natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter en brevveksling meddelte den finske regering ved skrivelse af 5. august 1999 Kommissionen, at den ønskede at gøre brug af den forligsprocedure, der er hjemlet i artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70, og at den ikke fandt, at Kommissionen var berettiget til at afvise at finansiere de udgifter, der var afholdt mere end 24 måneder forud for den 22. december 1998, der var den dato, hvor regeringen modtog bilaget til skrivelsen af 17. september 1998.
It follows that the contentions of the Finnish Government cannot be upheld and that the Commission is entitled to consider that the expenditure which it could no longer disallow was that incurred before 20 May 1995, that is to say more that 24 months before notification of the document in question.
Det skal for det andet undersøges, om dokumentet af 20. maj 1997 opfylder de øvrige krav, der stilles.
Orders the Republic of Finland to pay the costs. '
Den finske regering har i sit anbringende gjort gældende, at den anfægtede beslutning er vedtaget i strid med artikel 5, stk. 2, litra c), i forordning nr. 729/70 og artikel 8, stk. 1, i forordning nr. 1663/95. Det fremgår af disse bestemmelser, at den frist på 24 måneder, som er omhandlet i førstnævnte forordning, henviser til det tidsrum på 24 måneder, der ligger forud for den dato, hvor Kommissionen sender en skriftlig meddelelse til den pågældende medlemsstat, som indeholder resultaterne af Kommissionens
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 20 September 2001.
Det hedder i domskonklusionen:
Case C-118/99 French Republic ν Commission of the European Communities Agriculture
»Regnskabsafslutning (Sjette Afdeling)
(Clearance of accounts (Sixth Chamber)
fordobling af kontrolsatsen og ved andre foranstaltninger truffet af de franske myndigheder«.
3887/92, such as to justify applying a flat-rate correction of the kind provided for by the Belle Report.
Kommissionen anførte, at manglen tilsyneladende kun vedrørte visse dele af kontrolsystemet, og den havde derfor til hensigt at anvende en lineær korrektion på 2%.
2% correction in respect of compensatory payments made to producers of certain arable crops in the course of the financial year in question.
Ved skrivelse af 11. maj 1998 meddelte Kommissionen officielt de franske myndigheder en korrektion på 2% af den godtgørelse, som var blevet udbetalt til producenter af visse markafgrøder i det pågældende regnskabsår.
In those circumstances, the French Government has no grounds for objecting to the 2% financial correction made by the Commission.
Søgsmålet
The second plea
Inden for rammerne af denne sag har Den Franske Republik nedlagt påstand om, at Domstolen annullerer den anfægtede beslutning for så vidt angår den del heraf, der vedrører Den Franske Republik, og tilpligter Kommissionen at betale sagens omkostninger.
In the present proceedings, the French Republic claims that the Court should annul the part of the contested decision concerning it and order the Commission to pay the costs.
Den franske regering har bebrejdet Kommissionen, at den — efter at have fastslået, at den udførte kontrol ikke var af tilstrækkelig høj kvalitet — har besluttet at drage uforholdsmæssige finansielle følger.
The French Government complains that the Commission has drawn disproportionate financial conclusions from its finding that the quality of the checks carried out was inadequate.
Det fremgår af sagen, at de franske myndigheder i 1994 ikke krævede af producenterne af visse markafgrøder, at de systematisk vedlagde deres støtteansøgninger i henhold til forordning nr. 1765/92 en fortegnelse over »arealerne«, selv om producenterne havde modtaget dette dokument fra Mutualité sociale agricole's forretningssteder (herefter »MSA-fortegnelse«).
The Finnish Government submits that the Commission, by having failed in the contested decision to make clear the basic facts enabling the Court to exercise its power of review, has infringed Article 190 of the EC Treaty (now Article 253 EC). The reasons on which the contested decision was based ought to have been set out plainly and clearly so that even a third party could have understood the decision.
Ved skrivelse af 18. maj 1994 bebrejdede Kommissionen de franske myndigheder, at støtteansøgningerne i strid med bestemmelserne om det integrerede system ikke indeholdt oplysninger, der gjorde det muligt at identificere alle marker.
In the present case, it should be observed, first, that the French Government does not dispute the Commission's finding that the quality of the checks was inadequate, but criticises the fact that, in spite of the limited number of checks carried out, the Commission extrapolated results obtained in two départements to the whole of France.
