natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Om anvendelsen af bestemmelserne vedrørende fri udveksling af tjenesteydelser på hospitalsydelser
The fact that hospital medical treatment is financed directly by the sickness insurance funds on the basis of agreements and pre-set scales of fees is not in any event such as to remove such
Det skal undersøges, om følgende omstændighed udgør en restriktion for den frie udveksling af
According to settled case-law, Article 59 of the Treaty precludes the application of any national rules which have the effect of making the provision of services between Member States more difficult than the provision of services purely within one Member State.
der har indgået overenskomst, i den medlemsstat, hvor vedkommende er medlem af en sygekasse, vil det efter sin natur kraftigt kunne begrænse de tilfælde, hvori der kan opnås en tilladelse.
proceedings deter, or even prevent, insured persons from applying to providers of medical services established in another Member State and constitute, both for insured persons and service providers, a barrier to freedom to provide services.
Det er derfor ubestridt, at i de fleste tilfælde skal godtgørelse i henhold til ZFW af hospitalsydelser leveret af institutioner beliggende i andre medlemsstater end den medlemsstat, hvori vedkommende er medlem af en sygekasse, således som det også er tilfældet for de i hovedsagerne omhandlede behandlinger, undergives en forhåndstilladelse, og at en sådan vil blive nægtet, såfremt de ovenfor anførte to krav ikke er opfyldt.
In the present case, while the ZFW does not deprive insured persons of the possibility of using a provider of services established in another Member State, it does nevertheless make reimbursement of the costs incurred in another Member State subject to prior authorisation and provides for such reimbursement to be refused where the two requirements referred to above are not satisfied.
tjenesteydelser i traktatens artikel 59's forstand: Sygeforsikringens godtgørelse af ydelser leveret af et hospital beliggende i en anden medlemsstat betinges af indhentelse af en forhåndstilladelse, der kun meddeles, for så vidt som den pågældende behandling er dækket af sygeforsikringsordningen i den medlemsstat, hvori vedkommende er medlem af en sygekasse, hvilket kræver, at behandlingen svarer til, hvad der anses for »sædvanligt i lægekredse«, og for så vidt som den forsikredes sygekasse har konstateret, at den lægelige behandling af den pågældende kræver, at han indlægges på det pågældende hospital, hvilket forudsætter fraværet af adækvat pleje, der rettidigt kan ydes af en behandlingsyder, der har indgået overenskomst i den medlemsstat, hvori vedkommende er medlem af en sygekasse.
Consequently, it is necessary to examine whether, in so far as they concern medical services provided within a hospital infrastructure, such as those at issue in the main proceedings, such rules can be objectively justified.
Til sammenligning gælder det, at den behandling, der gives i hospitaler - der har indgået overenskomst og er beliggende i Nederlandene -som udgør størstedelen af den hospitalsbehandling, der gives i denne medlemsstat til de forsikrede, som er omfattet af ZFW, godtgøres af sygekasserne uden at være underkastet en ordning med forhåndstilladelse.
Overriding considerations which may be relied on to justify barriers to the exercise of freedom to provide services in the sphere of hospital treatment
Det bemærkes herved, at det følger af Domstolens faste praksis, at traktatens artikel 59 er til hinder for anvendelse af nationale bestemmelser, som bevirker, at levering af tjenesteydelser mellem medlemsstater bliver vanskeligere end levering af tjenesteydelser internt i en medlemsstat.
As regards the first of those requirements, namely that the proposed treatment must be treatment covered by the ZFW, in other words treatment which can be regarded as 'normal in the professional circles concerned', it is sufficient to point out that by its very essence such a condition is liable to lead to refusals of authorisation.
Det fremgår af det ovenfor anførte, at en ordning som den i hovedsagerne omhandlede afholder eller endog forhindrer de socialt forsikrede fra at rette henvendelse til personer, der leverer lægelige tjenesteydelser, og som er etableret i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvori vedkommende er tilsluttet en sygekasse, og udgør såvel for de forsikrede som for tjenesteyderne en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser.
As all the governments which have submitted observations to the Court have pointed out, the Court has held that it cannot be excluded that the possible risk of seriously undermining a social security system's financial balance may constitute an overriding reason in the general interest capable of justifying a barrier to the principle of freedom to provide services.
