natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg skal herved bemærke, at Domstolen i sin praksis har fastslået, at den, såfremt den får forelagt spørgsmål, der er affattet uhensigtsmæssigt eller på en sådan måde, at de går ud over rammerne for dens beføjelser i medfør af artikel 234 EF, af samtlige de oplysninger, der er fremlagt af den nationale ret, navnlig af forelæggelsesafgørelsens præmisser, bør udlede de fællesskabsretlige elementer, som det under hensyn til sagens genstand er nødvendigt at fortolke 20.
I recall in this regard that, according to settled case-law, it is for the Court, when faced with questions which are not framed in an appropriate manner or which go beyond its jurisdiction under Article 234 EC, to extract from all the information provided by the national court, in particular from the grounds of the order for reference, the points of Community law which require interpretation, having regard to the subjectmatter of the dispute. 20
Domstolen tillægger sig således en vid handlefrihed med hensyn til at definere de fællesskabsretlige elementer, der kræver en fortolkning med henblik på at afgøre hovedsagen, hvilket er begrundet i kravet om at give den forelæggende ret et »hensigtsmæssigt svar« i samarbejdets ånd.
The Court therefore appears to allow itself considerable leeway to identify the points of Community law which require interpretation for the purposes of resolving the domestic case, in accordance with the need to provide a ‘satisfactory answer’ to the referring court and in a spirit of full cooperation with that court.
Inden for rammerne af det retslige samarbejde i medfør af artikel 234 EF, der består i, at de nationale
In judicial cooperation under Article 234 EC — which requires the national court and the Court of
Med henblik på at give den nationale ret, som har forelagt et præjudicielt spørgsmål, et anvendeligt svar, kan Domstolen inddrage fællesskabsretlige regler, som den nationale ret ikke har henvist til i spørgsmålet 21.
In order to provide a satisfactory answer to a national court which has referred a question to it, the Court of Justice may deem it necessary to consider provisions of Community law to which the national court has not referred in the text of its question.
Dette er hændt dels i tilfælde, hvor det spørgsmål, Domstolen var blevet forelagt, indeholdt en henvisning til fællesskabsretlige bestemmelser, der ikke var relevante i situa-
21This has occurred both where the question referred to the Court for a preliminary ruling made reference to provisions of Community law that were not relevant to the situation which gave rise to the case before the refer-
20 — Jf. f.eks. dom af 20.3.1986, sag 35/85, Tissier, Sml. s. 1207, præmis 9, og af 18.11.1999, sag C-107/98, Teckal, Sml. I, s. 8121, præmis 34.
20 — See, ex multis, Case 35/85 Tissier [1986] ECR 1207, paragraph 9, and Case C-107/98 Teckal [1999] ECR I-8121, paragraph 34.
24 — Jf. bl.a. dom af 3.2.1977, sag 62/76, Strehl, Sml. s. 211, af 15.10.1980, sag 145/79, Roquette Frères, Sml. s. 2917, og af 14.6.1990, sag C-37/89, Weiser, Sml. I, s. 2395.
21 — Tissier, paragraph 9; Case C-315/92 Verband Sozialer Wettbewerb [1994] ECR I-317, paragraph 7; and Joined Cases C-228/01 and C-289/01 Bourrasse and Perchicot [2002] ECR I-10213, paragraph 33.
GYSEN retter og Domstolen efter karakteren af deres særlige beføjelser direkte skal medvirke til udarbejdelsen af en afgørelse med henblik på at sikre en ensartet anvendelse af fællesskabsretten, skal enhver unødig formalisme, der blot vil bevirke, at sagen trækkes i langdrag, undgås 25. Domstolens vide beføjelse til at omformulere — og herunder at udvide genstanden for — de præjudicielle spørgsmål, for så vidt som den gør det muligt at undgå mulige gentagne præjudicielle anmodninger vedrørende samme spørgsmål, støttes følgelig også på procesøkonomiske hensyn.
