natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retten redegjorde i den appellerede doms præmis 63-71 for retspraksis vedrørende begrundelse og tiltrådte derefter i dommens præmis 77-93 det første anbringende med den begrundelse, at den omtvistede beslutning hverken gjorde det muligt at bedømme de variable yderligere omkostninger, der følger af ydelsen af den logistiske og forretningsmæssige bistand eller et passende tilskud til de faste omkostninger, der følger af anvendelsen af postnettet, eller en passende egenkapitalforrentning, eller dækningen af omkostningerne generelt.
After recalling, in paragraphs 63 to 71 of the judgment under appeal, the caselaw concerning the statement of reasons, the Court upheld the first plea in paragraphs 77 to 95 of that judgment on the ground that no assessment could be made, on the basis of the statement of reasons in the contested decision, of the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, or the appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network, or the adequate return on the capital investment, or the coverage of costs in general.
Retten henviste endvidere i den appellerede doms præmis 96-100 til de omstændigheder, der i dette tilfælde begrundede en mere detaljeret begrundelse af den omtvistede beslutning.
The Court also referred in paragraphs 96 to 100 of the judgment under appeal to circumstances justifying a more detailed statement of reasons for the contested decision in the present case.
Retten konkluderede i dommens præmis 101, »[…] at den [omtvistede] beslutning skal annulleres på grund af en begrundelsesmangel, for så vidt som den fastslår, at La Postes ydelse af logistisk og forretningsmæssig bistand til SFMI-Chronopost ikke udgør statsstøtte«.
It concluded, in paragraph 101 of the judgment under appeal, ‘that the contested decision must be annulled for defective reasoning in so far as it concludes that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost does not constitute State aid’.
Retten undersøgte derefter anbringendet om en tilsidesættelse af begrebet statsstøtte.
Next, the Court considered the plea alleging an error in applying the concept of State aid.
Retten fandt for det første i den appellerede doms præmis 102, at det i betragtning af den utilstrækkelige begrundelse af den omtvistede beslutning ikke var muligt at gennemgå argumenterne om SFMI-Chronoposts påståede manglende dækning af omkostningerne, Kommissionens undervurdering og vilkårlige behandling af visse
First of all, it took the view in paragraph 102 of the judgment under appeal that, in view of the inadequate reasoning for the contested decision, it was not possible for it to consider the arguments relating to the alleged lack of coverage of SFMI-Chro-nopost’s costs, the underestimation and arbitrary nature of certain elements found by the Commission, errors in the accounting adjustments in Annex 4 to the Deloitte
Retten forkastede for det andet i den appellerede doms præmis 162-171 de øvrige argumenter, som UFEX m.fl. havde påberåbt sig, med undtagelse af argumentet om, at overførslen af Postadex’ kundekreds i sig selv udgjorde en foranstaltning, der adskiller sig fra logistisk og forretningsmæssig bistand, og som derfor ligeledes udgjorde statsstøtte.
Second, in paragraphs 162 to 171 of the judgment under appeal, the Court rejected all of the other arguments advanced by UFEX and Others, except for the argument that the transfer of the Postadex client base constituted, by itself, a measure separate from the logistical and commercial assistance, and thus also State aid.
Retten fandt vedrørende dette punkt, at Kommissionen havde begået en retlig fejl, da den vurderede, at denne overførsel ikke udgjorde en sådan støtte, fordi den ikke indebar en kontant fordel.
With regard to that last point, the Court considered that the Commission had erred in law in taking the view that that transfer did not constitute State aid on the ground that it did not entail any cash advantage.
— Den omtvistede beslutning annulleres, for så vidt som den fastslår, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab SFMI-Chronopost, eller overførslen af Postadex udgør statsstøtte til SFMI-Chronopost.
— annulled the contested decision in so far as it finds that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constitute State aid to SFMI-Chronopost;
— Kommissionen tilpligtes at bære sine egne omkostninger og at betale 75% af UFEX m.fl.’s omkostninger, bortset fra omkostningerne i forbindelse med interventionerne for Retten og for Domstolen.
— ordered the Commission to bear its own costs and 75% of the costs of UFEX and Others, apart from those caused by the interventions, before the Court of First Instance and the Court of Justice;
— UFEX m.fl. tilpligtes at bære resten af deres omkostninger for Retten samt for Domstolen.