I det foreliggende tilfælde skal det bemærkes, at selv om ZFW ganske vist ikke fratager de forsikrede muligheden for at benytte en tjenesteyder, der er etableret i en anden medlemsstat, forholder det sig dog således, at denne lov stiller krav om forhåndtilladelse som betingelse for godtgørelse af afholdte udgifter, og at den desuden foreskriver, at en sådan tilladelse kan nægtes, når de to krav, som er anført ovenfor, ikke er opfyldt.
As regards the second requirement, namely that provision of hospital treatment in another Member State must be a medical necessity, which will be the case only if adequate treatment cannot be obtained without undue delay in contracted hospitals in the Member State in which the person seeking treatment is insured, this requirement by its very nature will severely limit the circumstances in which such authorisation can be obtained.
Det skal herefter undersøges, om en sådan ordning kan være objektivt begrundet for så vidt angår lægelige tjenesteydelser som de i hovedsagerne omhandlede, der leveres inden for hospitalssektoren.
The Court has likewise recognised that, as regards the objective of maintaining a balanced medical and hospital service open to all, that objective, even if intrinsically linked to the method of financing the social security system, may also fall within the derogations on grounds of public health under Article 56 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 46 EC), in so far as it contributes to the attainment of a high level of health protection.
De krav, der kan påberåbes som begrundelse for hindringerfor den frie udveksling af tjenesteydelser på området for hospitalsydelser
It is therefore accepted that in the majority of cases the assumption of costs, under the ZFW, of hospital treatment provided by establishments in Member States other than the Member State in which a person is insured will have to be subject to prior authorisation, as is indeed the case for the treatment at issue in the main proceedings, and that this authorisation will be refused if the two requirements set out above are not satisfied.
For så vidt angår det første af disse krav, nemlig at den påtænkte behandling udgør en ydelse dækket af ZFW, dvs. at den kan anses for »sædvanlig i lægekredse«, er det tilstrækkeligt at fastslå, at en sådan betingelse i det væsentlige kan føre til afslag på ansøgninger om tilladelse.
The Court has further held that Article 56 of the Treaty permits Member States to restrict the freedom to provide medical and hospital services in so far as the maintenance of treatment capacity or medical competence on national territory is essential for the public health, and even the survival of, the population.
Alene den nøjagtige hyppighed af sådanne afslag, men ikke deres eksistens, er udtryk for den fortolkning, som anlægges med hensyn til begreberne »sædvanlig« og »lægekredse«.
By comparison, treatment provided in contracted hospitals situated in the Netherlands, which represents the greater part of the hospital treatment provided there to persons covered by the ZFW, is paid for by the sickness insurance funds without any prior authorisation being required.
Det bemærkes, således som det navnlig er blevet anført af alle de regeringer, der har indgivet indlæg til Domstolen, at denne tidligere har fastslået, at det ikke kan udelukkes, at en risiko for et alvorligt indgreb i den sociale sikringsordnings økonomiske ligevægt kan udgøre et tvingende alment hensyn, som kan
It is therefore necessary to determine whether the national rules at issue in the main proceedings can actually be justified in the light of such overriding reasons and, in such a case, in accordance with settled case-law, to make sure that they do not exceed what is objectively necessary for that purpose and that the same result cannot be achieved by less restrictive rules.
For så vidt angår det andet krav, nemlig at ydelsen af hospitalsbehandling i en anden medlemsstat skal opfylde et lægeligt behov, hvilket kun er tilfældet, såfremt der ikke rettidigt kan fås en adækvat behandling hos hospitaler,
It follows from the foregoing considerations that rules such as those at issue in the main
begrunde en begrænsning af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser.
The prior authorisation requirement overriding considerations examined and must satisfy the requirement of proportionality referred to above.
For det første forfølger den formålet med at sikre, at der på den pågældende medlemsstats område er en tilstrækkelig og vedvarende adgang til et afbalanceret udbud af gode hospitalsydelser.
As observed above, the rules at issue in the main proceedings subject the grant of authorisation to the condition that the proposed medical or surgical treatment can be regarded as 'normal in the professional circles concerned'.
