natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Som det fremgår af de indlæg, der er afgivet for Domstolen, og af punkt 43-45 i generaladvokatens forslag til afgørelse, kan de pågældende æg, før de opsættes i den berørte kvindes livmoder, nemlig i visse medlemsstater opbevares i en kortere eller længere periode, og de i hovedsagen omhandlede nationale bestemmelser giver i denne henseende mulighed for at opbevare de befrugtede æg i en periode på maksimalt ti år.
Thus, as is apparent from the observations submitted to the Court, and from points 43 to 45 of the Opinion of the Advocate General, before their transfer into the uterus of the woman concerned, those ova may, in certain Member States, be kept for an indeterminate period. The national legislation in question in the main proceedings provides, in that regard, that the fertilised ova may be kept for a maximum period of 10 years.
Under sagen for Domstolen har den græske og den italienske regering samt Kommissionen foreslået, at såfremt en kvindelig arbejdstager, der befinder sig i en situation som den i hovedsagen omhandlede, ikke kan udlede nogen beskyttelse af direktiv 92/85, vil arbejdstageren eventuelt kunne påberåbe sig beskyttelsen mod forskelsbehandling på grundlag af køn i henhold til direktiv 76/207.
In the proceedings before the Court, the Greek and Italian Governments and the Commission have suggested that, while a worker’s protection against dismissal in a situation such as that at issue in the main proceedings cannot be inferred from Directive 92/85, such a worker could possibly rely on the protection against discrimination on grounds of sex granted by Directive 76/207.
I denne henseende bemærkes, at det i artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/207 er præciseret, at »[p]rincippet om ligebehandling […] indebærer, at der ikke finder nogen forskelsbehandling sted på grundlag af køn, hverken direkte eller indirekte, under henvisning særlig til ægteskabelig eller familiemæssig stilling«.
In that regard, it should be recalled that Article 2(1) of Directive 76/207 states that ‘… the principle of equal treatment shall mean that there shall be no discrimination whatsoever on grounds of sex either directly or indirectly by reference in particular to marital or family status’.
Det følger af samme direktivs artikel 5, stk. 1, at »[a]nvendelsen af princippet om ligebehandling for så vidt angår arbejdsvilkår, herunder afskedigelsesvilkår, indebærer, at mænd og kvinder sikres samme vilkår uden forskelsbehandling på grundlag af køn«.
Article 5(1) of that same directive provides that ‘[a]pplication of the principle of equal treatment with regard to working conditions, including the conditions governing dismissal, means that men and women shall be guaranteed the same conditions without discrimination on grounds of sex’.
Som det fremgår af nærværende doms præmis 33, har Domstolen allerede fastslået, at i medfør af princippet om forbud mod forskelsbehandling, og navnlig artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207, skal en kvinde beskyttes mod afskedigelse ikke blot under barselsorloven, men under hele graviditeten.
As is clear from paragraph 33 of this judgment, the Court has already held that, under the principle of nondiscrimination and, in particular, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207, protection against dismissal must be granted to women not only during maternity leave, but also throughout the period of the pregnancy.
Som Domstolen har anført, kan afskedigelse af en kvindelig arbejdstager på grund af graviditet eller med en begrundelse, der i det væsentlige støttes på denne tilstand, kun berøre kvinder og er følgelig udtryk for direkte forskelsbehandling på grundlag af køn (jf. i denne retning dommen i sagen Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, præmis 13, Brown-dommen, præmis 16, 24 og 25, McKenna-dommen, præmis 47, og Paquaydommen, præmis 29).
According to the Court, dismissal of a female worker on account of pregnancy, or for a reason essentially based on that state, affects only women and therefore constitutes direct discrimination on the grounds of sex (see, to that effect, Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 13; Brown, paragraphs 16, 24 and 25; McKenna, paragraph 47; and Paquay, paragraph 29).