— ordered UFEX and Others to bear the remainder of their own costs before the Court of First Instance and the Court of Justice; and
VII — Retsforhandlingerne for Domstolen i de foreliggende appelsager
Procedure before the Court in the present appeals
— Den appellerede dom ophæves, for så vidt som den omtvistede beslutning annulleres delvist.
— set aside the judgment under appeal in so far as it partly annuls the contested decision;
— Resten af den appellerede dom stadfæstes, og der træffes endelig afgørelse i tvisten.
— endorse the remainder of the judgment under appeal and give final judgment in the matter;
— Påstanden om annullation af den omtvistede beslutning forkastes.
— dismiss the application for annulment of the contested decision; and
— Den appellerede dom ophæves, for så vidt som den omtvistede beslutning annulleres delvist.
— set aside the judgment under appeal in so far as it partly annuls the contested decision; and
— Appellerne forkastes.
— dismiss the appeals; and
Ved kendelse afsagt af præsidenten for Domstolen den 18. april 2007 er de to sager blevet forenet med henblik på den mundtlige forhandling og dommen.
By an order of the President of the Court of Justice of 18 April 2007, the two cases were joined for the purposes of the oral procedure and the judgment.
VIII — Appellerne
The appeals
Chronopost og La Poste, appellanterne i nærværende appelsager, har i det væsentlige gjort fire anbringender gældende:
Chronopost and La Poste, the present appellants, essentially raise four grounds of appeal alleging, respectively:
— Der foreligger en procedurefejl med hensyn til den retsstridige sammensætning af det dommerkollegium ved Retten, der har afsagt den appellerede dom.
— a procedural defect arising from the unlawful composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal;
— Der foreligger en procedurefejl med hensyn til Rettens materielle afgørelse vedrørende et anbringende, der burde have været afvist.
— a procedural defect in connection with the Court’s substantive ruling on an inadmissible plea;
— Retten har begået en retlig fejl ved vurderingen af pligten til at begrunde den omtvistede beslutning, hvad angår den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet SFMI-Chronopost.
— an error of law by the Court in the assessment of the duty to state reasons in the contested decision with regard to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost; and
— Retten har begået en retlig fejl ved vurderingen af begrebet statsstøtte hvad angår overførslen af Postadex’ kundekreds.
— an error of law by the Court in the assessment of the concept of State aid with regard to the transfer of the Postadex client base.
A — Det første anbringende om en procedurefejl med hensyn til den retsstridige sammensætning af det dommerkollegium ved Retten, der har afsagt den appellerede dom
First ground of appeal: procedural defect arising from the unlawful composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal
Det grundlæggende princip om ret til en retfærdig rettergang, der er indeholdt i artikel 6 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950 (herefter »EMRK«), hvorefter en afgørelse skal træffes af en uafhængig og upartisk domstol, indebærer imidlertid, at sammensætningen af den afdeling som sagen blev forelagt efter ophævelsen af dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommissionen, ikke må skabe tvivl med hensyn til denne sammensætnings uvildighed ved deltagelsen af en dommer, der har påkendt sagen som refererende dommer i det dommerkollegium, der afsagde den ophævede dom.
The fundamental principle of the right to a fair trial enshrined in Article 6 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950 (‘the ECHR’), which requires a hearing by an independent and impartial tribunal, means that the composition of the Chamber hearing the case on its referral back following the setting aside of the judgment in Ufex and Others v Commission may not give rise to doubt as to the impartiality of that formation on account of the presence within it of a Judge who had to hear and determine that case as Rapporteur in the formation which delivered the judgment that was set aside.
Der foreligger følgelig en tilsidesættelse af artikel 6 EU.
Consequently, there was an infringement of Article 6 EU.
Da de ikke benyttede sig af denne mulighed, er der således tale om et nyt anbringende, der derfor skal afvises, som fastslået af Domstolen i dom af 9.11.1999, Petrides mod Kommissionen (sag C-64/98 P, Sml. I, s. 5187).
Having waived that opportunity, their ground of appeal is therefore new and, accordingly, inadmissible, as the Court of Justice held in Case C-64/98 P Petrides v Commission [1999] ECR I-5187.
UFEX m.fl. har for det andet gjort gældende, at anbringendet er ugrundet.
