natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Begrundelsespligten pålægger således heller ikke institutionerne at forklare baggrunden for, at et standpunkt på et givent tidspunkt i den administrative procedure eventuelt ikke var underbygget.
Nor, therefore, does that obligation require the institution to explain in what way a position envisaged at a particular stage in the administrative procedure may have been unfounded.
Det skal endvidere bemærkes, at dokumentet med endelige oplysninger ikke udgør en bebyrdende retsakt eller en akt, der giver rettigheder.
It should also be pointed out that the final disclosure document does not constitute an act adversely affecting a person concerned or conferring rights.
Som det fremgår af grundforordningens artikel 20, har dette dokument til formål under den administrative procedure at fremlægge de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen påtænker at anbefale indførelse af endelige foranstaltninger med henblik på at informere alle berørte parter om de påtænkte holdninger og i den forbindelse modtage deres bemærkninger. Eftersom Kommissionens standpunkt kan
As is clear from Article 20 of the basic regulation, the purpose of that document is disclosure, during the administrative procedure, of the essential facts and considerations on the basis of which the Commission intends to recommend the imposition of definitive measures, in order to inform all interested parties of the proposed guidelines and to obtain observations from them in that regard.
Følgelig er den omstændighed, at begrundelsen for den anfægtede forordning ikke forklarer, hvorfor konklusionerne i det endelige generelle fremlæggelsesdokument med oplysninger af 20. februar 2007 ikke var underbyggede, og den omstændighed, hvis den findes bevist, at Kommissionen ikke er fremkommet med en forklaring i den forbindelse, ikke af en sådan karakter, at de i sig selv kan føre til, at den anfægtede forordning er ulovlig.
Therefore, the fact that the statement of reasons of the contested regulation does not explain in what way the findings contained in the final general disclosure document of 20 February 2007 are unfounded and the fact, assuming it is established, that the Commission has provided no explanation in that regard, are not in themselves sufficient to render the contested regulation unlawful.
På baggrund af det foregående må det første anbringende forkastes.
In the light of the foregoing, the first plea must be rejected.
Det andet anbringende om en tilsidesættelse af retten til forsvar og af grundforordningens artikel 20, stk. 5
Second plea: infringement of the rights of the defence and of Article 20(5) of the basic regulation
Sagsøgeren har anført, at det følger af grundforordningens artikel 20, stk. 4 og 5, at Kommissionen til de berørte parter skal fremsende de endelige oplysninger om de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den påtænker at anbefale indførelse af endelige foranstaltninger, mindst ti dage inden forslaget om endelige foranstaltninger forelægges for Rådet, med henblik på at give parterne lejlighed til at formulere deres bemærkninger inden for denne minimumsfrist, og således at Kommissionen har mulighed for at tage bemærkningerne i betragtning.
The applicant states that it is clear from Article 20(4) and (5) of the basic regulation that the Commission must make final disclosure to interested parties of the essential facts and considerations on the basis of which it is intended to recommend the imposition of definitive measures not less than 10 days before submission to the Council of the proposal for definitive measures, in order to enable the parties to submit observations within that minimum period and the Commission to take them into consideration.
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 57
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 57
Kommissionen forelagde imidlertid forslaget om endelige foranstaltninger, der byggede på det reviderede dokument med endelige oplysninger, for Rådet knap seks dage efter fremsendelsen af dette dokument til sagsøgeren, uden at afvente udløbet af tidagesfristen, der er fastsat i grundforordningens artikel 20, stk. 5, og fire dage før den dag, hvor sagsøgeren senest skulle fremsende sine bemærkninger.
The Commission submitted to the Council the proposal for definitive measures based on the revised final disclosure document barely six days after that document was sent to the applicant, without waiting until the ten-day timelimit laid down in Article 20(5) of the basic regulation had expired, and four days before the date set for the applicant to submit its observations.
Rådet og intervenienterne har bestridt, at sagsøgerens ret til forsvar er krænket.
The Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it deny that the applicant’s rights of defence have been infringed.
Efter fremsendelsen af det reviderede dokument med endelige, generelle oplysninger gav Kommissionen sagsøgeren en frist på seks dage, som efterfølgende blev forlænget til ti dage, til at fremkomme med sine bemærkninger.
