natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er ikke hos de tyske og østrigske gennemsnitsforbrugere nogen risiko for forveksling i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker mellem figurtegnet MEZZOPANE, der er søgt registreret som EF-varemærke for »vin« henhørende under klasse 33 i Nicearrangementet, og ordmærkerne MEZZO og MEZZOMIX tidligere registreret i henholdsvis Østrig og Tyskland for »øl, ale og porter; mineralvand og kulsyreholdige vande og andre ikkealkoholholdige drikke; saft og andre præparater til fremstilling af drikke« og »blandede drikke på grundlag af limonade« henhørende under klasse 32 i nævnte arrangement.
For average German and Austrian consumers, there is no likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark between, on the one hand, the figurative mark MEZZOPANE the registration of which as a Community trade mark is sought in respect of ‘Wines’ within Class 33 of the Nice Agreement and, on the other hand, the word marks MEZZO and MEZZOMIX registered earlier in Austria and Germany, respectively, MEZZO being registered in respect of ‘beers, ale and porter; mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ in Class 32 of the Nice Agreement and MEZZOMIX in respect of ‘mixed lemonadebased drinks’, also within Class 32 of that agreement.
Varerne »mineralvand og kulsyreholdige vande og andre ikkealkoholholdige drikke, saft og andre præparater til fremstilling af drikke« samt »blandede drikke på grundlag af limonade«, henhørende under klasse 32 i Nicearrangementet, omfatter kun varer uden alkohol.
The ‘mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’ and the ‘mixed lemonadebased drinks’ belonging to Class 32 of the Nice Agreement include only products without alcohol.
Den omstændighed, at der ikke er lighed mellem de omhandlede varer, kombineret med den middelhøje grad af visuel og fonetisk lighed, der er mellem de omhandlede varemærker, samt det forhold, at varemærkerne ikke har nogen betydning på tysk, giver ikke — på trods af at det ældre varemærke MEZZOMIX er velkendt — anledning til en risiko for forveksling i de relevante forbrugeres bevidsthed for så vidt angår den handelsmæssige oprindelse af varerne omfattet af det ansøgte varemærke MEZZO-PANE på den ene side og de ældre varemærker MEZZO og MEZZOMIX på den anden side.
Despite the reputation of the earlier mark MEZZOMIX, the lack of similarity between the goods in question, combined with the average similarity of the marks at issue from the visual and phonetic points of view and the absence of meaning of the marks at issue in German, prevents a likelihood of confusion in the mind of relevant consumers as to the commercial origin of the goods covered by MEZZOPANE, on the one hand, and the earlier marks, MEZZO and MEZZOMIX, on the other.
Forskellene mellem de omhandlede varemærker og varer er tilstrækkelig betydningsfulde til ud fra en helhedsbedømmelse at udelukke, at den relevante kundekreds vil antage, at vine omfattet af det ansøgte varemærke på den ene side og øl og andre drikke, der er omfattet af de ældre varemærker, på den anden side har fælles oprindelse, og dette selv om der tages hensyn til, at det ældre varemærke MEZZOMIX er
The differences between the marks and the goods covered are sufficiently significant, considered overall, to exclude the possibility that the relevant public may believe that the wines covered by the mark applied for and the beers and other beverages covered by the earlier marks have a common origin, even
I denne forbindelse fremgår det af den klare og utvetydige tekst til klasse 33 i det nævnte arrangement, at denne omfatter alle alkoholholdige drikke med øl som den eneste undtagelse.
According to the clear and unambiguous wording of Class 33 of the Nice Agreement, that class includes all alcoholic beverages with the sole exception of beers.
Den omstændighed alene, at udtrykket »ikke-alko-holholdige« i klasse 32 ikke udtrykkeligt henviser til »frugtdrikke og frugtsaft« og »saft og andre præparater til fremstilling af drikke«, er derfor uden betydning for vurderingen af, om denne klasse kan omfatte andre alkoholholdige drikke end øl.
Consequently, the mere fact that, in Class 32, the words ‘non-alcoholic’ do not refer expressly to ‘fruit drinks and fruit juices’ and ‘syrups and other preparations for making beverages’ has no bearing on the question whether or not that class could contain alcoholic products other than beer.