Da grundene til, at Flöckner afskedigede Sabine Mayr, ikke er præciseret i forelæggelseskendelsen, påhviler det den forelæggende ret at fastlægge de relevante omstændigheder i den tvist, den er forelagt, og for så vidt som afskedigelsen af sagsøgeren skete, mens hun var sygemeldt for at undergå in vitro-fertilitetsbehandling, at efterprøve, om afskedigelsen af sagsøgeren i hovedsagen i det væsentlige var begrundet i den omstændighed, at hun undergik en sådan behandling.
As the order for reference did not specify the reasons for which Flöckner dismissed Ms Mayr, it is for the referring court to determine the relevant facts of the dispute before it and, inasmuch as Ms Mayr was dismissed while she was on sickness leave — in order to undergo in vitro fertilisation treatment —, to determine whether the dismissal is essentially based on the fact that she was undergoing such treatment.
I tilfælde af, at dette var begrundelsen for afskedigelsen af sagsøgeren i hovedsagen, skal det afgøres, om denne begrundelse finder anvendelse på arbejdstagere af begge køn uden forskel, eller om den tværtimod udelukkende finder anvendelse på det ene køn.
If that is the reason for Ms Mayr’s dismissal, it is necessary to establish whether that reason applies to workers of both sexes alike or, in contrast, whether it applies exclusively to one of them.
Domstolen har allerede anført, at eftersom mænd og kvinder i samme grad er udsat for at blive syge, er der ikke tale om direkte forskelsbehandling på grundlag af køn, hvis en kvindelig arbejdstager afskediges som følge af sygefravær på samme vilkår som en mandlig arbejdstager (dommen i sagen Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, præmis 17).
The Court has already held that, given that male and female workers are equally exposed to illness, if a female worker is dismissed on account of absence due to illness in the same circumstances as a man then there is no direct discrimination on grounds of sex (Handels- og Kontorfunktionærernes Forbund, paragraph 17).
Ganske vist kan arbejdstagere af begge køn være midlertidigt forhindrede i at udføre deres arbejde på grund af lægebehandlinger, de skal undergå.
It is true that workers of both sexes can be temporarily prevented from carrying out their work on account of the medical treatment they must receive.
Imidlertid vedrører de i hovedsagen omhandlede indgreb, dvs. en follikelpunktion og opsætning i kvindens livmoder af æg, der hidrører fra denne punktion, umiddelbart efter befrugtningen, kun kvinder direkte.
Nevertheless, the treatment in question in the main proceedings — namely a follicular puncture and the transfer to the woman’s uterus of the ova removed by way of that follicular puncture immediately after their fertilisation — directly affects only women.
Det følger heraf, at afskedigelsen af en kvindelig arbejdstager hovedsageligt som følge af, at hun er på dette vigtige stadium af en in vitro-fertilitets-behandling, udgør en direkte forskelsbehandling på grundlag af køn.
It follows that the dismissal of a female worker essentially because she is undergoing that important stage of in vitro fertilisation treatment constitutes direct discrimination on grounds of sex.
At tillade, at en arbejdsgiver må afskedige en arbejdstager under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, ville i øvrigt være i strid med den beskyttelse, der tilsigtes med artikel 2, stk. 3, i direktiv 76/207, i al fald for så vidt som afskedigelsen i det væsentlige skyldes in vitro-fertilitetsbehandlingen, navnlig de i foregående præmis nævnte specifikke indgreb, som behandlingen omfatter.
To allow an employer to dismiss a female worker in circumstances such as those in the main proceedings would, moreover, be contrary to the objective of protection which Article 2(3) of Directive 76/207 pursues, in so far as, admittedly, the dismissal is essentially based on the fact of the in vitro fertilisation treatment and, in particular, on the specific procedures, outlined in the previous paragraph, which such treatment involves.
Følgelig er artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 til hinder for afskedigelse af en arbejdstager, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende befinder sig på et fremskredent stadium af en in vitro-fertilitetsbehandling, dvs. på tidspunktet mellem follikelpunktionen og den umiddelbart herpå følgende opsætning af de in vitrobefrugtede æg i den pågældende arbejdstagers livmoder, for så vidt som det godtgøres, at afskedigelsen i det væsentlige er støttet på den omstændighed, at den berørte har undergået en sådan behandling.
