natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har nemlig ikke foretaget en vurdering af spørgsmålet om, hvorvidt de SIEG-forpligtelser, som de irske myndigheder har påberåbt sig, dvs. kravet om åben adgang, fælles takstfastsættelse, livsvarig dækning og minimumsydelser (herefter »AMP-forpligtelser«), faktisk og objektivt set udgør SIEG-forpligtelser.
The applicants first of all maintain that the Commission did not undertake an assessment of whether the SGEI obligations invoked by the Irish authorities, namely the requirements of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits (‘the PMI obligations’) actually and objectively constituted SGEI obligations.
Kommissionen har reelt undgået dette spørgsmål ved fejlagtig at antage, at dette spørgsmål henhører under de irske myndigheders kompetence, og at dens kontrolbeføjelser var begrænset til åbenbare fejl begået af nævnte myndigheder inden for rammerne
In reality, the Commission avoided that question by incorrectly taking the view that the matter came within the competence of the Irish authorities and that its control
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN af deres udøvelse af denne kompetence.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION was limited to a control of manifest errors on the part of those authorities in the exercise of their competence.
Kommissionen har ved denne fremgangsmåde tilsidesat kravet om en snæver og objektiv fællesskabsretlig definition af SIEG-forpligtelserne og ulovligt delegeret beføjelsen til at fastslå, hvad der udgør en sådan forpligtelse, til de irske myndigheder.
By adopting that approach, the Commission ignored the need for a strict and objective Community definition of SGEI obligations and unlawfully delegated to the Irish authorities the power to define what constituted such obligations.
Kommissionen har derfor ikke udøvet kontrol i den udstrækning, som kræves i henhold til artikel 87, stk. 1, EF.
The Commission thus failed to exercise the degree of control required by Article 87(1) EC.
Sagsøgerne har dernæst anført, at AMP-forpligtelserne ikke kan anses for at udgøre SIEG-forpligtelser af følgende grunde.
The applicants further maintain that the PMI obligations are not in the nature of an SGEI obligation, for the reasons set out below.
I henhold til retspraksis og Kommissionens fortolkningspraksis svarer AMP-forplig-telserne for det første alene til de normale lovbestemte forpligtelser, som er knyttet til en tilladelse til at levere en tjeneste og de offentlige myndigheders tilsyn med de berørte erhvervsdrivendes aktiviteter.
First, in accordance with the caselaw and the Commission’s practice in taking decisions, the PMI obligations are simply normal regulatory obligations attached to the authorisation to provide a service and to the control by the public authorities of the activity of the operators concerned.
De omhandlede bestemmelser pålægger nemlig ikke de berørte erhvervsdrivende en pligt til at levere private sygeforsikringsydelser og foreskriver ej heller et minimumsniveau for disse tjenesteydelser eller en serviceforpligtelse.
The regulations in issue do not impose on the operators concerned the obligation to provide PMI services, still less a minimum level of those services or a universal service.
Der er alene tale om en tilladelse til at levere sådanne tjenesteydelser i overensstemmelse med efterspørgslen på markedet på den betingelse, at den berørte erhvervsdrivende overholder principperne om åben adgang, livsvarig dækning, fælles takstfastsættelse og minimumsydelser.
It is merely a matter of an authorisation to provide such services according to market demand subject to the condition that the operator concerned observes the principles of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits.
Det gælder endvidere også for VHI, der bortset fra plan P ikke er underlagt nogen lovbestemt forpligtelse til at levere bestemte private sygeforsikringsydelser.
That is also true for the VHI, which, with the exception of Plan P, is not subject to any regulatory obligation to provide specific PMI services.
Kommissionens konstatering, hvorefter AMP-forpligtelserne skal sikre, at alle personer, som bor i Irland, har adgang til et vist minimumsniveau af private sygeforsikringsydelser til en overkommelig pris og efter ensartede kvalitetskrav, er for det andet åbenbart fejlagtig, henset til muligheden for at udelukke ældre personer og personer, som allerede er syge, fra at modtage private sygeforsikringsydelser.
Second, the Commission’s assertion that the PMI obligations seek to ensure a certain level of PMI services for all persons living in Ireland, at an affordable price and on similar quality conditions, is manifestly incorrect, as elderly persons and those suffering from pre-existing diseases may be excluded from PMI services.
Kommissionens argument om, at reglen om åben adgang hindrer, at disse personer udelukkes, er i denne henseende fejlagtigt.
