natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvis der ikke foreligger en eksklusiv eller særlig rettighed, kan den lovpligtige karakter af en SIEG-opgave udspringe af den pågældende erhvervsdrivendes forpligtelse til, i henhold til en offentlig myndighedsakt, at udbyde bestemte tjenesteydelser til enhver borger, der ønsker dette (jf. endvidere i samme retning punkt 15 i meddelelsen om forsyningspligtydelser).
In the absence of an exclusive or special right, the compulsory nature of an SGEI mission may lie in the obligation borne by the operator in question, and provided for by an act of a public authority, to offer certain services to every citizen requesting them (see also, to that effect, paragraph 15 of the communication on SGEIs).
I modsætning til sagsøgernes opfattelse indebærer den lovpligtige karakter af SIEG-opgaven imidlertid ikke, at de offentlige myndigheder pålægger den pågældende erhvervsdrivende en forpligtelse til at levere tjenesteydelser af en fast, forudbestemt art, hvilket er tilfældet for plan P, der udbydes af VHI (jf. præmis 14 ovenfor).
Contrary to the applicants’ opinion, however, the binding nature of the SGEI mission does not presuppose that the public authorities impose on the operator concerned an obligation to provide a service having a clearly predetermined content, as is the case of Plan P offered by the VHI (see paragraph 14 above).
Den lovpligtige karakter af SIEG-opgaven udelukker nemlig ikke, at den erhvervsdrivende på markedet overlades et vist spillerum, herunder hvad angår indholdet af og takstfastsættelsen for de tjenester, der skal ydes.
In effect, the compulsory nature of the SGEI mission does not preclude a certain latitude being left to the operator on the market, including in relation to the content and pricing of the services which it proposes to provide.
Under disse omstændigheder overlades de erhvervsdrivende et minimum af handlefrihed, og følgelig konkurrence, for så vidt angår kvaliteten og indholdet af de pågældende tjenesteydelser, hvilket i Fællesskabets interesse begrænser omfanget af konkurrencebegrænsningen, hvilken begrænsning normalt er en konsekvens af overdragelsen af en SIEG-opgave, uden at dette påvirker formålene med opgaven.
In those circumstances, a minimum of freedom of action on the part of operators and, accordingly, of competition on the quality and content of the services in question is ensured, which is apt to limit, in the community interest, the scope of the restriction of competition which generally results from the attribution of an SGEI mission, without any effect on the objectives of that mission.
Med andre ord er
In other words, the compulsory nature of the service and, accordingly, the existence
Dette sidste forhold gør det muligt at adskille den tjenesteydelse, der er omfattet af en SIEG-opgave, fra alle andre aktiviteter, der udøves helt frit (jf. i samme retning GT-Link-dommen, nævnt i præmis 97 ovenfor, præmis 53, og dommen i sagen Merci Convenzionali Porto di Genova, nævnt i præmis 97 ovenfor, præmis 27).
That element makes it possible to distinguish a service forming part of an SGEI mission from any other service provided on the market and, accordingly, from any other activity carried out in complete freedom (see, to that effect, GT-Link, paragraph 97 above, paragraph 53, and Merci Convenzionali Porto di Genova, paragraph 97 above, paragraph 27).
Anvendelsen i det foreliggende tilfælde
Application to the present case
I det foreliggende tilfælde er Retten af den opfattelse, at det følger af en kombination af de forskellige AMP-forpligtelser, der er pålagt alle de irske private sygeforsikringsselskaber, dvs. forpligtelsen til åben adgang, fælles takstfastsættelse, livsvarig dækning og minimumsydelser, at de private sygeforsikringsydelser skal anses for lovpligtige.
In this case, the Court considers that it follows from the combination of the various PMI obligations imposed on all Irish PMI insurers, that is to say, from the open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefit obligations, that the PMI services must be regarded as compulsory.
Forpligtelsen til åben adgang (section 8 i 1994 Health Insurance Act, som ændret), dvs. de private sygeforsikringsselskabers forpligtelse til at tilbyde en AMP-kontrakt til enhver, der anmoder herom, uagtet dennes alder, køn eller helbredstilstand, er tilstrækkelig til, at den pågældende private sygeforsikringsydelse anses for lovpligtig.