Consequently, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into the uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Henset til det ovenstående skal det forelagte spørgsmål besvares med, at direktiv 92/85, og navnlig forbuddet mod afskedigelse af gravide arbejdstagere i direktivets artikel 10, stk. 1, skal fortolkes således, at de ikke omfatter en kvindelig arbejdstager, som undergår en in vitrobefrugtning, når befrugtningen af arbejdstagerens æg med hendes partners sædceller allerede har fundet sted på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen, således at der findes in vitrobefrugtede æg, men disse imidlertid endnu ikke er blevet sat op i kvindens livmoder.
Having regard to the foregoing, the reply to the question referred must be that Directive 92/85, and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive, must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
Imidlertid er artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i direktiv 76/207 til hinder for afskedigelse af en arbejdstager, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende befinder sig på et fremskredent stadium af en in vitro-fertilitetsbehandling, dvs. mellem follikelpunktionen og den umiddelbart herpå følgende opsætning af de in vitrobefrugtede æg i den pågældende arbejdstagers livmoder, for så vidt som det godtgøres, at afskedigelsen i det væsentlige er støttet på den omstændighed, at den berørte har undergået en sådan behandling.
Nevertheless, Articles 2(1) and 5(1) of Directive 76/207 preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Rådets direktiv 92/85/EØF af 19. oktober 1992 om iværksættelse af foranstaltninger til forbedring af sikkerheden og sundheden under arbejdet for arbejdstagere, som er gravide, som lige har født, eller som ammer (tiende særdirektiv i henhold til artikel 16, stk. 1, i direktiv 89/391/EØF), og navnlig forbuddet mod afskedigelse af gravide arbejdstagere i direktivets artikel 10, stk. 1, skal fortolkes således, at de ikke omfatter en kvindelig arbejdstager, som undergår en in vitrobefrugtning, når befrugtningen af arbejdstagerens æg med hendes partners sædceller allerede har fundet sted på tidspunktet for meddelelsen af afskedigelsen, således at der findes in vitrobefrugtede æg, men disse imidlertid endnu ikke er blevet sat op i kvindens livmoder.
Council Directive 92/85/EEC of 19 October 1992 on the introduction of measures to encourage improvements in the safety and health at work of pregnant workers and workers who have recently given birth or are breastfeeding (tenth individual Directive within the meaning of Article 16(1) of Directive 89/391/EEC) and, in particular, the prohibition of dismissal of pregnant workers provided for in Article 10(1) of that directive must be interpreted as not extending to a female worker who is undergoing in vitro fertilisation treatment where, on the date she is given notice of her dismissal, her ova have already been fertilised by her partner’s sperm cells, so that in vitro fertilised ova exist, but they have not yet been transferred into her uterus.
Artikel 2, stk. 1, og artikel 5, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår er til hinder for afskedigelse af en arbejdstager, der under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende befinder sig på et fremskredent stadium af en in vitro-fertilitetsbehandling, dvs. mellem follikelpunktionen og den umiddelbart herpå følgende opsætning af de in vitrobefrugtede æg i den pågældende arbejdstagers livmoder, for så vidt som det godtgøres, at afskedigelsen i det væsentlige er støttet på den omstændighed, at den berørte har undergået en sådan behandling.
Article 2(1) and 5(1) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions, preclude the dismissal of a female worker who, in circumstances such as those in the main proceedings, is at an advanced stage of in vitro fertilisation treatment, that is, between the follicular puncture and the immediate transfer of the in vitro fertilised ova into her uterus, inasmuch as it is established that the dismissal is essentially based on the fact that the woman has undergone such treatment.