Second, UFEX and Others contend that that ground of appeal is unfounded.
Sammensætningen af dommerkollegiet, der afsagde den appellerede dom, er nemlig i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 118 i Rettens procesreglement, der regulerer sammensætningen i sager, som Domstolen hjemviser efter at have ophævet den første dom.
The composition of the Chamber which delivered the judgment under appeal was in fact consistent with the provisions of Article 118 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, which governs that composition where the Court of First Instance is seised of a case on a referral back by the Court of Justice after a first judgment has been set aside.
Disse bestemmelser kræver ikke, at sagen henvises til et andet dommerkollegium, hvilket i øvrigt er umuligt, efter som den første dom blev afsagt i plenum.
Those provisions do not prescribe assignment of a case to a different formation, which would in any event be impossible where the first judgment has been delivered in plenary session.
Der findes ikke en fælles forfatningsmæssig tradition i medlemsstaterne, der kan gøres gældende på dette område.
There is no constitutional tradition common to the Member States in that respect.
Kollegialitet fjerner enhver risiko for partiskhed hos den, der er medlem af dommerkollegiet.
The collegiate nature of the Court is deemed to neutralise the risk of bias by a member of the formation.
Med hensyn til den vurdering, der foretages af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol (herefter »Menneskerettighedsdomstolen«) angående spørgsmålet om en domstols uvildighed, må det konstateres, at der ikke i den foreliggende sag har kunnet fastslås subjektive eller objektive elementer af uvildighed.
In the light of the approach taken by the European Court of Human Rights (‘the Court of Human Rights’) towards the question of judicial impartiality, it must be noted that it has not been possible to point to any subjective or objective element of bias in the present case.
Det er tværtimod ordentlig retspleje at betro en så kompliceret sag som den foreliggende til den samme refererende dommer, som påkendte sagen inden dens hjemvisning.
On the contrary, it constitutes sound administration of justice to entrust a case as complex as the case at issue to the same Judge-Rapporteur who heard and determined it before the referral.
Chronopost og La Poste har i deres replikker bestridt formalitetsindsigelsen mod deres anbringende.
In their replies, Chronopost and La Poste deny that their ground of appeal is inadmissible as alleged.
UFEX m.fl. kan nemlig ikke gøre gældende, at et anbringende vedrørende tilsidesættelsen af et grundlæggende princip er nyt, eftersom et sådant princip udgør en ufravigelig procesforudsætning, der ikke kan ses bort fra.
UFEX and Others are precluded from relying in any way on the novel nature of a ground of appeal alleging infringement of a principle that is fundamental and, in consequence, a matter of public policy that cannot be waived.
Et sådant anbringende kunne ikke have været gjort gældende inden afsigelsen af Rettens dom.
Furthermore, such a ground of appeal could not have been raised before the delivery of the judgment of the Court of First Instance.
Det udgør endvidere ikke en af de formalitetsindsigelser eller processuelle stridsspørgsmål, som Retten i medfør af sit procesreglements artikel 111 kan tage stilling til.
In addition, it is not one of the pro -cedural issues on which the Court of First Instance can rule under Article 111 of its Rules of Procedure.
Dette reglement indeholder ikke bestemmelser vedrørende muligheden for at gøre indsigelse mod en dommer.
Moreover, those Rules of Procedure do not provide for the possibility of objecting to a Judge.
Da det nævnte anbringende er fremsat i appellen til Domstolen, er der ikke tale om et nyt anbringende fremsat »under sagens behandling« i henhold til artikel 42, stk. 2, i Domstolens Procesreglement.
That ground of appeal was invoked in the application before the Court of Justice; therefore it is not a new plea submitted ‘in the course of proceedings’ within the meaning of Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice.
UFEX m.fl. har i deres duplikker gjort gældende, at argumentationen i replikken om, at anbringendet om en tilsidesættelse af et grundlæggende princip er en ufravigelig procesforudsætning, udgør et nyt anbringende, og at det derfor skal afvises.
In their rejoinders, UFEX and Others contend that the argument raised in the reply — that the infringement of a fundamental principle is a matter of public policy — is a new plea in law and therefore inadmissible.
Den sag, der omhandles i artikel 42, stk. 2, i Domstolens procesreglement, starter for Retten og fortsætter for Domstolen inden for rammerne af appellen.