Domstolen har endvidere med hensyn til formålet om at opretholde en stabil læge- og hospitalstjeneste, som alle har adgang til, udtalt, at selv om dette formål hænger nært sammen med ordningen for finansiering af den sociale sikringsordning, kan det også være omfattet af undtagelserne af hensyn til den offentlige sundhed i henhold til EF-traktatens artikel 56 (efter ændring nu artikel 46 EF), i det omfang det bidrager til at opnå et højt niveau for beskyttelse af sundheden.
As regards the prior authorisation requirement to which the ZFW subjects the assumption of the costs of treatment provided in another Member State by a non-contracted care provider, the Court accepts, as all the governments which have submitted observations have argued, that, by comparison with medical services provided by practitioners in their surgeries or at the patient's home, medical services provided in a hospital take place within an infrastructure with, undoubtedly, certain very distinct characteristics.
For det andet er den en del af en vilje til at sikre styring af omkostninger og til i videst muligt omfang at undgå ethvert spild af økonomiske, tekniske og menneskelige ressourcer. Et sådant er faktisk så meget desto mere skadeligt, som det er ubestridt, at hospitalssektoren er forbundet med betydelige omkostninger og skal opfylde stigende behov, mens de økonomiske ressourcer, der kan anvendes til sundhedsbehandling, ikke, uanset den anvendte finansieringsmetode, er ubegrænsede.
It is thus well known that the number of hospitals, their geographical distribution, the mode of their organisation and the equipment with which they are provided, and even the nature of the medical services which they are able to offer, are all matters for which planning must be possible.
Domstolen har endvidere fastslået, at traktatens artikel 56 tillader medlemsstaterne at begrænse den frie udveksling af læge- og hospitalsydelser, i det omfang opretholdelse af behandlingsmuligheder eller en lægelig kompetence på det nationale territorium er væsentlig for den offentlige sundhed eller endog for befolkningens overlevelse.
It should be emphasised at the outset that, under Article 3 of the Verstrekkingenbesluit, this condition applies generally to the assumption of costs, under the ZFW, of all medical and surgical treatment, so that in principle it applies regardless of whether the proposed treatment is to be provided in a contracted establishment or outside such an establishment, within the Netherlands or outside the Netherlands.
Under denne dobbelte synsvinkel forekommer det krav, hvorefter den nationale sociale sikringsordnings godtgørelse af udgifter forbundet med hospitalsbehandling ydet i en anden medlemsstat er betinget af en forhåndstilladelse, at være en foranstaltning, der er både nødvendig og rimelig.
As may be seen, in particular, from the contracting system involved in the main proceedings, this kind of planning therefore broadly meets a variety of concerns.
Det må derfor undersøges, om den i hovedsagerne omhandlede nationale ordning faktisk kan begrundes med henblik på sådanne tvingende hensyn, og det må i et sådant tilfælde i overensstemmelse med Domstolens faste praksis sikres, at den ikke overskrider, hvad der er objektivt nødvendigt med henblik på dette formål, og at samme resultat ikke kan nås ved hjælp af mindre indgribende regler.
With that point in mind, it should also be remembered, as already stated above, that it is for the legislation of each Member State to organise its national social security system and in particular to determine the conditions governing entitlement to benefits.
Selv om fællesskabsretten på grund af de nævnte hensyn ikke i princippet er til hinder for en ordning med forhåndstilladelse, er det ikke desto mindre nødvendigt, at de betingelser, der fastsættes for meddelelse af en sådan tilladelse, er berettigede med henblik på de nævnte krav, og at de opfylder det krav om proportionalitet, som er anført ovenfor.
The Court has thus held, in particular, that it is not in principle incompatible with Community law for a Member State to establish, with a view to achieving its aim of limiting costs, limitative lists excluding certain products from reimbursement under its social security scheme.
Den betingelse, som er forbundet med den påtænkte behandlings sædvanlige karakter
For another thing, it assists in meeting a desire to control costs and to prevent, as far as possible, any wastage of financial, technical and human resources.