Sag C-398/05
Case C-398/05
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Düsseldorf)
(Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Düsseldorf)
»Fælles handelspolitik — udligningstold — beskyttelse mod subsidier — forordning (EF) nr. 1599/1999 — tråd af rustfrit stål — skade på EF-erhvervsgrenen — årsagsforbindelse«
(Common commercial policy — Countervailing duties — Protection against subsidies — Regulation (EC) No 1599/1999 — Stainless steel wires — Injury to the Community industry — Causal link)
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 28. februar 2008 . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 28 February 2008 . . . . . .
Fælles handelspolitik — beskyttelse mod tredjelandes praksis med subsidier — skade — godtgørelse af årsagsforbindelse — institutionernes forpligtelser — hensyntagen til andre faktorer end subventionen
Common commercial policy — Protection against subsidisation practices of non-Member States — Injury — Establishing a causal link — Obligations of the institutions — Taking into account of matters extraneous to the subsidy
Rådet og Kommissionen er ved fastsættelsen af skaden på EF-erhvervsgrenen i forbindelse med en procedure om forholdsregler over for subsidier forpligtet til at undersøge, om den skade, de ønsker at gøre gældende, rent faktisk skyldes subsidieret import, og til at se bort fra enhver skade, der skyldes andre faktorer, herunder især den skade, der eventuelt må tilskrives fællesskabsproducenternes egen adfærd.
In determining, in an antisubsidy proceeding, injury to the Community industry, the Council and the Commission are under an obligation to consider whether the injury on which they intend to base their conclusions actually derives from the subsidised imports and must disregard any injury deriving from other factors, particularly from the conduct of Community producers.
denne pris kunne betragtes som en troværdig indikator ved fastsættelsen af den skade, som EF-erhvervsgrenen har lidt, påhviler det parterne, der gør gældende, at forordningen, der pålægger udligningstolden, er ugyldig, at fremlægge bevismidler, der er egnede til at påvise, at denne faktor kan have haft en sådan betydelig indvirkning, at slutprisen på produktet ikke længere kunne anvendes til at fastslå, om der forelå den nævnte skade, og at der er årsagsforbindelse mellem denne skade og den subsidierede import.
be regarded as a reliable indicator for the purposes of establishing what injury was suffered by the Community industry, it is for the parties pleading the invalidity of the regulation imposing the countervailing duty to adduce evidence to show that that factor could have had an effect of such magnitude that the final prices of the product could no longer be used to establish the existence of that injury and that there was a causal link between it and the subsidised imports.
Når disse institutioner har overholdt denne forpligtelse og har fastslået, at en faktor, der må tilskrives fællesskabsproducenternes egen adfærd, kun udgør en lille procentdel af slutprisen på det omhandlede produkt, hvorfor
Where the institutions have complied with that obligation and concluded that a factor arising from anticompetitive conduct of the Community producers constituted but a small percentage of the final price of the product in question, so that such price could
(jf. præmis 35, 51 og 54)
(see paras 35, 51, 54)
DOMSTOLENS DOM (Fjerde Afdeling)
JUDGMENT OF THE COURT (Fourth Chamber)28 February 2008 *
I sag C-398/05, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Finanzgericht Düsseldorf (Tyskland) ved afgørelse af 2. november 2005, indgået til Domstolen den 15. november 2005, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Finanzgericht Düsseldorf (Germany), made by decision of 2 November 2005, received at the Court on 15 November 2005, in the proceedings
DOM AF 28.2.2008 — SAG C-398/05 generaladvokat: E. Sharpston justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 21. juni 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 21 June 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— Rådet for Den Europæiske Union ved J.-P. Hix, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt G. Berrisch
— the Council of the European Union, by J.-P. Hix, acting as Agent, assisted by G. Berrisch, Rechtsanwalt,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved T. Scharf og K. Gross, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
— the Commission of the European Communities, by T. Scharf and K. Gross, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører gyldigheden af Rådets forordning (EF) nr. 1599/1999 af 12. juli 1999 om indførelse af en endelig udligningstold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af tråd af rustfrit stål af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og om afslutning af proceduren vedrørende importen af tråd af rustfrit stål af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Republikken Korea (EFT L 189, s. 1).