Moreover, the proceedings referred to in Article 42(2) of the Rules of Procedure of the Court of Justice are those commencing before the Court of First Instance and continuing before the Court of Justice on appeal.
Retten til en retfærdig rettergang er, som det bl.a. fremgår af EMRK’s artikel 6, stk. 1, en grundlæggende rettighed, som Den Europæiske Union respekterer som et almindeligt princip i medfør af artikel 6, stk. 2, EU (dom af 26.6.2007, sag C-305/05, Ordre des barreaux francophones et germanophone m.fl., Sml. I, s. 5305, præmis 29).
The right to a fair trial, which derives inter alia from Article 6(1) of the ECHR, constitutes a fundamental right which the European Union respects as a general principle under Article 6(2) EU (Case C-305/05 Ordre des barreaux francophones et germanophone and Others [2007] ECR I-5305, paragraph 29).
Denne ret til en retfærdig rettergang indebærer, at enhver skal være berettiget til en retfærdig og offentlig rettergang inden en rimelig tid for en ved lov oprettet uafhængig og upartisk domstol.
That right to a fair trial means that everyone must be entitled to a fair and public hearing within a reasonable time by an independent and impartial tribunal established by law.
En sådan ret finder anvendelse under en retssag til prøvelse af en kommissionsbeslutning (jf. i denne retning dom af 17.12.1998, C-185/95 P, Baustahlgewebe mod Kommissionen, Sml. I, s. 8417, præmis 21).
Such a right is applicable in the context of proceedings brought against a Commission decision (see, to that effect, Case C-185/95 P Baustahlgewebe v Commission [1998] ECR I-8417, paragraph 21).
Garantierne om adgang til en uafhængig og upartisk domstol, og navnlig de garantier, der fastlægger definitionen samt sammensætningen af en sådan domstol, udgør hjørnestenen i retten til en retfærdig rettergang.
The guarantees of access to an independent and impartial tribunal, and in particular those which determine what constitutes a tribunal and how it is composed, represent the cornerstone of the right to a fair trial.
Dette indebærer, at enhver domstol er forpligtet til at prøve, om den i kraft af sin sammensætning udgør en sådan uafhængig og upartisk domstol, når der gøres en indsigelse mod dens sammensætning, som ikke umiddelbart fremstår som grundløs.
That right means that every court is obliged to check whether, in its composition, it constitutes such an independent and impartial tribunal, where this is disputed on a ground that does not immediately appear to be manifestly devoid of merit.
I den henseende udgør en sådan kontrol et væsentligt formkrav, hvis overholdelse er en ufravigelig procesforudsætning.
In that respect, such a check is an essential procedural requirement, compliance with which is a matter of public policy.
Det følger af det ovenstående, at hvis der under en appelsag fremsættes en indsigelse på dette punkt, der — som tilfældet er i den foreliggende sag — ikke umiddelbart fremstår som grundløs, skal Domstolen undersøge, om sammensætningen af dommerkollegiet ved Retten, der afsagde den anfægtede dom, var retmæssig.
It follows from this that, if, in an appeal, a challenge is made in that respect on a ground that is, as in the present case, not manifestly devoid of merit, the Court of Justice is obliged to check the correctness of the composition of the formation of the Court of First Instance which delivered the judgment under appeal.
Med andre ord skal et sådant anbringende om retsstridig sammensætning af dommerkollegiet ved Retten, som Domstolen er forelagt i den nærværende sag, anses for at udgøre en ufravigelig procesforudsætning, som skal efterprøves ex officio (jf. vedrørende ex officio-pådømmelse af ufravigelige procesforudsætninger, bl.a. dom af 2.4.1998, sag C-367/95 P, Kommissionen mod Sytraval og Brink’s France, Sml. I, s. 1719, præmis 67).
In other words, a ground of appeal alleging an irregularity in the composition of the Court of First Instance, such as that which is now before the Court of Justice, must be regarded as involving a matter of public policy which must be raised by the Court of its own motion (see, on the raising of matters of public policy by the Court of its own motion, in particular, Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 67).
En prøvelse af et sådant anbringende kan finde sted på et hvilket som helst stadium af sagen (jf. i denne retning dom af 20.2.1997, sag C-166/95 P, Kommissionen mod Daffix, Sml. I, s. 983, præmis 25).