In that regard, the Commission is incorrect to state that the ‘open enrolment’ rule avoids the exclusion of those persons.
Private sygeforsikringsselskaber har tværtimod ret til at udelukke de personer, som er ældre end 65 år, dvs. ca. 8% af den irske befolkning, og som søger om optagelse for første gang (den anfægtede beslutnings
On the contrary, PMI insurers are entitled to exclude persons over the age of 65, or approximately 8% of the Irish population, who are seeking cover for the first time (recital 34, third indent, to the contested decision)
Hvad i øvrigt angår personer, som allerede er syge, har private sygeforsikringsselskaber ret til at begrænse dækningen ved at medregne en karensperiode på mellem fem og ti år afhængig af den berørte persons alder, før de kan få dækket deres udgifter, hvilket er en mulighed, som både VHI — med undtagelse af plan P — og BUPA Ireland gør brug af i praksis.
As regards persons suffering from pre-existing diseases, moreover, PMI insurers are entitled to limit cover by imposing ‘waiting periods’ of 5 to 10 years, depending on the age of the persons concerned, before they are covered, a possibility of which both VHI — except for Plan P — and BUPA Ireland make use in practice.
Ifølge aktuelle tal er ca. 49% af den irske befolkning ikke omfattet af private sygeforsikringsydelser.
Last, according to current figures, approximately 49% of the Irish population do not benefit from PMI services.
Dertil kommer, at lovgivningen vedrørende minimumsydelser foreskriver et dækningsniveau, der er så lavt, at det i praksis ikke er til nogen hjælp, eftersom dette niveau meget ofte ligger under niveauet for de mest simple forsikringer på markedet, som f.eks. VHI’s forsikring »plan A«.
Furthermore, the regulations on minimum benefits provide for such a low level of cover that, in practice, they are immaterial, since the level specified is significantly exceeded even by the most basic plans on the market, such as the VHI’s ‘Plan A’.
For det tredje har sagsøgerne bestridt, at AMP-forpligtelserne sikrer fuldt ud overkommelige priser.
Third, the applicants deny that the PMI obligations ensure uniformly affordable rates.
Selv hvad angår de personer, som har adgang til disse tjenesteydelser, og som således kan drage nytte af den fælles takstfastsættelse, fastsættes priserne med undtagelse af priserne for plan P udelukkende af markedskræfterne.
Even for those persons for whom those services are available and who can thus benefit from community rating, rates, with the exception of those for Plan P, are exclusively fixed by market forces.
En fritagelse fra eller en væsentlig nedsættelse af præmien er således tilladt for de personer, som er under 18 år eller mellem 18 og 23 år.
Thus, waivers or significant premium reductions are available, in particular for persons under the age of 18 or aged between 18 and 23.
Den fælles takstfastsættelse gør det derfor kun muligt at harmonisere priser, som forsikringsselskaberne frit har fastsat på grundlag af markedsvilkårene.
Accordingly, community rating allows only rates freely determined by insurers on the basis of market conditions to be made uniform.
For det fjerde har AMP-forpligtelserne under alle omstændigheder ikke karakter af SIEG-forpligtelser.
Fourth, the PMI obligations do not in any event display the characteristics of an SGEI obligation.
De omhandlede private sygeforsikringsydelser svarer på ingen måde til en serviceforpligtelse, som er indført i almenhedens interesse, som f.eks. en tjenesteydelse, der erstatter den offentlige sociale sikringsordning, idet de nemlig alene udgør valgfrie finansielle tjenesteydelser, som har til formål at sikre en supplerende eller yderligere dækning i forhold til en serviceforpligtelse.
Far from corresponding to a universal service created in the general interest, such as a service that replaces the public social security system, the PMI services in issue are merely optional financial services designed to provide cover that is complementary or supplementary to the universal service.
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN lå til grund for dommen i sagen Danske Busvognmænd mod Kommissionen, nævnt i præmis 68 ovenfor (præmis 90-92), hvor Retten fandt, at en transportydelse ikke kunne kvalificeres som en SIEG-opgave, idet de omhandlede transportaktiviteter var åbne for konkurrence mellem de forskellige transportvirksomheder, som var aktive på dette marked og befandt sig i samme situation.
The applicants further submit that the present case bears more resemblance to the situation in Danske Busvognmænd v Commission, paragraph 68 above (paragraphs 90 to 92), where the Court of First Instance held that the transport service in question could not be characterised as an SGEI because the transport activities were open to competition between the various transport undertakings which were active in the market and were all in the same situation.