GYSEN participating in the proceedings for a preliminary ruling, that is to say, in accordance with Article 23 of the Statute of the Court of Justice, the parties to the dispute in the main proceedings, the Member States, the Commission and, where appropriate, the European Parliament, the Council and the European Central Bank, and, where one of the fields of application of the Agreement on the European Economic Area is concerned, the States, other than the Member States, which are parties to that Agreement, and the Surveillance Authority referred to in that Agreement.
den er forpligtet til at besvare spørgsmål, der ikke er forelagt af disse retter, men for disse retter, af parter, der deltager i den præjudicielle procedure, nemlig i henhold til artikel 23 i Domstolens statut parterne i hovedsagen, medlemsstaterne, Kommissionen og i givet fald Europa-Parlamentet, Rådet og Den Europæiske Centralbank samt, når sagen vedrører et af de områder, hvorpå aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde finder anvendelse, de kontraherende stater (andre end medlemsstaterne) og den tilsynsmyndighed, der er oprettet i medfør af denne aftale.
Justice, both keeping within their respective jurisdiction, and with the aim of ensuring that Community law is applied in a unified manner, to make direct and complementary contributions to the working out of a decision — purely formal requirements which would only prolong the procedure are to be excluded. 25The wide powers which the Court reserves to itself to reformulate the questions referred for a preliminary ruling, and even to broaden their subject-matter, therefore also rest on reasons of economy of procedure, in that they make it possible to avoid the otherwise probable repetition of the request for a preliminary ruling.
Selv om Kommissionens forslag til omformulering af Tribunal du travails præjudicielle spørgsmål tilsyneladende ikke går ud over grænserne for de vide rammer for Domstolens i praksis fastlagte beføjelser på området, betyder dette selvsagt ikke, at Domstolen er forpligtet til at følge dette.
Of course, although the reformulation of the question referred by the Tribunal du travail de Bruxelles along the lines suggested by the Commission does not appear to exceed the broad limits of the Court’s jurisdiction to give a preliminary ruling as defined by case-law, that does not mean that the Court is obliged to adopt it.
Domstolens beføjelse til at give den forelæggende ret en fortolkning af fællesskabsretten, der går ud over, hvad retten har anmodet om, skal udøves forsigtigt og på grundlag af pragmatiske overvejelser.
The Court’s power to provide the referring court with an interpretation of Community law that goes beyond that requested by the national court must be exercised with care and in accordance with considerations of appropriateness.
Selv om Domstolen i henhold til artikel 10 EF og 234 EF er forpligtet til at besvare de spørgsmål om fortolkning af fællesskabsretten, der forelægges af de nationale retter, idet den anvender de betingelser for at antage spørgsmålene til realitetsbehandling, der er fastlagt i retspraksis, kan det ikke antages, at
Although the Court is required, under Articles 10 EC and 234 EC, to answer questions relating to the interpretation of Community law referred by national courts which meet the conditions for admissibility laid down in case-law, it cannot be held that it is bound to reply to questions that have been raised not by those courts but, in pleadings before the Court of Justice, by persons
I det foreliggende tilfælde bemærkes, at det spørgsmål, Kommissionen har rejst, går langt ud over den forelæggende rets tvivl.
In the present case, I observe that the question raised by the Commission goes well beyond the concerns of the referring court.
Det fremgår intetsteds af forelæggelsesafgørelsen, at Tribunal du travail de Bruxelles er i tvivl om, hvorvidt artikel 16, stk. 1, første punktum, i det kongelige dekret af 8. april 1976 er foreneligt med de fællesskabsretlige bestemmelser og principper, hvilken bestemmelse den forelæggende ret end ikke har
Nowhere in the order for reference is it evident that the Tribunal du travail de Bruxelles entertains doubts as to the compatibility of the first subparagraph of Article 16(1) of the Royal Decree of 8 April 1976 — the interpretation of which it has yet to sketch
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-449/06 skitseret nogen fortolkning af.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-449/06 out — with provisions or principles of Community law.
Vi befinder os således i en situation, der er ganske forskellig fra den situation, hvor en forelæggende ret er i tvivl om, hvorvidt et givet nationalt regelsæt, som den skal fortolke, er foreneligt med en given bestemmelse i fællesskabsretten, og hvor Domstolen under hensyn til indholdet i den problemstilling, som den forelæggende ret har beskrevet, fastslår, at den pågældende bestemmelse ikke finder anvendelse i det pågældende tilfælde, og derefter foretager en fortolkning af en anden fællesskabsretlig bestemmelse, der finder anvendelse i det foreliggende tilfælde, og som er i strid med det pågældende regelsæt 26.
We are therefore in a very different situation from that in which a referring court wonders whether a given national rule, which it interprets, is compatible with a given provision of Community law and in which the Court replies, having regard to the substance of the issue raised by the referring court, that it finds that provision inapplicable to the case in point and provides an interpretation of a different provision of Community law applicable to the case in point and to which that rule is contrary.
formålstjenligt, at Domstolen bestræber sig på i fællesskabsretten at finde en bestemmelse, der eventuelt kan være til hinder for nationale bestemmelser som dem, der er beskrevet i den formulering af spørgsmålet, som Kommissionen har foreslået.