I denne sag skal det for det første påpeges, at den franske regering ikke har bestridt Kommissionens konstatering af, at kontrolkvaliteten var utilstrækkelig, men regeringen har kritiseret den omstændighed, at Kommissionen på trods af det begrænsede antal kontroller, der blev gennemført i to departementer, har ekstrapoleret resultatet til hele det franske område.
As far as that argument is concerned, the Court observes that it is settled case-law that the extent of the duty to state the reasons on which a decision is based, laid down in Article 190 of the EC Treaty, depends on the nature of the act in question and on the context in which it was adopted (see Netherlands ν Commission, cited above, paragraph 81).
Ved skrivelse af 14. juni 1994 meddelte de franske myndigheder Kommissionen, at de som følge af Kommissionens bemærkninger havde besluttet at gennemføre yderligere kontrol af mindst 10 000 ansøgninger ud over et »betydningsbærende udsnit af ansøgningerne«, der i artikel 6, stk. 3, andet led, i forordning nr. 3887/92, er fastsat til 5% af ansøgningerne.
However, the French Government has neither established nor even alleged that the on-the-spot checks carried out in other departments in 1994 did not suffer from the structural shortcomings found by the Commission (that is to say, inter alia, the use of inadequately trained staff and the failure to use teledetection), but has confined itself to pointing out that during subsequent controls the weaknesses found had not reoccurred.
Regeringen har imidlertid hverken godtgjort eller endog påstået, at kontrollen på stedet, der blev udført i andre departementer i 1994, var fri for de strukturelle mangler, der var blevet fastslået af Kommissionen (dvs. bl.a. anvendelsen af medarbejdere uden den nødvendige uddannelse og uden anvendelse af telemåling), men den har begrænset sig til at gøre gældende, at de mangler, der er blevet fastslået, ikke er blevet gentaget ved senere kontroller.
In the present case, it is clear, first, from the Commission's letter of 11 May 1998 that the Commission explained why it intended to apply a financial correction and, second, from the exchange of correspondence between the Commission and the French authorities that the latter were involved in the process of preparation of the contested decision. The doubts expressed by the Commission as to the quality and reliability of the checks in the arable crops sector were, on several occasions, brought to the attention of the French authorities in writing, discussions took place and the matter was referred to the Conciliation Body.
Den 9. juli 1997 bebrejdede Kommissionen navnlig de franske myndigheder, at de ikke havde forlangt, at landbrugerne fremlægger deres MSA-fortegnelse, og anførte, at denne »forsømmelse [...] ikke fuldt ud kan kompenseres ved en
In those circumstances, it was reasonable for the Commission to assume that the inspections it made were representative of the situation existing in France in 1994.
Som følge heraf kunne Kommissionen med rimelighed antage, at de efterprøvninger, den
Second, the Commission was right not to take into consideration the percentage of irregularities found in following years.
For det andet har Kommissionen med rette ikke taget hensyn til den procentsats, som de konstaterede uregelmæssigheder udgjorde i de følgende år.
93(4) of the Rules of Procedure of the Court of Justice, which provides that 'the intervener must accept the case as he finds it at the time of his intervention'.
Under disse omstændigheder kan den franske regering ikke bebrejde Kommissionen, at den har foretaget en lineær korrektion på 2%.
The Finnish Government submits that the Commission, by altering the facts on which it relied as a basis for the contested decision, acted in breach of the principle of the protection of legitimate expectations and that of the protection of the rights of defence.
Den finske regering har endvidere anført, at betragtningerne til den anfægtede beslutning skulle have været udformet så klart og tydeligt, at selv en tredjemand ville have været i stand til at vurdere indholdet.
Given that the Finnish Republic's submissions have been dismissed on the merits, it is not necessary to rule on that question.
I denne forbindelse er det tilstrækkeligt at fastslå, at Kommissionen allerede ved skrivelse af 9. juli 1997 har påtalt den utilstrækkelige kvalitet af kontrollen, idet den gjorde de franske myndigheder opmærksom på »den dårlige kvalitet af kontrollen på stedet, der udføres af medarbejdere uden den nødvendige uddannelse og uden nævneværdig anvendelse af telemåling«.
As regards that point, it is sufficient to point out that the Commission had already mentioned the inadequate quality of the checks in its letter of 9 July 1997, drawing the French authorities' attention to the 'poor quality of the on-the-spot checks carried out by inadequately trained staff and the failure to make any significant use of teledetection'.