Consideration of such a plea may therefore take place at any stage in the proceedings (see, to that effect, Case C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983, paragraph 25).
Den omstændighed, at Kommissionen, hovedpart i første instans, undlod at gøre den retsstridighed, som Chronopost og La Poste har påberåbt sig til støtte for deres anbringende for Domstolen, gældende for Retten, og de berørte parter, intervenienter i første instans, som følge heraf under alle omstændigheder ikke længere kan gøre denne retsstridighed gældende inden for rammerne af deres appel, kan derfor ikke med føje påberåbes som grundlag for at modsætte sig Domstolens prøvelse af et sådant anbringende.
In those circumstances, the failure of the Commission, a principal party at first instance, to raise before the Court of First Instance the irregularity invoked by Chronopost and La Poste in support of their ground of appeal before the Court of Justice, and the argument that, as a result, they — interveners at first instance — are no longer entitled to do so in the context of their appeal, cannot properly be relied upon in opposing the Court’s consideration of such a plea.
I den forbindelse fremgår det af de for Domstolen fremlagte sagsakter, hvilket ikke er bestridt, at opgaven som refererende dommer i det dommerkollegium, der har afsagt den appellerede dom, blev overdraget til det medlem, der både havde været formand og refererende dommer i det dommerkollegium, som havde afsagt dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommissionen.
In that regard, it is apparent from the documents in the files submitted to the Court, and undisputed, that the duties of the Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which delivered the judgment under appeal were entrusted to the member who had been both President and Judge-Rapporteur in the formation of the Chamber which had delivered the judgment in Ufex and Others v Commission.
Det er imidlertid ikke godtgjort, at Retten ved en sådan udpegning af den refererende dommer ikke har overholdt kravet om upartiskhed, som dets medlemmer er underlagt, og at den dermed har tilsidesat den grundlæggende ret til en retfærdig rettergang.
Nevertheless, it has not been established that, in thus designating the Judge-Rappor-teur, the Court of First Instance failed to comply with the duty of impartiality by which its members are bound, and thus disregarded the fundamental right to a fair trial.
Det skal nemlig for det første bemærkes, at den omstændighed, at den samme dommer i to successive sager har fået overdraget opgaven som refererende dommer, i sig selv er uden betydning for bedømmelsen af, om kravet om upartiskhed er overholdt, eftersom denne opgave udføres i et dommerkollegium.
It must be observed, first of all, that the fact that the same Judge in the two successive formations was entrusted with the duties of Judge-Rapporteur is, by itself, irrelevant to the assessment of compliance with the requirement of impartiality, since those duties are performed in a collegiate formation of the Court.
Menneskerettighedsdomstolens domme i sagerne Fey mod Østrig af 24.2.1993, serie A, nr. 255-A, s. 12, § 28, Findlay mod Det Forenede Kongerige af 25.2.1997, Reports of Judgments and Decisions, 1997-I, s. 281, § 73, og Forum Maritime SA mod Rumænien af 4.10.2007, sag nr. 63610/00 og nr. 38692/05, endnu ikke trykt i Reports of Judgments and Decisions).
63610/00 and 38692/05, not yet published in the Reports of Judgments and Decisions).
Det skal dels bemærkes, at Chronopost og Laposte i den foreliggende sag ikke har påberåbt sig personlig partiskhed hos medlemmer af Retten.
However, it must be noted that Chronopost and La Poste do not allege personal bias on the part of the members of the Court of First Instance in the present case.
Dels kan den omstændighed, at den samme dommer sidder i to dommerkollegier, som to på hinanden følgende gange har påkendt den samme sag, ikke i sig selv og uden andre objektive elementer rejse tvivl om Rettens upartiskhed.
Furthermore, the fact that the same Judge sits in two Chambers hearing and determining the same case in succession, cannot, by itself, give rise to doubt as to the
Det skal og kan herved ikke inden for rammerne af fællesskabsretten anses for en generel forpligtelse, at en sag efter hjemvisning skal behandles af et dommerkollegium, der er helt anderledes sammensat end det dommerkollegium, der foretog den første bedømmelse.
In that respect, it is not apparent that the referral of the case back to a Chamber with an entirely different composition from that which first heard and determined the case must, or can, under Community law, be regarded as a general obligation.