Sagsøgerne har i denne henseende bestridt Kommissionens argumenter, som i det væsentlige er indeholdt i svarskriftet (punkt 13 og 35-43) og ikke den anfægtede beslutning, om, at det er leveringen af de private sygeforsikringsydelser — snarere end AMP-forpligtelserne — som udgør den egentlige SIEG-opgave, og at det irske marked for private sygeforsikringsydelser ikke ville kunne fungere på acceptable økonomiske vilkår uden RES.
In that regard, the applicants dispute the defendant’s argument, raised essentially in the defence (paragraphs 13 and 35 to 43) and not in the contested decision, that it is the provision of PMI services — rather than PMI obligations — that constitutes the veritable SGEI mission and, without the RES, the Irish PMI market could not operate in economically acceptable conditions.
Dette er nemlig ikke tilfældet, da der ikke består en forpligtelser for BUPA Ireland eller VHI til at levere private sygeforsikringsydelser med undtagelse af plan P. Den anfægtede beslutning omhandler reelt kun gennemførelsen af AMP-forpligtelser, som den fejlagtigt kvalificerer som SIEG-opgaver.
That, in the applicant’s contention, is not the case, because of the lack of any obligations on BUPA Ireland or the VHI, with the exception of ‘Plan P’, to supply PMI services. In reality, the contested decision seeks only to implement the PMI obligations which it incorrectly qualifies as SGEI obligations.
Selv om private sygeforsikringsydelser i kraft af at være valgfrie finansielle tjenesteydelser medfører en dækning, som giver en hurtigere og bedre adgang til sundhedspleje, er de ikke nødvendige, men snarere — som Den Europæiske Forsikringskomité har oplyst — frivillige, og de erstatter ikke den offentlige ordning.
Furthermore, although the PMI services, as optional financial services, provide cover that ensures faster and better access to healthcare, they do not respond to a need and, as the Comité européen des assurances states, are voluntary and not in substitution of the State system.
Hvis Kommissionen alligevel ville have godtgjort, at de regler, som regulerer private sygeforsikringsydelser, i sig selv udgør SIEG-forpligtelser, hvilket ikke er tilfældet i den foreliggende sag, burde den have godtgjort, hvilket den ikke har gjort, at nævnte regler har karakter af en SIEG-forpligtelse.
If the Commission had none the less wished to establish that the rules governing the PMI services were themselves SGEI obligations, a question which has no relevance to the present case, it ought to have demonstrated that the rules in question were in the nature of an SGEI obligation, which it failed to do.
Kommissionens forsøg på i duplikken at afhjælpe denne selvmodsigende tilgang ved at anføre, at det faktisk er leveringen af private sygeforsikringsydelser som sådan eller en kombination af disse ydelser og AMP-forpligtelserne, som udgør den relevante SIEG, kan ikke tages til følge.
In that context, the defendant’s attempt in the rejoinder to remedy its contradictory approach by stating that it is in fact the provision of PMI services as such or a combination of the provision of those services and the PMI obligations that constitutes the relevant SGEI cannot succeed.
De eneste forpligtelser, som defineres i den anfægtede beslutning, og som anses for at udgøre SIEG-forpligtelser, der påhviler alle private sygeforsikringsselskaber, og hvis udgifter kan kompenseres i overensstemmelse med Altmarkdommen, nævnt i præmis 89 ovenfor, er AMP-forpligtelser og ikke selve de private sygeforsikringsydelser, som intet forsikringsselskab er forpligtet til at yde.
The only obligations defined by the contested decision which are deemed to be SGEI obligations applicable to PMI insurers and the costs of which are capable of being compensated within the meaning of Altmark are the PMI obligations and not the PMI services themselves, which no insurer is obliged to provide.
VHI og Irland har i øvrigt også fremført dette argument.
That position is also supported by the VHI and by Ireland.
Endelig har sagsøgerne under retsmødet anført, hvilket er blevet bekræftet ved High Courts dom, at Kommissionen har baseret sin argumentation i den anfægtede beslutning på en fejlagtig fortolkning af princippet om fælles takstfastsættelse og følgelig på irrelevante omstændigheder, idet den nemlig alene har henvist til pligten til at foretage fælles takstfastsættelse, hvad angår de individuelle private sygeforsikringsaftaler i henhold til section 7 i 1994 Health Insurance Act, med senere ændringer, selv om den af Irland fremførte begrundelse for nødvendigheden af at yde kompensation i overensstemmelse med RES var baseret på et princip om fælles takstfastsættelse for hele det irske marked for private sygeforsikringsydelser i henhold til nævnte lovgivnings section 12.