26 national legislation such as that described in the wording of the question proposed by the Commission.
Domstolen bør højest undersøge rækkevidden af den eneste konkrete fælleskabsbestemmelse, Kommissionen har henvist til i sine skriftlige bemærkninger, nemlig artikel 10 EF.
The Court should at most examine the scope of the only Community provision actually raised by the Commission in its written observations, namely Article 10 EC.
Min argumentation er herved i overensstemmelse med den seneste tendens i retspraksis med hensyn til realitetsbehandling af præjudicielle spørgsmål, hvorefter det navnlig kræves, at den nationale ret angiver de nøjagtige grunde til, at den har rejst spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsretten og har fundet det nødvendigt at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål, og at den i hvert fald i et vist omfang angiver begrundelsen for udvælgelsen af de fællesskabsbestemmelser, som den ønsker fortolket, og angiver den forbindelse, som efter rettens opfattelse består mellem disse bestemmelser og den nationale lovgivning, der finder anvendelse i sagen 27.
I take that view by analogy with the recent trend in case-law, which, as far as the admissibility of questions referred for a preliminary ruling is concerned, insists particularly on requiring the national court to state the precise reasons which caused it to question itself as to the interpretation of Community law and to consider that it was necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling and to give at least some explanation of the reasons for the choice of the Community provisions which it requires to be interpreted and of the link it establishes between those provisions and the national legislation applicable to the dispute before it. 27
Den omformulering af det præjudicielle spørgsmål, som Kommissionen har foreslået, forekommer i øvrigt ikke nødvendig for at sikre den effektive virkning af den præjudicielle forelæggelse.
Moreover, the reformulation of the question suggested by the Commission does not seem necessary to safeguard the usefulness of the reference for a preliminary ruling.
Som nævnt er det, selv om den forelæggende rets spørgsmål er uhensigtsmæssigt formuleret, muligt at omformulere det således, som jeg har gjort ovenfor i punkt 29, for alligevel at sikre, at Domstolen kan give et hensigtsmæssigt svar.
As we have seen, even if the question asked by the referring court is inappropriately formulated, it can be rephrased in the terms I have indicated in paragraph 29 above in order nevertheless to ensure a useful reply from the Court.
Jeg skal endelig henlede opmærksomheden på Domstolens forpligtelse til at påse, at de interesserede parters mulighed for at afgive indlæg i henhold til artikel 23 i statutten for Domstolen bevares, når henses til, at det kun er forelæggelsesbeslutningerne,
Finally, I would point out that the Court has a duty to ensure that the possibility for the interested parties within the meaning of Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit written observations is safeguarded, bearing in mind that, before those
Jeg er således under alle omstændigheder af den opfattelse, at det ikke er
Furthermore, I consider it inappropriate for the Court to scour Community law for a provision that may preclude
27 — Kendelse af 28.6.2000, sag C-116/00, Laguillaumie, Sml. I, s. 4979, præmis 16, af 19.10.2004, sag C-425/03, Provvidenza Regio, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 9, af 1.12.2005, sag C-116/05, Dhumeaux m.fl., ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 21, og af 13.7.2006, sag C-166/06, Eurodomus, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 7 og 8.
27 — Order in Case C-116/00 Laguillaumie [2000] ECR I-4979, paragraph 16; Order in Case C-425/03 Provvidenza Regio, not published in the ECR, paragraph 9; Order in Case C-116/05 Dhumeaux and Others, not published in the ECR, paragraph 21; and Order in Case C-166/06 Eurodomus, not published in the ECR, paragraphs 7 and 8.
I den anden af disse afvisningskendelser nævnes særligt, at den forelæggende ret ikke havde præciseret de fællesskabsretlige bestemmelser, den ønskede fortolket (præmis 12).
In the second of these orders on inadmissibility it is stated, in particular, that the referring court had not stated the provisions of Community law of which it was seeking an interpretation (paragraph 12).
26 — Jf. f.eks. dom af 16.12.2004, sag C-293/93, My, Sml. I, s. 12013.
26 — See, for example, Case C-293/03 My [2004] ECR I-12013.