This reference for a preliminary ruling concerns the validity of Council Regulation (EC) No 1599/1999 of 12 July 1999 imposing a definitive countervailing duty and collecting definitively the provisional duty imposed on stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more originating in India and terminating the proceeding concerning imports of stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more originating in the Republic of Korea (OJ 1999 L 189, p. 1).
Anmodningen er blevet fremsat i en sag mellem AGST Draht- und Biegetechnik GmbH (herefter »AGST«) og Hauptzollamt Aachen (herefter »Hauptzollamt«), idet Hauptzollamt har pålagt AGST udligningstold for import af tråd af rustfrit stål med diameter 1 mm og derover opført under underposition 7223 00 19 i den kombinerede nomenklatur (herefter »KN«) med oprindelse i Indien.
The reference was made in proceedings between AGST Draht- und Biegetechnik GmbH (‘AGST’) and Hauptzollamt Aachen (‘the Hauptzollamt’), by which the latter imposed on AGST a countervailing duty on imports of stainless steel wires with a diameter of 1 mm or more under subheading 7223 00 19 in the Combined Nomenclature (‘the CN’) originating in India.
Bestemmelserne om Det Europæiske Fællesskabs indførelse af udligningstold findes i Rådets forordning (EF) nr. 2026/97 af 6. oktober 1997 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (EFT L 288, s. 1), som ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 461/2004 af 8. marts 2004 (herefter »basisforordningen«).
The provisions which govern the imposition of countervailing duties by the European Community are set out in Council Regulation (EC) No 2026/97 of 6 October 1997 on protection against subsidised imports from countries not members of the European Community (OJ 1997 L 288, p. 1), as amended by Council Regulation (EC) No 461/2004 of 8 March 2004 (‘the basic regulation’).
I basisforordningens artikel 1, stk. 1, bestemmes:
Article 1(1) of the basic regulation provides as follows:
»Der kan indføres udligningstold med henblik på at udligne subsidier, der direkte eller indirekte ydes til fremstilling, produktion, udførsel eller transport af varer, hvis overgang til fri omsætning i Fællesskabet medfører, at der forvoldes skade.«
‘A countervailing duty may be imposed for the purpose of offsetting any subsidy granted, directly or indirectly, for the manufacture, production, export or transport of any product whose release for free circulation in the Community causes injury.’
»Der foretages også en undersøgelse af andre kendte faktorer end den subsidierede indførsel, som samtidig skader den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet, for at sikre, at skade, der forvoldes af sådanne andre faktorer, ikke tilskrives den subsidierede indførsel i henhold til stk. 6.
‘Known factors other than the subsidised imports which are injuring the Community industry at the same time shall also be examined to ensure that injury caused by these other factors is not attributed to the subsidised imports pursuant to paragraph 6.
Faktorer, der kan tages hensyn til i den forbindelse, indbefatter mængde og priser for så vidt angår varer, som ikke indføres til subsidierede priser, nedgang i efterspørgslen eller ændringer i forbrugsmønstret, restriktiv handelspraksis og konkurrence mellem producenter i tredjelande og producenter i Fællesskabet, den teknologiske udvikling samt EF-erhvervsgrenens eksportresultater og produktivitet.«
Factors which may be considered in this respect include the volume and prices of non-subsidised imports, contraction in demand or changes in the patterns of consumption, restrictive trade practices of, and competition between, third country and Community producers, developments in technology and the export performance and productivity of the Community industry.’
Den 23. marts 1999 vedtog Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber forordning (EF) nr. 618/1999 om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af tråd af rustfrit stål af diameter 1 mm og derover med oprindelse i Indien og Republik- ken Korea (EFT L 79, s. 25, herefter »den midlertidige forordning«).
On 23 March 1999, the Commission of the European Communities adopted Regulation (EC) No 618/1999 imposing a provisional countervailing duty on imports of stainless steel wire having a diameter of 1 mm or more originating in India and the Republic of Korea (OJ 1999 L 79, p. 25; ‘the provisional regulation’).