Når Kommissionen har frafaldet klagepunktet om, at støtteansøgningerne var ufuldstændige, skyldes det, at de franske myndigheder havde erklæret, at de ville øge antallet af kontroller, de udførte på stedet.
Although the Commission withdrew its complaint concerning the incomplete nature of the files containing aid applications, it did so on the ground that the French authorities had stated that they had increased the number of on-the-spot checks.
Efter at de franske myndigheder havde truffet beslutning herom, har Kommissionen påberåbt sig den utilstrækkelige kvalitet af den gennemførte kontrol.
It was after the French authorities made that decision that the Commission took as its basis the inadequate quality of the checks carried out.
I denne forbindelse bemærkes, at ifølge fast retspraksis afhænger omfanget af begrundelsespligten, der er fastslået i traktatens artikel 190, afarten af den pågældende retsakt og den sammenhæng, hvori den er vedtaget (jf. dommen i sagen Nederlandene mod Kommissionen, præmis 81).
The Finnish Government submits that applying an unwarranted flat-rate financial correction undermines the principle of bona fide cooperation between the Commission and the Member States, which is intended to ensure that Community law is effective.
Den finske regering har anført, at anvendelsen af en uberettiget lineær korrektion rejser tvivl om princippet om loyalt samarbejde mellem Kommissionen og medlemsstaterne med henblik på at sikre fællesskabsrettens effektive virkning.
On that point, it is sufficient to recall that the Court has already held, in paragraph 38 of Italy ν Commission, cited above, that, where Community rules authorise payment of aid only on condition that certain formalities relating to proof or supervision are observed, aid paid in disregard of that condition is not in accordance with Community law and the related expenditure may not therefore be charged to the EAGGF.
De franske myndigheder blev nemlig gentagne gange skriftligt gjort opmærksom på den tvivl, som Kommissionen nærede med hensyn til kontrollens kvalitet og pålidelighed i sektoren for
It follows that application of a flat-rate financial correction of the kind provided for in the Belle Report does not affect the duty of cooperation between the Member States and the Commission.
Det bemærkes, at Domstolen allerede i præmis 38 i dommen i sagen Italien mod Kommissionen, har fastslået, at i de tilfælde, hvor fællesskabsreglerne kun tillader udbetaling af støtte på betingelse af, at visse bevis- eller kontrolforskrifter er overholdt, er en støtte, der er udbetalt, uden at denne betingelse er opfyldt,
It is appropriate to mention that the Commission, in its observations on the statement in intervention, raised the point that, in its view, the Republic of Finland was questioning facts which had not been challenged by the French Republic, which is not possible under Article
Det bemærkes, at Kommissionen i sine bemærkninger til interventionen har anført, at
Orders the French Republic to pay the costs;
•1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifindes.
Orders the Republic of Finland to bear its own costs.'
Republikken Finland bærer sine egne omkostninger.*
Dismiss the application to be dismissed as unfounded.
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
Order the French Republic to pay the costs.'
Sag C-500/99 Ρ Conserve Italia Soc.Coop.arl / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C-500/99 Ρ Conserve Italia Soc.Coop.arl ν Commission of the European Communities Agriculture
Præjudiciel »Appel — landbrug — EUGFL — ophævelse af en finansiel støtte — forordning nr. 355/77 — forordning (EØF) nr. 4253/88 — proportionalitetsprincippet* (Sjette Afdeling) statutten for Domstolen iværksat appel til prøvelse af dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. oktober 1999 i sag T­216/96, Conserve Italia mod Kommissionen (herefter »den
Preliminary ruling (Appeal — Agriculture — EAGGF — Discontinuance of financial aid — Regulation (EEC) No 355177 — Regulation (EEC) No 4253/88 — Principle of proportionality) (Sixth Chamber)
Ved appelskrift indleveret til Domstolen Justitskontor den 22. december 1999 har Conserve Italia Soc.
By application lodged at the Registry of the Court on 22 December 1999, Conserve Italia Soc.
Coop, ari (herefter »Conserve Italia«) i medfør af artikel 49 i EF­
Coop, ari (hereinafter 'Conserve Italia') brought an appeal under Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance in Case T-216/96 Conserve Italia ν Commission (hereinafter 'the contested judgment').
Den 22. november 1991 gennemførte de italienske myndigheder en endelig kontrol af arbejdet og godkendte dette med henvisning til, at det overordnet set opfyldte de betingelser, der var fastsat i beslutningen om støtte.