Som anført ovenfor fastsætter den i hovedsagerne omhandlede ordning som betingelse for meddelelse af tilladelse, at den påtænkte lægelige eller kirurgiske behandling anses for »sædvanlig i lægekredse«.
From both those perspectives, a requirement that the assumption of costs, under a national social security system, of hospital treatment provided in another Member State must be subject to prior authorisation appears to be a measure which is both necessary and reasonable.
Med hensyn til det krav om forhåndstilladelse, som ZFW foreskriver for godtgørelse af udgifter til behandling ydet i en anden medlemsstat af en behandlingsyder, der ikke har indgået overenskomst, må det erkendes, således som det er blevet anført af alle de regeringer, der har indgivet indlæg til Domstolen, at i sammenligning med de lægelige ydelser, der leveres af praktiserende læger i deres praksis eller i patientens hjem, indgår de lægelige ydelser, der leveres i et hospital, i en ramme, der frembyder ubestridelige særegenheder.
The same principle must apply to medical and hospital treatment when it is a matter of determining which treatments will be paid for by the social security system of the Member State concerned. It follows that Community law cannot in principle have the effect of requiring a Member State to extend the list of medical services paid for by its social insurance system: the fact that a particular type of medical treatment is covered or not covered by the sickness insurance schemes of other Member States is irrelevant in this regard.
Det er således almindelig kendt, at antallet af hospitaler, deres geografiske spredning, deres indretning og det udstyr, som de er forsynet med, eller endog arten af de lægelige ydelser, som de skal tilbyde, skal kunne gøres til genstand for planlægning.
Although, for the considerations set out above, Community law does not in principle preclude a system of prior authorisation, the conditions attached to the grant of such authorisation must none the less be justified with regard to the
Det bemærkes indledningsvis, at i henhold til artikel 3 i Verstrekkingenbesluit gælder denne betingelse generelt for godtgørelse i henhold til ZFW af udgifter til al lægelig og kirurgisk behandling, således at den i princippet finder anvendelse uafhængigt af, om den påtænkte
It follows from the Court's case-law that the list of medicinal preparations excluded from reimbursement must be drawn up in accordance with Article 30 of the EC Treaty (now, after
behandling skal gives i en institution, med hvilken der er indgået overenskomst, eller uden for en sådan institution, på nederlandsk område eller uden for dette område.
amendment, Article 28 EC) and that this will be so only where the list is drawn up in accordance with objective criteria, without reference to the origin of the products.
Med dette forbehold bemærkes, således som det allerede er anført i denne doms præmis 44 og 45, at det tilkommer hver medlemsstat i lovgivningen at udforme den nationale sociale sikringsordning og bl.a. at fastsætte de betingelser, som giver ret til ydelser.
If, on the other hand, the condition that treatment must be regarded as 'normal' is extended in such a way that, where treatment is sufficiently tried and tested by international medical science, the authorisation sought under the ZFW cannot be refused on that ground, such a condition, which is objective and applies without distinction to treatment provided in the Netherlands and to treatment provided abroad, is justifiable in view of the need to maintain an adequate, balanced and permanent supply of hospital care on national territory and to ensure the financial stability of the sickness insurance system, so that the restriction of the freedom to provide services of hospitals situated in other Member States which might result from the application of that condition does not infringe Article 59 of the Treaty.
En sådan ordning med forudgående administrativ tilladelse skal endvidere være baseret på et proceduremæssigt system, som er let tilgængeligt og egnet til at sikre de berørte, at deres ansøgning bliver behandlet objektivt og upartisk inden for en rimelig frist, idet eventuelle afslag på tilladelser desuden skal kunne anfægtes under et søgsmål.
It likewise follows from settled case-law that a scheme of prior authorisation cannot legitimise discretionary decisions taken by the national authorities which are liable to negate the effectiveness of provisions of Community law, in particular those relating to a fundamental freedom such as that at issue in the main proceedings.
Domstolen har således udtalt, at det i princippet ikke er uforeneligt med fællesskabsretten, at en medlemsstat søger at gennemføre besparelser ved hjælp af udtømmende lister, der indebærer, at visse lægemidler udelukkes fra socialsikringens refusionsordning.