Ikke alene giver ordlyden i klasse 33 ikke nogen mulighed for anden fortolkning, end at den omfatter alle alkoholholdige drikke med undtagelse af øl, men derudover understøtter de forklarende bemærkninger til klasse 32 og 33 fortolkningen, hvorefter klasse 33 omfatter alle alkoholholdige drikke med undtagelse af øl.
Not only does the wording of Class 33 leave no scope for interpreting it other than as including all alcoholic beverages except for beers but, in addition, the explanatory notes to Classes 32 and 33 support the interpretation that Class 33 includes all alcoholic beverages except beers.
Ifølge de forklarende bemærkninger til klasse 33 falder en alkoholholdig drik,
According to the explanatory note to Class 33, as soon as
fra det tidspunkt hvor den »afalkoholiseres«, uden for klasse 33 for at være omfattet af klasse 32.
COCA-COLA v OHIM — SAN POLO (MEZZOPANE) an alcoholic beverage is ‘de-alcoholised’, it is taken out of Class 33 and is included in Class 32.
De forklarende bemærkninger til klasse 32 bekræfter dette, eftersom de angiver, at klassen omfatter »afalkoholiserede« drikke.
The explanatory note to Class 32 confirms that by stating that it includes ‘de-alcoholised’ drinks.
Denne vurdering anfægtes ikke af dommen i sag T-296/02, eftersom denne dom alene anerkender den teoretiske mulighed for, at frugtdrikke og frugtsaft kan betragtes som omfattende alkoholholdige drikke, uden systematisk at fortolke klasse 32 og 33.
That assessment is not called into question by the judgment in Case T-296/02, since that judgment only acknowledges the theoretical possibility that fruit drinks and fruit juices could be regarded as including alcoholic drinks, without systematically interpreting Classes 32 and 33.
Derudover bemærker Retten, at det i nævnte dom blev fastlagt, at udtrykkene »frugtsaftdrikke« og »frugtsaft« alene omfattede varer uden alkohol.
Moreover, the Court of First Instance observes that, in that judgment, it was considered that the terms ‘fruit juice drinks’ and ‘fruit juices’ were reserved to products without alcohol.
Derfor skal den generelle beskrivelse, der er gengivet i de forklarende bemærkninger til klasse 32, hvorefter denne »i det væsentlige« omfatter ikkealkoholholdige drikke, læses i overensstemmelse med ordlyden i klasse 33.
Consequently, the general description set out in the explanatory note to Class 32 to the effect that it includes ‘mainly’ nonalcoholic beverages must be read in a manner consistent with the wording of Class 33.
Således skal begyndelsen af de vejledende bemærkninger til denne klasse og de øvrige angivelser i de forklarende bemærkninger til klasse 32 læses i den forstand, at klasse 32 i princippet kun omfatter ikkealkoholholdige drikke og præparater, hvor den eneste undtagelse med hensyn til
Accordingly, the beginning of the explanatory note to that class and the other clarification in the explanatory note to Class 32 must be read as meaning that Class 32 includes, in principle, only nonalcoholic drinks and preparations, with beers being the sole exception to the nonalcoholic nature of beverages included in that class.
(jf. præmis 74-76)
(see paras 74-76)
DOM AF 18.6.2008 — SAG T-175/06
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06
I sag T-175/06,
In Case T-175/06,
Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) ved O. Montalto og L. Rampini, som befuldmægtigede, sagsøgt, den anden part i sagen for appelkammeret ved Harmoniseringskontoret og intervenient ved Retten:
Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM), represented by O. Montalto and L. Rampini, acting as Agents, defendant, the other party to the proceedings before the Board of Appeal of OHIM, intervener before the Court of First Instance, being
San Polo Srl, Montalcino (Italien), ved avocats G. Casucci og F. Luciani, angående en påstand om annullation af afgørelse truffet den 5. april 2006 af Første Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 99/2005-1) vedrørende en indsigelsessag mellem The Coca-Cola Company og San Polo Srl, har
ACTION brought against the decision of the First Board of Appeal of OHIM of 5 April 2006 (Case R 99/2005-1) concerning opposition proceedings between The Coca-Cola Company and San Polo Srl,
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS (Tredje Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, J. Azizi (refererende dommer), og dommerne E. Cremona og S. Frimodt Nielsen, justitssekretær: ekspeditionssekretær J. Palacio-González, under henvisning til stævningen, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 29. juni 2006, under henvisning til Harmoniseringskontorets svarskrift, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 5. februar 2007, under henvisning til intervenientens svarskrift, der blev indleveret til Rettens Justitskontor den 25. januar 2007, efter retsmødet den 22. januar 2008,
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (Third Chamber), composed of J. Azizi (Rapporteur), President, E. Cremona and S. Frimodt Nielsen, Judges,
DOM AF 18.6.2008 — SAG T-175/06 afsagt følgende
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06 gives the following
Den 31. maj 2001 indgav intervenienten Azienda Agricola San Polo Exe Srl, nu San Polo Srl, i medfør af Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1), som ændret, en EF-varemærkeansøgning til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«).