As regards the starting date of the projects, the appellant claimed that account must be taken of the date of payment for the purchases or work, or at least the date of invoicing.
Den 3. oktober 1996 vedtog Kommissionen beslutning K(96) 2760 om ophævelse af støtte tildelt selskabet Massalombarda Colombani ved Kommissionens beslutning K(90) 950/356 af 29. juni 1990 vedrørende tildeling af støtte fra EUGFL, Udviklingssektionen, inden for rammerne af projekt 90.4 LIT.109.0 i henhold til Rådets forordning nr. 355/77, hvilket projekt benævnes »Potenziamento e aggiornamento tecnologio degli impianti di uno stabilimento ortofruttticolo in Massa Lombarda (Ravenna)« [...]«
Following inspections carried out jointly by the Italian authorities and the Commission in March 1993 and from 26 to 30 September 1994, the Commission found that certain purchases had been made and work carried out before the date on which the application for aid had been received and that, contrary to the copy of the contract of sale relating to a Tetra Pak machine which had been forwarded to it on 17 April 1990 in response to its request for information of 23 March 1990, the original showed that the machine in question had already been installed at the purchaser's establishment, under a contract for hire, before the date on which the application was received.
Rettens vurdering af anbringendet om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet
out as planned" and "if certain of the conditions laid down have not been fulfilled".
Sagsøgeren gjorde gældende, at de foreholdte uregelmæssigheder ikke kunne begrunde en ophævelse af den pågældende støtte, da de ikke medførte nogen forskel mellem det godkendte projekt og den gennemførte foranstaltning og ikke skyldes svigagtig hensigt eller et ønske om at opnå højere finansiel støtte end beløbet for de gennemførte investeringer.
Although the circumstances of this case differ from those which the Court of First Instance had to consider in the case which gave rise to the judgment in Industrias Pesqueras Campos and Others ν Commission, ... it was reasonable for the Commission to take the view that any measure other than discontinuance of the aid might constitute an invitation to commit fraud.
Efter sagsøgerens opfattelse var den anfægtede beslutning derfor uforholdsmæssig og dermed ulovlig.
The beneficiary acted in breach of the undertaking, entered into in the application form, not to start work on the project before that date.
Retten følgende i den
The appeal
Forfalskningen af en kontrakt vedrørende køb af en emballagemaskine
'— annul and/or vary the contested judgment; accordingly, annul the Commission's Decision No C (96) 2760 of 3 October 1996.'
Støttemodtageren burde være gået ud fra, at det var afgørende for, at Kommissionen
Findings of the Court of First Instance on the plea alleging infringement of Article 24(2) of Regulation No 4253/88 as amended
Selv om de faktiske omstændigheder i den foreliggende sag ganske vist er forskellige fra dem, som Retten skulle tage stilling til i dommen i sagen Industrias Pesqueras Campos m.fl. mod Kommissionen [...] kunne Kommissionen med rimelighed antage, at enhver anden foranstaltning end ophævelsen af støtten ville udgøre en opfordring til svig. ...«
It must first of all be observed that it is not contested in this appeal that the requirement that an applicant for aid is not to start work on a project before the Commission receives his application for aid constitutes one of the conditions referred to in Article 19(2) of Regulation No 355/77. Conserve Italia does, on the other hand, challenge the finding by the Court of First Instance that the conclusion by it of contracts amounted to starting work on the project.
Appellen anfægter Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder.
The Court of First Instance artificially extended the scope of that provision.
Andet anbringende om tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 4253/88
The applicability of Article 19(2) of Regulation No 355/77 was therefore not extended by Regulation No 2085/93, so that that provision was not applicable on 3 October 19%, the date when the contested decision was adopted.
Den appellerede dom ophæves og/eller ændres.
The Court of First Instance held at paragraph 63 of the contested judgment that the term 'may1 in
Følgelig annulleres Kommissionens beslutning K(96) 2760 af 3. oktober 1996.«
The Court of First Instance was therefore wrong in holding, at paragraph 90 of the contested judgment, that Article 19(2) of Regulation No 355/77 constituted a sufficient legal basis for the adoption of the contested decision.
Retten antog i den appellerede doms præmis 63, at udtrykket »kan« i artikel 15, stk. 2, første afsnit, i forordning nr. 4253/88 må forstås således, at Kommissionen i undtagelsestilfælde kan godkende en udgift, selv om den er afholdt inden støtteansøgningens modtagelse.
the second subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 4253/88 confers on the Commission the power to deem expenditure eligible for aid even if it was incurred before the date on which the Commission received the application for aid.