GYSEN der meddeles de pågældende parter, før disse indlæg indgives 28.
GYSEN observations are lodged, only the orders for reference are notified to them. 28 proceedings (French).
originaludgave på processproget (fransk). Dels er det også muligheden for at indgive skriftlige bemærkninger, der skal bevares.
Furthermore, it is also the possibility of submitting written observations that must be safeguarded.
En udvidelse af genstanden for det præjudicielle spørgsmål som den af Kommissionen foreslåede forekommer derfor at indebære, at medlemsstaterne og parterne i hovedsagen må gives mulighed for at fremsætte skriftlige bemærkninger vedrørende det af Kommissionen rejste spørgsmål.
A broadening of the subjectmatter of the question for a preliminary ruling along the lines suggested by the Commission would therefore appear to require that the Member States and the parties to the main proceedings be given the opportunity to make written submissions on the question raised by the Commission.
Efter min opfattelse er det navnlig vigtigt, at den belgiske regering får lejlighed til at fremsætte sine bemærkninger, eftersom dette spørgsmål indirekte kan rejse tvivl om, hvorvidt en bestemmelse i den belgiske retsorden er forenelig med fællesskabsretten.
It seems particularly important, in my view, that above all the Belgian Government be invited to submit observations, since that question could indirectly cast doubt on the compatibility of a provision of Belgian legislation with Community law.
Det er naturligvis stadig muligt at indhente de nævnte bemærkninger, men dette ville forsinke afgørelsen i denne sag.
It is of course still possible to obtain the observations in question, but this would delay the present proceedings.
Netop som følge af de grunde, der er nævnt i punkt 47, var de i artikel 23 i statutten for Domstolen omhandlede interesserede parters mulighed for at fremsætte skriftlige bemærkninger om fællesskabsretlige bestemmelser, der måtte være til hinder for nationale forskrifter såsom dem, der er indeholdt i artikel 16, stk. 1, første punktum, i det kongelige dekret af 8. april 1976 som udlagt af kassen i høj grad teoretisk, selv om den ikke er helt udelukket.
Precisely for the reasons indicated in paragraph 47 above, the possibility for the interested parties within the meaning of Article 23 of the Statute of the Court of Justice to submit written observations on the possible existence of provisions of Community law precluding a national provision such as the first subparagraph of Article 16(1) of the Royal Decree of 8 April 1976 (interpreted according to the wishes of the Caisse) was, although not entirely excluded, nevertheless very theoretical.
Det er korrekt, at disse interesserede parter — som i henhold til artikel 104, stk. 4, i Domstolens procesreglement får meddelelse om de skriftlige bemærkninger, der er indgivet af Kommissionen — havde kunnet tage stilling hertil ved at fremsætte en begæring om berammelse af et retsmøde og følgelig fremsætte mundtlige bemærkninger hertil.
It is true that such parties — to whom the Commission’s written observations were notified in accordance with Article 104(4) of the Rules of Procedure of the Court — could have stated their views in that regard by applying for a hearing to be held and thus presenting oral observations.
Jeg skal imidlertid erindre om dels, at det kun er forelæggelsesbeslutningen, der i henhold til artikel 23 i statutten for Domstolen meddeles de interesserede parter, særligt medlemsstaterne, sammen med en oversættelse til det officielle sprog i hver medlemsstat 29, idet Kommissionens skriftlige bemærkninger i den foreliggende præjudicielle sag kun er blevet meddelt disse interesserede parter i deres
However, it should not be forgotten that it is only the order for reference that is notified to the parties referred to in Article 23 of the Statute of the Court of Justice (in particular the Member States, accompanied by a translation into the official language of each State 29), whereas the written observations submitted by the Commission in these proceedings for a preliminary ruling were notified to the parties only in their original version in the language of the
Nævnte betragtninger er af en sådan karakter, at de efter min opfattelse taler imod en udvidelse af rækkevidden af den gennemgang, Domstolen skal foretage af Kommissionens spørgsmål inden for rammerne af den foreliggende procedure.
In my opinion, the above considerations make it inadvisable to broaden the scope of the examination to be carried out by the Court in the present proceedings to include the question suggested by the Commission.
Genstanden for det præjudicielle spørgsmål bør derfor efter min opfattelse holdes inden for de rammer, jeg har skitseret i punkt 29.
The subjectmatter of the question for a preliminary ruling should therefore, in my view, remain within the limits I have sketched out in paragraph 29 above.