After sending the applicant the revised general disclosure document, the Commission set it a timelimit of six days, subsequently extended to ten days, within which to submit its observations.
Tidagesfristen i grundforordningens artikel 20, stk. 5, blev således overholdt.
The timelimit of ten days provided for in Article 20(5) of the basic regulation was therefore met.
Rådet finder i øvrigt, at tidsplanen for forelæggelse af forslag fra Kommissionen til Rådet er et procedurespørgsmål, som ikke er omfattet af grundforordningens artikel 20, stk. 5.
The Council contends, moreover, that the timetable for submitting the Commission proposal to the Council is a procedural matter which is not covered by the requirements of Article 20(5) of the basic regulation.
Kommissionen har således ikke tilsidesat en procedureforpligtelse.
The Commission was not therefore in breach of a procedural requirement.
I øvrigt har sagsøgeren ikke godtgjort, at sagsøgerens bemærkninger ikke er blevet undersøgt af Kommissionen.
Furthermore, the applicant did not show that its observations were not considered by the Commission.
Rådet har bemærket, at sagsøgeren havde mulighed for at tage manglerne i sine regnskaber op under kontrolbesøgene, hvilket sagsøgeren også gjorde.
The Council states that the applicant was in a position to deal with questions relating to the shortcomings discovered in the accounts during verification visits, and it did so.
Rådet har endvidere tilføjet, støttet af Den Italienske Republik og de intervenerende selskaber, at den omstændighed, at Kommissionens forslag blev fremlagt før udløbet af den fastsatte frist for modtagelsen af bemærkninger fra sagsøgeren, ikke beviser, at de nævnte bemærkninger ikke blev taget i betragtning, eftersom Kommissionen om nødvendigt kunne ændre sit forslag, før det blev vedtaget af Rådet.
It adds, with the support of the Italian Republic and the intervening companies, that the fact that the Commission proposal was submitted before the expiry of the timelimit set for receipt of the applicant’s observations does not prove that those observations were not taken into consideration, since the Commission was in a position to alter its proposal before it was adopted by the Council if it considered that was necessary.
Endelig finder Rådet, støttet af Den Italienske Republik og de intervenerende selskaber, at sagsøgeren ikke har præciseret, hvilke argumenter virksomheden havde kunnet gøre gældende, og som ikke er blevet undersøgt af Kommissionen.
Lastly, the Council, supported by the Italian Republic and the intervening companies, considers that the applicant does not specify what arguments it could have put forward that were not considered by the Commission.
De intervenerende selskaber præciserer, at sagsøgeren i sin skrivelse af 2. april 2007 alene
The intervening companies state that, in its letter of 2 April 2007, the applicant merely repeats its earlier
De intervenerende selskaber finder følgelig, at sagsøgeren ikke har godtgjort, at fremsendelsen af forslaget til Rådet før udløbet af den frist, der var fastsat, har haft betydning for sagsøgerens evne til at forsvare sig.
They therefore consider that the applicant did not show that sending the proposal to the Council before the timelimit set had expired had any impact on its capacity to defend itself.
Kommissionen har tilføjet, at sagsøgeren under alle omstændigheder har haft mulighed for at udtale sig om manglerne i regnskaberne og bevise, at regnskaberne opfyldte kriterierne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), første afsnit, andet led.
The Commission adds that in any event the applicant had the opportunity to put its views on the question of the shortcomings in its accounts and to prove that it met the criterion contained in the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of the basic regulation.
Sagsøgerens bemærkninger er blevet undersøgt og tilbagevist i Kommissionens skrivelse af 15. september 2006, og denne vurdering blev efterfølgende bekræftet i den midlertidige forordning og derefter gentaget i skrivelsen af 4. april 2007, for endeligt at blive bekræftet på ny i den anfægtede forordning.
Its observations were considered and dismissed in the Commission’s letter of 15 September 2006, and that finding was subsequently confirmed in the provisional regulation and reiterated in the letter of 4 April 2007, and then further confirmed in the contested regulation.