On 31 May 2001, the intervener — Azienda Agricola San Polo Exe Srl, now San Polo Srl — filed an application for a Community trade mark with the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) under Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark (OJ 1994 L 11, p. 1), as amended.
Det varemærke, der søgtes registreret, var følgende figurmærke:
The mark for which registration was sought is the following figurative mark:
De varer, som varemærkeansøgningen vedrører, henhører under klasse 33 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og svarer til følgende beskrivelse: »vin«.
The goods in respect of which registration was sought fall within Class 33 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended (‘the Nice Agreement’), and correspond to the following description: ‘Wines’.
EF-varemærkeansøgningen blev offentliggjort i EF-Varemærketidende nr. 110/2001 af 24. december 2001.
The Community trade mark application was published in Community Trade Marks Bulletin No 110/2001 of 24 December 2001.
Den 25. marts 2001 rejste sagsøgeren, The Coca-Cola Company, indsigelse mod registreringen af det nævnte varemærke på grundlag af artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94.
On 25 March 2002, the applicant — The Coca-Cola Company — lodged an opposition against registration of the above mark, on the basis of Article 8(1)(b) and Article 8(5) of Regulation No 40/94.
Denne indsigelse var begrundet med risikoen for forveksling mellem det ansøgte varemærke og følgende ældre rettigheder:
That opposition was based on the likelihood of confusion between the mark applied for and the following earlier marks:
— Ordmærket MEZZO, registreret i Østrig den 28. november 1973 for følgende varer: »øl, ale og porter; mineralvand og kulsyreholdige vande og andre ikkealkoholholdige drikke; saft og andre præparater til fremstilling af drikke« i klasse 32
— the word mark MEZZO, registered in Austria on 28 November 1973, covering the following goods in Class 32: ‘beers, ale and porter; mineral and aerated waters and other nonalcoholic drinks; syrups and other preparations for making beverages’;
— ordmærket MEZZOMIX, registreret i Tyskland den 5. marts 1975 for følgende varer: »blandede drikke på grundlag af limonade« i klasse 32.
— the word mark MEZZOMIX, registered in Germany on 5 March 1975, covering the following goods in Class 32: ‘mixed lemonadebased drinks’.
Ved afgørelse af 30. november 2004 tog Indsigelsesafdelingen indsigelsen til følge med den begrundelse, at der var risiko for forveksling mellem det ansøgte varemærke og det østrigske varemærke MEZZO, idet de omtvistede varemærkers helhedsindtryk var det samme, og der var visse ligheder mellem de omhandlede øl og vine.
By decision of 30 November 2004, the Opposition Division upheld the opposition on the ground that there was a likelihood of confusion between the trade mark applied for and the Austrian trade mark MEZZO, in view of the similarity of the overall impression given by the signs in question and certain similarities between the beers and wines in question.
Indsigelsesafdelingen fandt, at denne analyse var tilstrækkelig til at give afslag på registreringen af varemærket, og at det derfor ikke var nødvendigt at undersøge indsigelsen på baggrund af det tyske varemærke MEZZOMIX og dets påståede renommé.
The Opposition Division took the view that that analysis was a sufficient basis for refusing registration of the trade mark and that it was not therefore necessary to examine the opposition put forward on the basis of the German trade mark MEZZOMIX and its purported reputation.
Den 27. januar 2005 påklagede intervenienten i medfør af artikel 57-62 i forordning nr. 40/94 Indsigelsesafdelingens afgørelse til Harmoniseringskontoret.
On 27 January 2005, the intervener filed a notice of appeal with OHIM, pursuant to Articles 57 to 62 of Regulation No 40/94, against the decision of the Opposition Division.