Therefore, in order for a prior administrative authorisation scheme to be justified even though it derogates from such a fundamental freedom, it must, in any event, be based on objective, non-discriminatory criteria which are known in advance, in such a way as to circumscribe the exercise of the national authorities' discretion, so that it is not used arbitrarily.
I de foreliggende tilfælde fremgår det både af de indlæg, der er blevet fremført for den forelæggende ret, og som er kommet til udtryk i det første spørgsmåls litra b), og af indlæggene for Domstolen, at udtrykket »sædvanligt i lægekredse« kan gøres til genstand for forskellige fortolkninger, alt efter om man antager, at der alene skal henses til, hvad der anses for sædvanligt i nederlandske lægekredse, hvilket under hensyn til forelæggelseskendelsen synes at være den løsning, som den nationale retspraksis foretrækker, eller modsat, hvad der anses for sædvanligt på grundlag af den internationale lægevidenskabs udviklingstrin og den lægelige standard, der generelt accepteres på internationalt niveau.
Such a prior administrative authorisation scheme must likewise be based on a procedural system which is easily accessible and capable of ensuring that a request for authorisation will be dealt with objectively and impartially within a reasonable time and refusals to grant authorisation must also be capable of being challenged in judicial or quasi-judicial proceedings.
Det samme princip skal finde anvendelse med hensyn til læge- og hospitalsbehandling, når det drejer sig om at fastslå de former for behandling, der giver anledning til godtgørelse fra vedkommende medlemsstats sociale sikringsordning. Det fremgår heraf, at fællesskabsretten i princippet ikke kan have til virkning at tvinge en medlemsstat til at udvide listen over de lægelige ydelser, der godtgøres af dens sociale beskyttelsessystem, og at den omstændighed, at en lægebehandling er dækket eller ikke er dækket af andre medlemsstaters sygeforsikringsordning, herved er irrelevant.
Further, where, as in the present case, a Member State decides that medical or hospital treatment must be sufficiently tried and tested before its cost will be assumed under its social security system, the national authorities called on to decide, for authorisation purposes, whether hospital treatment provided in another Member States satisfies that criterion must take into consideration all the relevant available information, including, in particular, existing scientific literature and studies, the authorised opinions of specialists and the fact that the proposed treatment is covered or not covered by the sickness insurance system of the Member State in which the treatment is provided.
Det fremgår af Domstolens retspraksis, at udfærdigelsen af listen over lægemidler, der ikke kan godtgøres, skal ske under overholdelse af EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), og at dette kun er tilfældet, såfremt en sådan liste udfærdiges på grundlag af objektive kriterier, som er uafhængige af produkternes oprindelse.
In the present two cases, it is clear from the arguments submitted to the national court, reflected in part (b) of the first preliminary question, and from the observations submitted to the Court that the expression *normal in the professional circles concerned' is open to a number of interpretations, depending, in particular, on whether it is considered that regard should be had to what is considered normal only in Netherlands medical circles, which, to judge by the order for reference, seems to be the interpretation favoured by the national court or, on the other hand, to what is considered normal according to the state of international medical science and medical standards generally accepted at international level.
Såfremt betingelsen vedrørende den »sædvanlige« karakter af en behandling udvides således, at når en behandling er tilstrækkelig efterprøvet og godkendt af den internationale lægevidenskab, kan en ansøgning om tilladelse i henhold til ZFW ikke afslås af den grund, må det derimod antages, at en sådan betingelse, som er objektiv og finder anvendelse uden forskel på indenlandsk og udenlandsk behandling, kan begrundes under hensyn til nødvendigheden af, at der på det nationale område opretholdes et tilstrækkeligt, afbalanceret og vedvarende udbud af hospitalsydelser, og nødvendigheden af at sikre den økonomiske stabilitet i sygeforsikringsordningen, således at den restriktion for den frie udveksling af tjenesteydelser for hospitaler, der er beliggende
It can be concluded that the condition concerning the necessity of the treatment, laid down by the rules at issue in the main proceedings, can be justified under Article 59 of the Treaty, provided that the condition is construed to the effect that authorisation to receive treatment in another Member State may be refused on that ground only if the same or equally effective treatment can be obtained without undue delay from an establishment with which the insured person's sickness insurance fund has contractual arrangements.