Første anbringende om tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 355/77 hvad angår arbejdsdokumentet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning samt tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af arbejdsdokumentets punkt B.l, stk. 12
However, as the Court of First Instance pointed out at paragraph 91 of the contested judgment, the infringements which were found to have occurred when the project was implemented constituted irregularities within the meaning of Article 24(2) of Regulation No 4253/88, with the result that that provision was applicable to the case.
Indledningsvis skal det fastslås som ubestridt under appelsagen, at støtteansøgerens forpligtelse til ikke at påbegynde et projekt, før Kommissionen har modtaget hans støtteansøgning, udgør en af betingelserne efter artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 355/77.
It must therefore be determined whether the conclusion of the Court of First Instance, at paragraph 92 of the contested judgment, that Article 24(2) of Regulation No 4253/88 as amended authorises the Commission to cancel assistance, is vitiated by an error of law.
Det fremgår nemlig klart af bestemmelsen, at den tillægger Kommissionen en skønsbeføjelse.
That provision is clearly intended to confer on the Commission a measure of discretion.
Desuden udgør artikel 15, stk. 2, andet afsnit, i forordning nr. 4253/88 en undtagelse fra hovedreglen i forordningens artikel 15, stk. 2, første afsnit, hvorefter udgifter ikke kan betragtes som støtteberettigede, hvis de er påløbet inden den dato, på hvilken Kommissionen modtager den pågældende ansøgning.
Furthermore, the second subparagraph of Article 15(2) of Regulation No 4253/88 constitutes an exception to the rule laid down in the first subparagraph of that provision, according to which expenditure may not be considered eligible for assistance if incurred before the date on which the corresponding application reaches the Commission.
Den indskrænkende fortolkning, der bør anlægges af en sådan undtagelsesbestemmelse, er til hinder for, at udtrykket »kan« i artikel 15, stk. 2, andet afsnit, forstås videre end, at der tillægges Kommissionen en beføjelse på dette punkt.
The necessarily restrictive interpretation of such an exception means that the word 'may' in the second subparagraph of Article 15(2) of the regulation cannot be construed as granting more than a mere power to the Commission.
Tredje anbringende om tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, som ændret
The third ground of appeal alleging infringement and misinterpretation of Article 24(2) of Regulation No 4253/88 as amended
Rettens vurdering, hvorefter indgåelsen af en kontrakt udgør projektets begyndelsestidspunkt, modsiges ikke af nogen af de bestemmelser, der gælder for støtte.
It must therefore be held that it is Article 24(2) of Regulation No 4253/88 as amended which constitutes the legal basis for any claim for recovery by the Commission.
For det andet bemærkes, at vurderingen er i overensstemmelse med fællesskabsordningens formål, som er at sikre en effektiv anvendelse af Fællesskabets finansielle midler.
That provision would be partly deprived of its effectiveness if the Commission could not cancel the entirety of the assistance, even though the prior examination conducted under Article 24(1) of that regulation had revealed that the assistance was unjustified in its entirety.
Conserve Italia hævder for det første, at den foranstaltning, som er foreskrevet i den gældende ordning, var en nedsættelse, ikke ophævelse af støtten i overensstemmelse med ordlyden af den bestemmelse, der angives som hjemmel til den anfægtede beslutning, nemlig artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 4253/88, som ændret. Retten har ifølge Conserve Italia ved et kunstgreb udvidet rækkevidden af denne bestemmelse.
Conserve Italia argues, on the one hand, that the measure prescribed by the applicable legislation was the reduction, and not the cancellation, of the assistance, in accordance with the wording of
Anvendeligheden af artikel 19, stk. 2, i forordning nr. 355/77 blev ikke forlænget med forordning nr. 2085/93, hvorfor denne
The fourth ground of appeal, alleging infringement and misapplication of the principle
bestemmelse ikke fandt anvendelse den 3. oktober 1996 på datoen for vedtagelse af den anfægtede beslutning.
management of the resources of the EAGGF.
Fjerde anbringende om tilsidesættelse og fejlagtig fortolkning af proportionalitetsprincippet, fejlagtig vurdering af Kommissionens skønsbeføjelser og tilsidesættelse af præJudikat smaksimen
of proportionality, misappraisal of the Commission's discretion and infringement of the rule of precedent