Ved afgørelse af 5. april 2006 (herefter »den anfægtede afgørelse«) tog Første Appelkammer ved Harmoniseringskontoret intervenientens begæring til følge og
By decision of 5 April 2006 (‘the contested decision’), the First Board of Appeal upheld the intervener’s application and annulled the decision of the Opposition
DOM AF 18.6.2008 — SAG T-175/06 annullerede Indsigelsesafdelingens afgørelse.
JUDGMENT OF 18. 6.2008 — CASE T-175/06
Ifølge appelkammeret var der ikke mellem de omhandlede varemærker risiko for forveksling i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
Division. According to the Board of Appeal, there was no likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 between the marks in question.
Derudover var appelkammeret af den opfattelse, at eftersom Indsigelsesafdelingen ikke i sin afgørelse havde udtalt sig om anvendelsen af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, burde sagen hjemvises til Indsigelsesafdelingen, for at den kunne undersøge denne begrundelse.
Moreover, the Board of Appeal took the view that, since the Opposition Division had not ruled in its decision on the application of Article 8(5) of Regulation No 40/94, the case should be referred back to it for examination of that plea.
— Stævningen og dens bilag admitteres.
— grant the application and its annexes;
— Det fastslås, at søgsmålet til prøvelse af den anfægtede afgørelse er indgivet inden for fristen og på behørig vis.
— declare that an appeal had been lodged against the contested decision within the timelimit and in the prescribed manner;
Ved retsmødet har sagsøgeren bekræftet, at selskabet til støtte for søgsmålet har fremført et eneste anbringende om tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
At the hearing, the applicant confirmed that, in support of its action, it relied on a single plea, alleging infringement of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94.
I denne forbindelse skal det erindres, at det fremgår af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, at hvis indehaveren af et ældre varemærke rejser indsigelse, er et varemærke udelukket fra registrering, såfremt der i offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet, er risiko for forveksling, fordi det yngre mærke er identisk med eller ligner et ældre varemærke, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art. Risikoen for forveksling indbefatter risikoen for, at der antages at være en forbindelse med det ældre varemærke.
In that respect, it should be noted that Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 provides that upon opposition by the proprietor of an earlier trade mark, the trade mark applied for is not to be registered if, because of its identity with or similarity to the earlier trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade marks, there exists a likelihood of confusion on the part of the public in the territory in which the earlier trade mark is protected. The likelihood of confusion includes the likelihood of association with the earlier trade mark.
I henhold til artikel 8, stk. 2, litra a), nr. ii), i forordning nr. 40/94 skal endvidere ved ældre varemærker forstås de mærker, som er registreret i en medlemsstat, og hvis ansøgningsdato ligger før EF-varemærkets ansøgningsdato.
In addition, under Article 8(2)(a)(ii) of Regulation No 40/94, ‘earlier trade marks’ means trade marks registered in a Member State with a date of application for registration which is earlier than the date of application for registration of the Community trade mark.
Risikoen for forveksling er ifølge fast retspraksis risikoen for, at det i kundekredsen kan antages, at de pågældende varer eller tjenesteydelser hidrører fra den samme virksomhed eller i givet fald fra økonomisk forbundne virksomheder (jf. Rettens dom af 9.7.2003, sag T-162/01, Laboratorios RTB mod KHIM — Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS), Sml. II, s. 2821, præmis 30 og den deri nævnte retspraksis).
It is settled caselaw that the risk that the public may believe that the goods or services in question come from the same undertaking or, as the case may be, from economically-linked undertakings, constitutes a likelihood of confusion (see Case T-162/01 Laboratorios RTB v OHIM — Giorgio Beverly Hills (GIORGIO BEVERLY HILLS) [2003] ECR II-2821, paragraph 30 and the caselaw cited).
Ifølge samme retspraksis skal der foretages en helhedsvurdering af risikoen for forveksling i henhold til den opfattelse, som den relevante kundekreds har af de pågældende tegn og de omhandlede varer eller tjenesteydelser. Der skal herved tages hensyn til alle relevante faktorer i sagen, navnlig at ligheden mellem tegnene og ligheden mellem de pågældende varer og tjenesteydelser står i et indbyrdes afhængighedsforhold (jf. GIORGIO BEVERLY HILLS-dommen, nævnt i præmis 16 ovenfor, præmis 31-33 og den deri nævnte retspraksis).
According to that same case-law, the likelihood of confusion must be assessed globally, according to the perception that the relevant public has of the signs and the goods or services at issue, account being taken of all factors relevant to the circumstances of the case, in particular the interdependence of the similarity between the signs and the similarity between the goods or services covered (see GIORGIO BEVERLY HILLS), paragraphs 31 to 33 and the caselaw cited).