Last, at the hearing the applicants further submitted that, as confirmed by the judgment of the High Court, the Commission based its reasoning in the contested decision on a misunderstanding of the principle of community rating and, accordingly, on irrelevant facts, as it referred only to the community rating obligation for individual PMI contracts within the meaning of section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended, whereas the justification put forward by Ireland with respect to the need for the compensation provided for by the RES was to be found in the principle of community rating applicable to the whole of the Irish PMI market within the meaning of section 12 of that Act.
3) Den anden betingelse vedrørende objektive og gennemskuelige kriterier for beregningen af kompensationen
(3) The second condition, relating to objective and transparent parameters for the calculation of the compensation
Sagsøgerne har henvist til den anden betingelse i Altmarkdommen, nævnt ovenfor i præmis 89 (præmis 90), hvorefter de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, skal være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemskuelig måde for at undgå, at kompensationen indebærer en økonomisk fordel, der kan begunstige den pågældende virksomhed i forhold til de konkurrerende virksomheder.
The applicants recall the second Altmark condition (paragraph 90), namely that the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings.
Ifølge sagsøgerne udgør det en væsentlig garanti for den modtagende virksomheds konkurrenter, at kompensationen fastlægges ud fra strenge, gennemskuelige, objektive og fastlagte kriterier, da de dermed får bedre mulighed for at træffe forretningsmæssige beslutninger, idet de kender størrelsen af den kompensation, som deres konkurrent modtager (Altmark-dommen, nævnt i præmis 89 ovenfor, præmis 59).
In the applicants’ submission, the determination of the compensation on the basis of strict, transparent, objective and predetermined criteria is an essential guarantee for competitors and potential competitors of the undertaking in receipt of the subsidy and enables them better to plan their commercial decisions with knowledge of the extent of the compensation which their rivals will receive (Altmark, paragraph 59).
Sagsøgerne har anført, at den anden betingelse heller ikke er opfyldt i det foreliggende tilfælde, eftersom der ikke findes objektive kriterier for beregning af den kompensation, der skal gives for de påståede SIEG-forpligtelser.
The applicants maintain that this second condition is not satisfied either, owing to the absence of any objective parameters for calculating the compensation for the alleged SGEI obligations.
Ifølge sagsøgerne er de kriterier, som gælder for fastlæggelsen af RES-betalingerne, hverken objektive eller gennemskuelige og afhænger af, at HIA og sundhedsministeren udøver en vid skønsbeføjelse.
According to the applicants, the parameters used when the RES payments are determined are neither objective nor transparent and depend on the exercise of a broad discretion by the HIA and the Minister for Health.
HIA har for det første en vid skønsbeføjelse, når den skal fastlægge forskellen mellem private sygeforsikringsselskabers risikoprofil på grundlag af den faktor, som benævnes »markedsudjævningsprocentsats«, hvilket kan påvirke RES-betalingernes størrelse.
First, the HIA has considerable latitude in determining the risk differential between PMI insurers on the basis of the so-called ‘market equalisation percentage’ formula, which is liable to influence the amount of the RES payments.
Denne procentsats skal først fastsættes ud fra den alders- og kønsprofil, som de forsikrede hos det private sygeforsikringsselskab repræsenterer, og HIA kan desuden justere procentsatsen under hensyntagen til, i hvilket omfang de forsikrede faktisk gør brug af helbredsydelserne (artikel 10 i RES, vejledningen til risikoudligningsordningen, s. 14).
That percentage has first to be determined according to the age and sex profile of the persons covered by each PMI insurer, and is liable to be adjusted by the HIA to reflect the extent to which those persons actually make use of the health services (Article 10 of the RES; RES guide, page 14).
Denne vægtningsfaktor for sundhedstilstand defineres i RES som en procentsats, som HIA »indimellem kan fastsætte« (bilag II til RES, punkt 1), og som kan gå fra 0 til 50%.
That adjustment factor, know as the ‘health status weight’, is defined in the RES as a percentage which the HIA ‘may from time to time determine’ (paragraph 1 of the Second Schedule to the RES) and which may be between 0 and 50%.