Ifølge Kommissionen og de intervenerende selskaber var fremsendelsen af telefaxen af 23. marts 2007 til sagsøgeren med underretning om, at Kommissionens tjenestegrene ville anbefale kommissionskollegiet et andet forslag end det i skrivelsen af 20. februar 2007 påtænkte, ikke nødvendig, eftersom grundforordningens artikel 20, stk. 4 in fine, foreskriver en pligt til at underrette de berørte parter om, at den vedtagne beslutning er baseret på andre kendsgerninger og betragtninger end dem, som angives i dokumentet med endelige oplysninger. Det reviderede dokument med endelige, generelle oplysninger og det reviderede dokument med særlige oplysninger indeholdt imidlertid ikke nye kendsgerninger eller betragtninger.
According to the Commission and the intervening companies, it was not necessary to send the fax of 23 March 2007 informing the applicant that the Commission services intended to submit to the College of Commissioners a proposal different from that envisaged in the letter of 20 February 2007, since Article 20(4) in fine of the basic regulation does not lay down any requirement to inform the parties concerned unless the decision taken is based on different facts and considerations from those contained in the final disclosure document.
Retten til forsvar er et grundlæggende princip i fællesskabsretten, ifølge hvilket virksomheder, der berøres af en undersøgelsesprocedure forud for vedtagelsen af en
The principle of respect for the rights of the defence is a fundamental principle of Community law, whereby the undertakings affected by an investigation preceding
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET antidumpingforordning, skal have mulighed for under den administrative procedure at fremsætte deres bemærkninger vedrørende rigtigheden og relevansen af de påberåbte faktiske omstændigheder (jf. Rettens dom af 28.10.2004, sag T-35/01, Shanghai Teraoka Electronic mod Rådet, Sml. II, s. 3663, præmis 288 og 289 og den deri nævnte retspraksis). 64
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL the adoption of an antidumping regulation must be placed in such a position during the administrative procedure that they can effectively make known their views on the correctness and relevance of the facts and circumstances alleged (see Case T-35/01 Shanghai Teraoka Electronic v Council [2004] ECR II-3663, paragraphs 288 and 289, and caselaw cited). 64
Disse krav gennemføres i grundforordningens artikel 20, der i stk. 4 bestemmer, at den endelige fremlæggelse af oplysninger skal ske skriftligt.
Those requirements are implemented through Article 20(4), which provides that final disclosure must be given in writing.
Når den endeligt vedtagne beslutning er baseret på andre kendsgerninger og betragtninger end dem, som er gengivet i de endelige oplysninger, »skal disse [ifølge bestemmelsen] fremlægges snarest muligt«.
Under that provision, where the decision finally adopted is based on different facts and considerations from those contained in the final disclosure document ‘these shall be disclosed as soon as possible’.
Grundforordningens artikel 20, stk. 5, præciserer, at »bemærkninger, der fremsættes efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, [kun tages] i betragtning, hvis de modtages inden for en frist, som Kommissionen fastsætter i hvert enkelt tilfælde, og som skal være mindst ti dage, idet der tages behørigt hensyn til sagens hastende karakter«.
Article 20(5) of the basic regulation states that ‘[r]epresentations made after final disclosure is given shall be taken into consideration only if received within a period to be set by the Commission in each case, which shall be at least 10 days, due consideration being given to the urgency of the matter’.
Rådet finder ikke, at Kommissionens forelæggelse for det af forslaget om endelige foranstaltninger før udløbet af tidagesfristen i grundforordningens artikel 20, stk. 5, i dette tilfælde indebærer en tilsidesættelse af denne bestemmelse.
In the present case the Council contends that submission of the proposal of definitive measures to the Council by the Commission before the expiry of the 10-day timelimit provided for in Article 20(5) of the basic regulation does not infringe that provision.
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at det følger udtrykkeligt af ordlyden af grundforordningens artikel 20, stk. 4, at Kommissionen er forpligtet til at fremsende de endelige oplysninger til de berørte parter ikke senere end en måned, før Kommissionen fremlægger forslag om endelige foranstaltninger for Rådet.
In that regard, it should be noted that it is expressly stated in Article 20(4) of the basic regulation that the Commission is required to give final disclosure to interested parties not later than one month prior to the submission to the Council of any proposal for final action.