Selv i tilfælde, hvor der er lighed med et varemærke med en særlig stærk adskillelsesevne, er det nødvendigt at føre bevis for ligheden mellem de pågældende varer eller tjenesteydelser, idet risikoen for forveksling i henhold til artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 forudsætter, at de omhandlede varer eller tjenesteydelser er af samme eller lignende art (Domstolens kendelse af 9.3.2007, sag C-196/06 P,
Even where a mark is identical to another with a highly distinctive character, it is still necessary to adduce evidence of similarity between the goods or services covered, because a likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94 presupposes that the goods or services covered are identical or similar
Alecansan mod KHIM, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 24, jf. analogt Domstolens dom af 29.9.1998, sag C-39/97, Canon, Sml. I, s. 5507, præmis 22).
(Order of 9 March 2007 in Case C-196/06 P Alecansan v OHIM, not published in the ECR, paragraph 24; see, by analogy, Case C-39/97 Canon [1998] ECR I-5507, paragraph 22).
Det er i lyset af disse principper, at de af parterne fremsatte forskellige argumenter skal analyseres.
It is in the light of those principles that it is necessary to analyse the various arguments put forward by the parties.
Forud for denne analyse bemærker Retten, at de ældre varemærker, som indsigelsen er støttet på, er registreret i Østrig og Tyskland og omfatter almindelige dagligvarer.
Prior to that analysis, the Court notes that the earlier marks on which the opposition is based are registered in Austria and Germany and cover staple goods.
Som appelkammeret med rette anførte — uden på dette punkt at blive modsagt af parterne — udgøres den kundekreds, som vurderingen af risikoen for forveksling skal foretages i forhold til, af gennemsnitsforbrugeren i disse medlemsstater (jf. i denne retning GIORGIO BEVERLY HILLS-dommen, nævnt i præmis 16 ovenfor, præmis 34).
Accordingly, as the Board of Appeal rightly considered, without being challenged on that point by the parties, the targeted public by reference to which the likelihood of confusion must be assessed is composed of average consumers in those Member States (see, to that effect, GIORGIO BEVERLY HILLS, cited in paragraph 16 above, paragraph 34).
Derfor skal bedømmelsen af de omhandlede varemærkers betydning foretages på den baggrund, at der er tale om anvendelsen af det tyske sprog.
The assessment of the meaning of the marks in question must therefore take account of the German-language context.
Sammenligningen af de omhandlede tegn
Comparison of the signs in question
Sagsøgeren er af den opfattelse, at der utvivlsomt er en visuel lighed mellem de omtvistede varemærker, fordi bestanddelen »mezzo«, der findes i sagsøgerens ældre varemærker, også er den første bestanddel af det ansøgte varemærke MEZZOPANE.
The applicant maintains that the conflicting marks are unquestionably visually similar, since the ‘mezzo’ element in the earlier marks is also the first element in the mark applied for: MEZZOPANE.
Sagsøgeren gør i den forbindelse opmærksom på den retspraksis, som er påberåbt i den anfægtede afgørelse, hvorefter forbrugerens opmærksomhed i almindelighed henledes på den første del af et tegn med særpræg (Rettens dom af 17.3.2004, forenede sager T-183/02 og T-184/02, El Corte Inglés mod KHIM — González Cabello og Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR), Sml. II, s. 965, præmis 83).
It recalls in that connection the caselaw relied on in the contested decision to the effect that the attention of the consumer is usually directed to the first part of the distinctive sign (Joined Cases T-183/02 and T-184/02 El Corte Inglés v OHIM — González Cabello and Iberia Líneas Aéreas de España (MUNDICOR) [2004] ECR II-965, paragraph 83).
Endvidere har sagsøgeren anført, at bestanddelen »mezzo« har en ganske særlig visuel tiltrækningskraft på grund af de to »z«’er i midten af ordet.
Further, the applicant considers that the ‘mezzo’ element is particularly arresting visually on account of the two letters ‘z’ in the middle of the word.
I det ansøgte varemærke er ordbestanddelens visuelle tiltrækningskraft understreget af en meget tyndt tegnet indramning, der får det til at ligne en etiket.
In the mark applied for, the visually arresting nature of the word element is enhanced by the very finely-drawn frame enclosing it, which makes it look like a label.