In fact, the open enrolment obligation (section 8 of the Health Insurance Act, 1994, as amended), that is to say, the obligation for every PMI insurer to offer a PMI contract to every person who requests it, independently of age, sex or health, is sufficient for the compulsory nature of the PMI services in question to be recognised.
Denne lovpligtige karakter styrkes af den omstændighed, at forpligtelsen til at kontrahere er forbundet med andre forpligtelser, der begrænser de private sygeforsikringsselskabers handlefrihed med hensyn til fastsættelsen af indholdet af AMP-kontrakter, dvs. forpligtelsen til fælles takstfastsættelse, livsvarig dækning samt minimumsydelser.
That compulsory nature is reinforced by the fact that the obligation to contract is associated with other constraints that restrict the commercial freedom of PMI insurers to determine the terms of PMI contracts, namely the community rating, lifetime cover and minimum benefit obligations.
Med hensyn til forpligtelsen til fælles takstfastsættelse er et privat sygeforsikringsselskab nemlig, når vedkommende udbyder en AMP-dækning på markedet, forpligtet til at levere den pågældende private sygeforsikringsydelse til en ensartet takst, uagtet forsikringstagerens personlige forhold, udviklingen af vedkommendes
Under the community rating obligation, when a PMI insurer offers PMI cover on the market, it is required to provide the PMI services concerned at a uniform rate whatever the personal situation of the insured, the health history and the frequency of claims submitted by that person (section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN helbredstilstand samt hyppigheden af dennes anmodninger om godtgørelse (section 7 i 1994 Health Insurance Act, som ændret).
BUPA AND OTHERS v COMMISSION amended).
Hertil kommer, at det private sygeforsikringsselskab, på grund af forpligtelsen til livsvarig dækning, er forhindret i, efter forsikringstagerens tegning af en sådan forsikring, egenhændigt at ophæve AMP-kontrakten, og vedkommende kan heller ikke give afslag på fornyelse af kontrakten, såfremt forsikringstageren anmoder herom (section 9 i 1994 Health Insurance Act, som ændret).
Because of the lifetime cover obligation, moreover, following a subscription by the insured for such cover, the PMI insurer cannot unilaterally cancel the PMI contract, nor can it refuse to renew the contract when the insured person seeks to renew it (section 9 of the Health Insurance Act, 1994, as amended).
Det skal endelig bemærkes, at bestemmelserne om minimumsydelser fastsætter, at godtgørelser af ydelser dækket af AMP-kontrakter skal anordnes inden for minimumsbeløb og minimale procentsatser af de afholdte udgifter (section 10 i 1994 Health Insurance Act, som ændret, sammenholdt med bestemmelserne og minimumsydelserne).
Last, the rules on minimum benefits provide that reimbursement for care covered by PMI contracts must be made by reference to the amounts and minimum percentages of the costs incurred (section 10 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, read in conjunction with the rules on minimum benefits).
I denne forbindelse har sagsøgerne gjort gældende, at forpligtelsen til minimumsydelser ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at der foreligger en SIEG-opgave, fordi den således fastsatte dækningsgrad er så lav, at den i praksis i vidt omfang overskrides af selv de mest summariske forsikringspolicer på markedet, såsom VHI’s plan A. Denne argumentation anfægter dog ikke den lovpligtige karakter af de krav, som de private sygeforsikringsselskaber er undergivet i henhold til AMP-forpligtelserne.
In that regard, the applicants have claimed that the minimum benefits obligation is not sufficient for the existence of an SGEI mission to be recognised, because the level of cover thus determined is so low that, in practice, it is considerably exceeded even by the most basic insurance policies available on the market, such as the VHI’s Plan A. However, that argument does not affect the compulsory nature of the requirements to which PMI insurers are subject under the PMI obligations.
Dels tager denne argumentation ikke i betragtning, at det ikke — for at en SIEG-opgave er lovpligtig — kræves, at loven fastsætter krav til og forudbestemmer levering af en bestemt tjenesteydelse, hvorved den pågældende erhvervsdrivende fuldstændig mister sin handlefrihed (jf. præmis 188 ovenfor).
First, it ignores the fact that the compulsory nature of an SGEI mission does not require that the law demand and predetermine the provision of a specific service by depriving the operator concerned of all commercial freedom (see paragraph 188 above).