Uanset det ikke præciseres i grundforordningens artikel 20, stk. 5, om Kommissionen har pligt til at afvente udløbet af tidagesfristen, før den forelægger sit forslag for Rådet, kan denne bestemmelse, der befinder sig umiddelbart efter stk. 4, ikke undergives en fortolkning, der ikke er i forenelig med stk. 4.
Although Article 20(5) of the basic regulation does not state whether the Commission must wait for the expiry of the 10-day timelimit before submitting its proposal to the Council, that provision, which comes immediately after paragraph 4, cannot be interpreted in a way that is inconsistent with the latter.
Det skal derfor fastslås, at Kommissionen ikke må forelægge sit forslag for Rådet før udløbet af tidagesfristen i denne bestemmelse (jf. i denne retning Rettens dom af 19.11.1998, sag T-147/97, Champion Stationery m.fl. mod Rådet, Sml. II, s. 4137, præmis 81-83).
Clearly, therefore, submission by the Commission of its proposal to the Council cannot take place before expiry of the 10-day timelimit provided for in that provision (see, to that effect, Case T-147/97 Champion Stationery and Others v Council [1998] ECR II-4137, paragraphs 81 to 83).
Dette gælder endvidere for at sikre, at eventuelle bemærkninger fra de berørte parter rent faktisk tages i betragtning af Kommissionen før forelæggelsen af forslaget for Rådet.
That is necessary also in order to ensure that any representations made by interested parties are actually taken into account by the Commission before submission of the proposal to the Council.
I den forbindelse kan Rådets argument om, at Kommissionen kan tage disse bemærkninger i betragtning ved efterfølgende at ændre sit forslag til Rådet, ikke tiltrædes.
In that regard, the Council’s argument that the Commission may take those representations into account by subsequently amending its proposal to the Council cannot be accepted.
Det skal nemlig bemærkes, at artikel 250, stk. 2, EF giver Kommissionen beføjelse til at ændre sit forslag til Rådet med henblik på under overholdelse af Fællesskabets interesse, der skal beskyttes, at forene synspunkterne inden for institutionen, eller i givet fald mellem de forskellige institutioner, der deltager i beslutningsprocessen (jf. i denne retning Domstolens dom af 5.10.1994, sag C-280/93, Tyskland mod Rådet, Sml. I, s. 4973, præmis 36).
It should be pointed out that Article 250(2) EC gives the Commission the power to amend its proposal to the Council in order to facilitate, in a manner consistent with the Community’s interest, which it defines, a convergence of views within the institution or, where appropriate, between the various institutions involved in the decision-making process (see, to that effect, Case C-280/93 Germany v Council [1994] ECR I-4973, paragraph 36).
Udøvelsen af denne beføjelse har således ikke til formål at garantere, at der tages passende hensyn til parternes bemærkninger.
Hence, exercice of that power is inappropriate for taking adequate consideration of representations by the parties.
Det skal i øvrigt understreges, at de berørte parters bemærkninger kan have stor betydning for indholdet i den endelige akt.
It should be noted, moreover, that the representations by the interested parties are likely to have significant consequences for the content of the final act.
Således kan selve den omstændighed, at Rådet allerede har fået forelagt et forslag om endelige foranstaltninger, have betydning for den indvirkning, som bemærkningerne kan have.
The very fact that a proposal for definitive measures has already been submitted to the Council is in itself likely to influence the conclusions that may be drawn from those representations.
Det kan således ikke udelukkes, at Kommissionens mulighed for at fremlægge sit forslag for Rådet, selv inden de berørte parters bemærkninger er modtaget, kan skade muligheden for, at bemærkningerne rent faktisk tages i betragtning.
Thus it cannot be ruled out that the fact that the Commission may submit its proposal to the Council even before it has received representations from interested parties may have an adverse effect on whether they can effectively be taken into account.
I den foreliggende sag skal det først fastslås, at Kommissionen — i modsætning til det af Kommissionen og de intervenerende selskaber anførte — har pligt til at underrette de berørte parter om sit nye standpunkt, som den har givet udtryk for i de reviderede dokumenter med endelige, generelle og særlige oplysninger af 23. marts 2007, for så vidt som disse dokumenter indeholdt en ny eller ændret betragtning i grundforordningens artikel 20, stk. 4’s forstand, nemlig oplysningerne om, at prisen på importeret stål ikke efter sin karakter havde konsekvenser for tildelingen af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, da sagsøgeren ikke overholder IAS-standarderne.