Kommissionen har i øvrigt udtrykkeligt anerkendt, at HIA »har beføjelse til at bestemme, i hvilket omfang der skal tages hensyn til denne faktor inden for rammerne af de opstillede kriterier på betingelse af, at HIA har godtgjort, at dette er begrundet i omstændigheder, som kan henføres til forskellene mellem de private sygeforsikringsselskabers risikoprofil, og at dette er i forsikringsselskabernes interesse«.
Moreover, the Commission explicitly recognises that the HIA ‘has the power to determine the extent to which this factor is taken into account, within prescribed parameters, subject to the HIA having established that this is warranted by circumstances relating to the differences in risk profiles between [PMI] insurers and is in the best overall interests of health insurance companies’.
For det andet har HIA pligt til at underrette sundhedsministeren om risikoforskellen og en skønsmæssig beføjelse til at anbefale, at risikoudjævningen skal udløses, såfremt risikoforskellen er på mellem 2 og 10% (artikel 10, stk. 4, i RES). Kommissionen har endvidere udtrykkeligt anerkendt denne skønsmæssige beføjelse.
Second, the HIA is required to report the deemed risk differential to the Minister for Health but has a discretion as to whether or not to recommend the commencement of risk equalisation if the differential is between 2 and 10% (Article 10(4) of the RES), a discretion which is also expressly recognised by the Commission.
For det tredje har sundhedsministeren en skønsmæssig beføjelse til at beslutte, at en sådan anbefaling fra HIA, som er baseret på en risikoforskel på mellem 2 og 10%, skal følges.
Third, the Minister for Health has a discretion as to whether to accept the HIA’s recommendation where the deemed risk differential is between 2 and 10%.
Selv når risikoforskellen overstiger 10%, og risikoudjævningen derfor i princippet skal udløses, kan sundhedsministeren fortsat udøve sin skønsmæssige beføjelse til at undersøge, om der foreligger gode grunde til ikke at udløse risikoudligningen (artikel 10, stk. 6 og 7, i RES).
Even if the deemed risk differential exceeds 10%, giving rise to the presumption that risk equalisation should be commenced, the Minister for Health could still exercise his discretion by considering whether there are good reasons for not commencing risk equalisation (Article 10(6) and (7) of the RES).
For det fjerde, når der træffes beslutning om udløsning af RES, skal også fastlæggelsen af tidspunktet for RES-betalingernes iværksættelse ske ved sundhedsministerens skønsmæssige beslutning herom (artikel 13 i RES).
Fourth, in the event of a decision activating the RES, the risk equalisation commencement day is also determined at the discretion of the Minister for Health (Article 13 of the RES).
For det femte skal HIA træffe skønsmæssig beslutning om beregningen af RES-betalingerne på grundlag af supplerende rapporter fra forsikringsselskaberne og under hensyntagen til risikoforskellen eller »markedsudjævningsprocentsatsen«, som i givet fald fastsættes efter anvendelse af vægtningsfaktoren for sundhedstilstand.
Fifth, the calculation of RES payments is carried out by the HIA, on a discretionary basis, on the basis of the further submission of returns by the insurers, taking into account the deemed risk differential or the ‘market equalisation percentage’ determined, where appropriate, after application of the ‘health status weight’ adjustment factor.
Sagsøgerne har på denne baggrund konkluderet, at beslutningen om at udløse RES og fastsættelsen af størrelsen af de RES-betalinger, som skal gennemføres, ikke hviler på objektive og gennemskuelige faktorer i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Altmarkdommen, nævnt ovenfor i præmis 89, men derimod i vid udstrækning afhænger af de irske myndigheders skønsmæssige beføjelse.
The applicants conclude from the foregoing that the decision to activate the RES and determination of the amount of the RES payments to be made are not based on objective and transparent factors within the meaning of the second Altmark condition but depend largely on the discretion of the Irish authorities.
Dette bekræftes af de tre rapporter, som HIA har godkendt siden 2003, hvori HIA fastslog, at der bestod risikoforskelle på mellem 3 og 10%, og at der ikke fandtes beviser for en tidligere eller nært forestående ustabilitet på markedet.
That is confirmed by the three reports adopted by the HIA since 2003 in which it found risk differentials of between 3 and 10% and concluded that there was no evidence of past or imminent instability on the market.
Af grunde, som sagsøgerne ikke kender, anbefales det i den tredje rapport at indføre RES-betalingerne.
For reasons unknown to the applicants, the third report none the less recommended commencement of RES payments.