32)
Selv om dette direktiv ikke udelukker, at efterprøvningen af tilbudsgivernes kvalifikationer og tildelingen af kontrakten kan finde sted samtidig, er de to processer ikke desto mindre særskilte og omfattet af forskellige regler. Efterprøvningen af tilbudsgivernes kvalifikationer foretages i overensstemmelse med kriterierne for økonomisk, finansiel og teknisk kapacitet som anført i nævnte direktivs artikel 31 og 32, mens tildelingen af ordren derimod finder sted på grundlag af de kriterier, der er opregnet
Read in the light of the principle of equal treatment of economic operators and the ensuing obligation of transparency, Article 36(2) of Directive 92/50 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts, as amended by Directive 97/52, precludes the contracting authority in a tendering procedure from stipulating at a later date the weighting factors and sub-criteria to be applied to the award criteria referred to in the contract documents or contract notice. Article 36(2) requires that potential tenderers should be aware of all the
Artikel 36, stk. 2, i direktiv 92/50 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler, som ændret ved direktiv 97/52, sammenholdt med princippet om ligebehandling af de erhvervsdrivende og den gennemsigtighedsforpligtelse, som følger heraf, er til hinder for, at den ordregivende myndighed inden for rammerne af en udbudsprocedure efterfølgende fastsætter vægtningskoefficienter og underkriterier for de kriterier for tildeling af ordren, der er anført i udbudsbetingelserne eller i udbudsbekendtgørelsen.
While that directive does not in theory preclude the examination of the tenderers’ suitability and the award of the contract from taking place simultaneously, the two procedures are nevertheless distinct and are governed by different rules.
Artikel 36, stk. 2, kræver, at de potentielle tilbudsgivere på det tidspunkt, hvor de forbereder deres bud, har kendskab til alle forhold, som den
The suitability of tenderers is to be checked in accordance with the criteria of economic and financial standing and of technical capability referred to in Articles 31 and 32 of the directive, whereas the award of contracts is to be based on the criteria set out in
tildeling af ordren, som ikke forudgående er bragt til tilbudsgivernes kundskab.
LIANAKIS AND OTHERS of the award criteria which it has not previously brought to the tenderers’ attention.
ordregivende myndighed tager i betragtning ved udvælgelsen af det økonomisk mest fordelagtige bud, og disse forholds relative betydning.
elements to be taken into account by the contracting authority in identifying the economically most advantageous offer, and their relative importance, when they prepare their tenders.
En ordregivende myndighed har derfor ikke ret til at anvende bestemmelser om vægtning eller underkriterier for kriterierne for
Therefore, a contracting authority cannot apply weighting rules or sub-criteria in respect
(jf. præmis 36, 38 og 45 samt domskonkl.)
(see paras 36, 38, 45, operative part)
DOMSTOLENS DOM (Første Afdeling)
JUDGMENT OF THE COURT (First Chamber)24 January 2008 *
I sag C-532/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Symvulio tis Epikratias (Grækenland) ved afgørelse af 28. november 2006, indgået til Domstolen den 29. december 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Simvoulio tis Epikratias (Greece), made by decision of 28 November 2006, received at the Court on 29 December 2006, in the proceedings
DOMSTOLEN (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, P. Jann (refererende dommer), og dommerne A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič og E. Levits, generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann (Rapporteur), President of Chamber, A. Tizzano, A. Borg Barthet, M. Ilešič and E. Levits, Judges,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Patakia og D. Kukovec, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by M. Patakia and D. Kukovec, acting as Agents, gives the following
Anmodningen er blevet fremsat som led i to sager mellem, på den ene side, dels konsortiet af konsulent- og ekspertfirmaer, der består af Emm. G. Lianakis AE (universalsuccessor efter Emm.
The reference has been made in the context of two sets of proceedings brought by (1) the consortium of consultancy firms and experts comprising Emm.
Lianakis EPE), Sima Anonimi Techniki Eteria Meleton ke Epivlepseon og Nikolaos Vlachopoulos (herefter »Lianakis-konsortiet«), dels konsortiet, der består af Planitiki AE, Ekaterini Georgula og Dimitrios Vasios (herefter »Planitiki-konsortiet«), og, på den anden side, Dimos Alexandroupolis (Alexandroupolis kommune) og konsortiet, der består af N. Loukatos ke Sinergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan.
Lianakis EPE), Sima Anonimi Techniki Eteria Meleton ke Epivlepseon and Nikolaos Vlachopoulos (‘the Lianakis consortium’) and (2) the consortium of Planitiki AE, Ekaterini Georgoula and Dimitrios Vasios (‘the Planitiki consortium’), against Dimos Alexandroupolis (Municipality of Alexandroupolis) and the consortium of N. Loukatos kei Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis — Pan.
Kyriopoulou ke sin/tes »Filon« OE — Nikolaos Sideris (herefter »Loukatos-konsortiet«) vedrørende tildelingen af en offentlig kontrakt om udførelse af en undersøgelse af matrikelmåling, byplanlægning og gennemførelse heraf i en del af Dimos Alexandroupolis.
Kyriopoulos ke syn/tes (Filon OE) — Nikolaos Sideris (‘the Loukatos consortium’), concerning the award of a contract to carry out a project in respect of the cadastre, town plan and implementing measure for part of the Municipality of Alexandroupolis.
Direktiv 92/50 samordner fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige tjenesteydelsesaftaler.
Directive 92/50 coordinates the procedures for the award of public service contracts.