Jeg bemærker endvidere, at Kommissionen til hver en tid kan forelægge Domstolen spørgsmålet om, hvorvidt artikel 16, stk. 1, første punktum,
Moreover, I would point out that the Commission can at any time refer to the Court the question of the compatibility of the first subparagraph of Article 16(1) of the Royal
29 — Jf. Laguillaumie-kendelsen, præmis 24.
29 — See the Order in Laguillaumie, paragraph 24.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-449/06 i kongeligt dekret af 8. april 1976 er foreneligt med fællesskabsretten, ved at anlægge en traktatbrudssag i medfør af artikel 226 EF.
Decree of 8 April 1976 with Community law by bringing infringement proceedings under Article 226 EC.
I ovennævnte dom fastslog Domstolen — idet den udtalte, at artikel 10 EF indebærer en pligt for medlemsstaterne til at lette Fællesskabet gennemførelsen af dets opgaver — at denne bestemmelse, sammenholdt med vedtægten, er til hinder for sådanne nationale bestemmelser 31.
In My, the Court observed that Article 10 EC requires the Member States to facilitate the achievement of the Community’s tasks and in fact held that that article, read in conjunction with the Staff Regulations, prohibited such national legislation. 31
Det er således kun rent subsidiært og kun generelt, at jeg herefter skal behandle sagens kerne, dvs. spørgsmålet om, hvorvidt artikel 10 EF er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter der i forbindelse med den kompetente nationale myndigheds udbetaling af familietillæg for en selvstændig erhvervsdrivendes forsørgelsesberettigede børn ikke kan tages hensyn til et barn, for hvilket der oppebæres familietillæg i medfør af tjenestemandsvedtægten eller ansættelsesvilkårene, ved fastlæggelsen af rækkefølgen af den erhvervsdrivendes øvrige børn, idet denne rækkefølge i henhold til de nationale bestemmelser påvirker størrelsen af de familietillæg, der skal udbetales for disse børn.
It is therefore only in the alternative and in cursory terms that I shall now proceed to examine the substance of the question whether Article 10 EC precludes national legislation under which, in the context of the payment by the competent national body of family allowances for the dependent children of a selfemployed worker, the child of that worker who receives family allowances paid under the Staff Regulations or the CEOS is not taken into account for the purposes of determining the ranking of that worker’s other children, which under that legislation influences the amount of the family allowances payable for those children.
Jeg skal imidlertid understrege, at Domstolen nåede frem til denne konklusion efter at have konstateret, at sådanne nationale bestemmelser »kan udgøre en hindring og dermed afholde personer fra at udøve en erhvervsaktivitet ved en af Den Europæiske Unions institutioner, for så vidt som en arbejdstager, der tidligere har været tilknyttet en national pensionsordning, ved at acceptere en ansættelse ved en sådan institution risikerer at miste muligheden for at modtage en ydelse ved alderdom efter denne ordning, som han ville have været berettiget til, hvis han ikke havde accepteret denne ansættelse« 32.
However, I am bound to note that the Court reached that conclusion after finding that such national legislation ‘is likely to impede and therefore to discourage employment within an institution of the European Union, inasmuch as, by accepting employment with such an institution, a worker who was formerly a member of a national pension scheme risks losing the right to benefit under that scheme from an old-age pension to which he would have been entitled had he not accepted that employment’. 32
30 — Nævnt ovenfor.
30 — Cited above.
GYSEN ansætte nationale medarbejdere, der har nået en vis alder, og dermed vanskeliggøre fællesskabsinstitutionernes virksomhed.
Community to recruit national employees with a certain length of service, thereby impeding the functioning of the Community institutions.
søge ansættelse ved Fællesskaberne eller få dem til at opgive deres ansættelse ved Fællesskaberne«, hvorfor den ikke kunne »vanskeliggøre fællesskabsinstitutionernes virksomhed«.
entering the service of the Communities, or to induce them to quit the employment that they carry on there’, that is to say ‘of such a nature as to impede the functioning of the Community institutions’.
Domstolen konkluderede derfor, at EØF-traktatens artikel 5 ikke er til hinder for, at medlemsstaterne afviser at give personer, der er tjenestemænd eller ansatte ved De Europæiske Fællesskaber, en fordel som den i hovedsagen omhandlede.
The Court therefore concluded that Article 5 of the EEC Treaty did not preclude Member States from denying to officials or servants of the Communities a benefit such as that provided under the national scheme that was the subject of the main proceedings.