In the present case, it must be stated first of all that, contrary to what the intervening companies and the Commission contend, the latter was required to inform the parties concerned that it had adopted a new position, as set out in the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document of 23 March 2007, since they contained a new or different consideration within the meaning of Article 20(4) of the basic regulation, namely that the information on the price of steel imports did not alter the inferences to be drawn for MET purposes from the applicant’s failure to comply with the IAS.
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 69
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 69
Det skal i den forbindelse bemærkes, at eftersom der udtrykkeligt henvises til »andre kendsgerninger og betragtninger«, støtter grundforordningens artikel 20, stk. 4, ikke den opfattelse, som Kommissionen forsvarede under retsmødet, og hvorefter det ikke er nødvendigt at underrette de berørte parter, når der blot er tale om en ændret vurdering af faktiske elementer, som i øvrigt er uændrede.
It should be noted in that regard that, since it makes express reference to ‘different facts and considerations’, Article 20(4) of the basic regulation does not support the view put forward by the Commission at the hearing that mere alteration of the assessment of factual information that remains unchanged does not require any communication to the interested parties.
Når en vurdering af faktiske omstændigheder, der er relevante, overvejes første gang, skal de berørte parter underrettes om denne vurdering med henblik på at give dem lejlighed til at fremkomme med deres bemærkninger hertil.
Where an assessment of the relevant factual information is envisaged for the first time, it must be sent to the interested parties so that they can submit their observations in that regard.
Retten bemærker dernæst, at det er ubestridt, at det reviderede dokument med de endelige, generelle oplysninger og det reviderede dokument med de særlige oplysninger blev fremsendt til sagsøgeren den 23. marts 2007, mens forslaget om endelige foranstaltninger blev fremlagt for Rådet den 29. marts 2007, hvilket vil sige seks dage senere.
The Court also observes that it is common ground that the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document were sent to the applicant on 23 March 2007, whilst the proposal for definitive measures was submitted to the Council on 29 March 2007, six days later.
Det skal således konstateres, at Kommissionen ikke har overholdt kravene i grundforordningens artikel 20, stk. 5.
It is clear therefore that the Commission did not comply with the requirements of Article 20(5) of the basic regulation.
Imidlertid kan den manglende overholdelse af tidagesfristen i grundforordningens artikel 20, stk. 5, kun medføre, at den anfægtede forordning annulleres, for så vidt som det er muligt, at den administrative procedure som følge af denne uregelmæssighed ville have kunnet føre til et andet resultat, og dermed reelt har påvirket sagsøgerens ret til forsvar (jf. i denne retning Domstolens dom af 10.7.1980, sag 30/78, Distillers Company mod Kommissionen, Sml. s. 2229, præmis 26, og dommen i sagen Shanghai Teraoka Electronic mod Rådet, præmis 331).
However, failure to comply with the 10-day timelimit provided for in Article 20(5) of the basic regulation can result in annulment of the contested regulation only where there is a possibility that, due to that irregularity, the administrative procedure could have resulted in a different outcome actually affecting the applicant’s rights of defence (see, to that effect, Case 30/78 Distillers Company v Commission [1980] ECR 2229, paragraph 26, and Shanghai Teraoka Electronic v Council, paragraph 331).
Hvad angår fastlæggelsen af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, fremgår det ikke af sagen, at det reviderede dokument med de endelige, generelle oplysninger og det reviderede dokument med særlige oplysninger, fremsendt den 23. marts 2007, præsenterede nye faktiske omstændigheder, som endnu ikke havde været bragt til sagsøgerens kendskab.
In that regard, so far as the question of MET determination is concerned, the case file does not show that the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document sent on 23 March 2007 contained new factual information that had not yet been brought to the attention of the applicant.
I disse dokumenter underrettede Kommissionen alene sagsøgeren om sin hensigt om at genoverveje sit tidligere standpunkt og således fastholde den oprindelige beslutning, der blev vedtaget den 15. september 2006, som blev gennemført ved den midlertidige forordning.
In those documents, the Commission merely informed the applicant of its intention to reverse its earlier position and thus maintain the decision initially adopted on 15 September 2006 and implemented in the provisional regulation.