Dels anfægter handelspraksis på markedet — selv om den generelt er på et niveau, der ligger over de foreskrevne minimumsydelser — ikke den lovpligtige karakter af de minimumsydelser, som ethvert privat sygeforsikringsselskab under alle omstændigheder har pligt til at overholde.
Second, even if the established commercial practice on the market generally reveals a level of service higher than the minimum prescribed benefits, it cannot affect the fact that the minimum benefits that every PMI insurer is required to observe in all circumstances constitute a legal obligation.
Kvalificeringen af private sygeforsikringsydelser som forsynings- og lovpligtige ydelser anfægtes heller ikke af argumentet om, at disse tjenesteydelser er valgfrie i den forstand, at det er overladt til både forsikringsselskabernes og forsikringstagernes valg, om de ønsker levering heraf, og at disse tjenesteydelser følgelig ikke erstatter forsyningspligtydelserne eller grundlaget for den sociale sikring.
Nor is the characterisation of the PMI services as universal and compulsory services affected by the argument that the services are optional in the sense that their supply is left to the free choice of both insurers and insured persons and that, accordingly, those services do not replace the universal or basic social security services.
Dels er det ikke til hinder for, at SIEG-opgaven anses for lovpligtig, at forbrugerne kan vælge ikke at få leveret de omhandlede tjenesteydelser, når staten er af den opfattelse, at
First, recognition of the compulsory nature of the SGEI mission is not precluded by the fact that consumers can choose not to request the supply of the services in question, since the State considers that, for general social policy and health considerations, the service in question satisfies a real need of a large part of the population — in this case
SIEG-opgavens generelle og bindende karakter er nemlig ikke betinget af en gensidig forpligtelse til at kontrahere, dvs. i det foreliggende tilfælde af en lovpligtig tilslutning til AMP.
In effect, the universal and compulsory nature of the SGEI is not dependent on a reciprocal obligation to contract, that is to say, in this case, by compulsory PMI membership.
Som sagsøgerne selv har erkendt i punkt 29 i replikken, kan der ikke af Albany-dommen, nævnt i præmis 101 ovenfor (præmis 98 ff.), udledes nogen anden fortolkning, da den lovpligtige tilslutning til den tillægspensionsordning, som sagen udsprang af, under alle omstændigheder ikke var afgørende for, at Domstolen anerkendte, at ordningen var en SIEG-opgave.
As the applicants themselves acknowledge, at paragraph 29 of the reply, the Albany judgment, paragraph 101 above (paragraph 98 et seq.) permits of no other interpretation, since compulsory membership of the complementary pension scheme forming the subjectmatter of that case was not in any event decisive for the Court’s recognition of that system as forming part of an SGEI mission.
Dels anfægter muligheden for, at en forsikringsgiver frivilligt kan trække sig tilbage fra det irske AMP-marked, ikke kontinuiteten i leveringen af den pågældende AMP-ydelse, og dermed heller ikke forsyningspligten og adgangen hertil, henset til arten af den omhandlede SIEG-opgave, der er baseret på AMP-forpligtelser, der er pålagt alle private sygeforsikringsselskaber, og ikke tilknyttet en særlig eller eksklusiv rettighed.
Second, in light of the nature of the SGEI mission in question, based on PMI obligations imposed on all PMI insurers and not linked with a special or exclusive right, the possibility that an insurer may voluntarily withdraw from the Irish PMI market does not affect the continuity of the supply of the PMI service concerned and, accordingly, the universality and accessibility of that service.
De private sygeforsikringsselskaber, der har besluttet at tilbyde en dækning på markedet, skal fuldt ud opfylde de omhandlede AMP-forpligtelser, hvorfor den blotte mulighed, som et privat sygeforsikringsselskab har for fuldstændig at ophøre med at levere private sygeforsikringsydelser, eller helt at forlade markedet, heller ikke kan påvirke den generelle og bindende karakter af disse tjenesteydelser.
Therefore, since the PMI insurers that have decided to offer cover on the market must comply in full with the PMI obligations in question, the fact that the PMI insurer has the option to cease completely to provide PMI services or to leave the market is in itself also incapable of affecting the universal and compulsory nature of those services.
Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at den generelle og bindende karakter af private sygeforsikringsydelser modsiges i form af forskellige undtagelser fastsat i loven vedrørende forpligtelsen til åben adgang (section 8 i 1994 Health Insurance Act, som ændret, sammenholdt med Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
The applicants further submit that the universal and compulsory nature of the PMI services is contradicted by the various statutory exceptions to the open enrolment obligation (section 8 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, read together with the Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
Ældre personer på 65 år eller derover, der for første gang ønsker at tegne en AMP-dækning, kan få afslag fra de private sygeforsikringsselskaber (section 6 i Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
In effect, persons over the age of 65 seeking new PMI cover for the first time may be refused (Regulation 6 of the Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
For personer under 65 år kan de private sygeforsikringsselskaber, efter tegningen af en AMP-dækning, pålægge en indledningsvis karensperiode i forbindelse med anmodninger om godtgørelse, der i princippet er på 26 uger for personer under 55 år og 52 uger for personer mellem 55 og 65 år (section 7 i Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
Below the age of 65, where a person takes PMI cover the PMI insurers may impose initial waiting periods which are, in principle, 26 weeks for persons under the age of 55 and 52 weeks for persons aged between 55 and 65 (Regulation 7 of the Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
Hvad angår personer, der forudgående led af
While persons suffering from pre-existing diseases are eligible for cover, they may, depending on
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN sygdomme, kan disse, hvis de har ret til at tegne en forsikring, på grundlag af deres alder, blive udsat for karensperioder på mellem fem og ti år for så vidt angår godtgørelsen for udgifter til bestemte sundhedsydelser (section 8 i Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
BUPA AND OTHERS v COMMISSION their age, be subject to waiting periods of 5 to 10 years before they are eligible for payments for certain care (Regulation 8 of the Health Insurance Act, 1994 (Open Enrolment) Regulations 1996).
I denne forbindelse har Kommissionen og Irland i det væsentlige svaret, dels at disse undtagelser ikke mærkbart indskrænker den reelle rækkevidde af forpligtelsen til åben adgang, dels at de under alle omstændigheder udgør lovlige og objektivt begrundede foranstaltninger til beskyttelse af det irske AMP-marked, der er undergivet AMP-forpligtelser, mod funktionsforstyrrelser og misbrug.
In that regard, the defendant and Ireland responded, in substance, that, first, those exceptions did not appreciably reduce the real scope of the open enrolment obligation and, second, they constituted, in any event, lawful and objectively justified measures to protect the Irish PMI market subject to PMI obligations against malfunction and abuse.
I den forbindelse er Retten af den opfattelse, at selv om det antages, at udelukkelsen af personer over 65 år, der aldrig har tegnet en AMP-dækning — hvilken udelukkelse følger af den på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning gældende irske lovgivning — som sagsøgerne har gjort gældende, i teorien kan omfatte 8% af den irske befolkning, forekommer betydningen af denne undtagelse i praksis at være af begrænset omfang.
In that regard, the Court considers that, even on the assumption that the exclusion of persons over the age of 65 who have never had PMI cover — as provided for in the Irish legislation at the time of adoption of the contested decision — may in theory, as the applicants claim, affect 8% of the Irish population, the significance of that exception seems to be limited in practice.
Dels finder undtagelsen, som Kommissionen har anført, ikke anvendelse på personer, der er eller har været tilknyttet en privat sygeforsikring, og som vil forny medlemskabet.
First, as the defendant states, the exception does not apply to persons who already have or have had PMI cover and wish to renew it.
Dels har sagsøgerne ikke bestridt Kommissionens og Irlands påstand om, at henset til, at private sygeforsikringsselskaber har eksisteret i Irland siden 1957, er der en almindelig tendens til for første gang at tegne en AMP-police i en meget yngre alder end tidligere, hvilket yderligere gør sig gældende, da de indledningsvise karensperioder er progressivt afhængige af alderen, hvilket er et yderligere incitament til at tegne forsikringen.
Second, the applicants have not disputed the defendant’s and Ireland’s assertion that, taking into account the fact that PMI has existed in Ireland since 1957, there is a normal tendency to subscribe to a PMI policy for the first time at a much younger age than previously, particularly since the initial waiting periods, which increase with age, provide an additional incentive to do so.
Under disse omstændigheder kan man nemlig forvente et fald i antallet af personer, der således er udelukket fra privat sygeforsikring.
In those circumstances, it may be expected that the number of persons thus excluded from PMI is decreasing.
Det kan derfor ikke tiltrædes, at et væsentligt antal personer i praksis i fremtiden vil være påvirket af muligheden for et afslag på medlemskab fra 65-årsal-deren.
It is therefore not plausible that, in practice, a significant number of persons will be affected in future by the possibility that they will be refused cover from the age of 65.
Retten er i alle tilfælde af den opfattelse, at denne begrænsede undtagelse ikke anfægter den omstændighed, at den åbne adgang sikrer, at hele den irske befolkning frit kan tilslutte sig privat sygeforsikring.
In any event, the Court considers that that limited restriction does not affect the fact that open enrolment guarantees free access to PMI to the entire population of Ireland.
Hvad angår de indledningsvise karensperioder har Kommissionen og Irland, uden at dette egentlig bestrides af sagsøgerne, gjort gældende, at selv om disse perioder midlertidigt begrænser adgangen til en AMP-dækning, udgør de væsentlige og lovlige foranstaltninger, der har til formål at undgå misbrug i form af en midlertidig dækning, der blot tegnes med henblik på at en hurtig behandling, uden forudgående
As regards the initial waiting periods, the defendant and Ireland have submitted, without being really contradicted by the applicants, that although those periods temporarily restrict access to PMI cover, they are essential and lawful measures designed to prevent abuse consisting in obtaining purely temporary cover in order to obtain treatment rapidly without having contributed beforehand, by paying
I den forbindelse skal det i lighed med det af Kommissionen og Irland fremførte bemærkes, at den fælles takstfastsættelse i form af ensartede præmier til de samme dækninger (jf. præmis 192 ovenfor) har til formål at sikre en lige fordeling af udgifterne til sundhedsplejeforanstaltninger for alle generationer af forsikrede.
In that regard, it must be borne in mind that, as the defendant and Ireland claim, community rating is intended to guarantee, by means of uniform premiums for the same cover (see paragraph 192 above), an equal allocation of the burdens occasioned by the health care of all insured persons of all generations.
Således har fælles takstfastsættelse, i lighed med den åbne adgang, det endelige formål at sikre en fælles risikofordeling samt solidaritet mellem generationerne. Valget af disse formål tilkommer medlemsstaten i medfør af artikel 16 EF og artikel 152 EF, hvilket valg Fællesskabets institutioner ikke kan gøre indgreb i (jf. præmis 167 ovenfor).
Thus, community rating, like open enrolment, has the ultimate objective of ensuring the sharing of risks and solidarity between generations; and, having regard to Articles 16 EC and 152 EC, the Member State’s choice of those objectives cannot be called in question by the Community institutions (see paragraph 167 above).
Retten tiltræder dog, at den således beskrevne praksis risikerer at bringe opfyldelsen af dette formål i fare.
The Court acknowledges that it is plausible that a practice such as that described above might jeopardise that objective.
Hertil kommer, i lighed med det af Kommissionen fremførte, at konsekvensen af, at der ikke forelå disse karensperioder, ville være, at de private sygeforsikringsselskaber, der ville blive udsat for et øget antal anmodninger om godtgørelse, skulle forhøje præmierne til skade for alle de forsikrede, for at dække de heraf følgende yderligere omkostninger. Denne konsekvens ville være i strid med formålet om åben adgang til AMP-dækning, som alle de forsikrede er sikret, hvilket formål også omfatter den fælles takstfastsættelse.
Furthermore, as the defendant claims, the absence of waiting periods would have the consequence that the PMI insurers, faced with an increase in requests for payment, would have to increase premiums to the detriment of all insured persons in order to cover the additional costs that would arise.
Under disse omstændigheder må Retten tiltræde, at de indledningsvise karensperioder er en følge af AMP-markedet, som er undergivet krav om åben adgang og fælles takstfastsættelse, og at karensperioderne udgør et passende middel til at forene adgangen og pligten til at levere private sygeforsikringsydelser, idet de gør det muligt at undgå, at solidariteten mellem generationerne udnyttes og misbruges af personer, der venter med at tilslutte sig AMP til det tidspunkt, hvor de har væsentlige plejebehov.
In those circumstances, the Court accepts that the initial waiting periods are inherent in a PMI market subject to open enrolment and community rating and that they constitute an appropriate means of reconciling the accessibility and universality of the PMI service, in that they make it possible to ensure that solidarity between generations is not abused by persons who delay subscribing to PMI until the time when they have significant care needs.