natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det andet anbringendes første led og det fjerde anbringende
First part of the second plea and fourth plea
I modsætning til det af den nederlandske regering i stævningen anførte, udgør medlemsstatens afholdelse af 50% af udgifterne ikke en tilstrækkelig sikkerhed for, at myndighederne dér ikke overskrider grænserne for, hvad der er nødvendigt og hensigtsmæssigt til bekæmpelse af en epizooti.
Contrary to what the Netherlands Government claims in its application, the fact that the Member State assumes 50% of the expenditure does not constitute a sufficient precaution against the authorities of that State exceeding the limits of what is necessary and appropriate to combat an epizootic.
Selv om det er korrekt, at denne fordeling af udgifterne tilskynder til at holde disse så lave som muligt, er Kommissionen ikke i henhold til fællesskabsbestemmelserne forpligtet til at afholde 50% af udgifterne, uanset om disses størrelse er godtgjort.
Although it is true that that way of apportioning the costs provides an incentive to keep the costs as low as possible, the Community legislation does not require the Community to contribute 50% of the expenditure, independently of the justification for their amount.
Kommissionen kan, når en medlemsstats myndigheder i forbindelse med bekæmpelsen af en epizooti har begået fejl, der har medført udgifter, som medlemsstaten må bære ansvaret for, reducere Fællesskabets tilskud med det beløb, som svarer til disse fejl.
Where the authorities of a Member State have made errors in the fight against an epizootic which have entailed costs for which the Member State must assume responsibility, the Commission may reduce the Community subsidy by the amount corresponding to those errors.
Det første anbringende og det andet anbringendes andet led
First plea and second part of the second plea
Generaladvokaten har i punkt 71 ff. i forslaget til afgørelse redegjort for, hvorfor hun er af den opfattelse, at det ikke af de af Kommissionen fremførte klagepunkter af såvel teknisk karakter (punkt 71-136) som administrativ og økonomisk karakter (punkt 137-183) fremgår, at Kommissionen har foretaget et åbenbart urigtigt skøn.
At point 71 of her Opinion, the Advocate General has stated her reasons for concluding that both the technical complaints (points 71 to 136) and the administrative and financial complaints (points 137 to 183) put forward by the Commission reveal no manifest error of assessment on the Commission's part.
De af Kommissionen beregnede økonomiske konsekvenser er betydeligt større end den anvendte korrektion, hvilket viser, at Kommissionen på behørig vis har taget hensyn til de uundgåelige fejl i forbindelse med udøvelsen af den handlefrihed, som tilkommer hver medlemsstat, samt til den særligt komplekse karakter af den pågældende epizooti af klassisk svinepest.
The financial consequences calculated by the Commission are much higher than the adjustment made, which shows that the Commission took due account of the inevitable errors associated with the exercise of the latitude recognised to each Member State and also the particular complexity of the epizootic of classical swine fever in question.
Heraf følger, at proportionalitetsprincippet ikke blev tilsidesat, og at det tredje anbringende ligeledes må forkastes.
It follows that there has been no infringement of the principle of proportionality and that the third plea must also be rejected.
Kongeriget Nederlandene betaler sagens omkostninger.*
Orders the Kingdom of the Nemerlands to pay the costs.'
Præjudiciel »Moms — artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b) og c), i sjette direktiv 77/388/EØF —fritagelse — psykoterapeutiske behandlinger foretaget i et ambulatorium af uddannede psykologer, der ikke er læger, hos en privatretlig stiftelse, der er anerkendt som almennyttig — direkte virkning* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (VAT - Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Directive 77I3881EEC - Exemption -Psychotherapeutic treatment given in an out-patient facility provided by a foundation governed by private law (charitable establishment) employing qualified psychologists who are not doctors — Direct effect) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 14. december 2000 har Bundesfinanzhof stillet fire præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 13, punkt A stk. 1, litra b) og c), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977.
By order of 14 December 2000 the Bundesfinanzhof (Federal Finance Court) referred to the Court for a preliminary ruling four questions on the interpretation of Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Ifølge forelæggelseskendelsen har stiftelsen til formål at fremme klinisk psykologi.
According to the order for reference, its object is to develop the practice of clinical psychology.
Den tilstræber at forbedre behandlingsmetoderne ved grund- og anvendt forskning inden for klinisk psykologi.
It also aims to improve methods of treatment through theoretical and practical research in clinical psychology.
Dornier drev med henblik herpå et ambulatorium, hvor uddannede psykologer, der var ansat af stiftelsen, udførte psykoterapeutisk behandling af patienterne.
For those purposes, it maintains an out-patient facility in which patients are given psychotherapeutic treatment by qualified psychologists employed by the foundation.
De uddannede psykologer, der var ansat af Dornier i 1990, var ikke læger.
In 1990, the qualified psychologists employed by the foundation were not doctors.
De havde imidlertid tilladelse til at praktisere i medfør af Heilpraktikergesetz (lov om naturlæger) og havde videreuddannet sig til psykoterapeuter.
However, they were licensed to practise under the Heilpraktikergesetz (Law on Lay Practitioners) and had received further education to qualify as psychotherapists.
I 1990 blev mere end 40% af Dorniers ydelser til sikrede i henhold til den lovbestemte sociale sikring foretaget til fordel for modtagere af socialhjælp eller til pensionsberettigede.
More than 40% of the services Dornier provided in 1990 were for persons insured under the compulsory social insurance scheme, for persons in receipt of social assistance or for persons entitled to maintenance or a pension.
Desuden varetoges direktionsog bestyrelsesmedlemsopgaverne af psykoterapeuter, der havde tilladelse til at praktisere som naturlæger (»Heilpraktiker«).
In addition, the board members and principal employees were psychotherapists who were licensed as lay practitioners ('Heilpraktiker1).
Finanzamt pålagde Dorniers ydelser i 1990 moms efter den nedsatte sats i henhold til § 12, stk. 2, nr. 8, i Umsatzsteuergesetz 1980 (den tyske lov om omsætningsafgift, herefter »UStG«).
In 1990, the Finanzamt taxed the services supplied by Dornier at a reduced rate of VAT under Paragraph 12(2)(8) of the Umsatzsteuergesetz 1980 (Law on Turnover Tax; 'the UStG').
Finanzamt var i modsætning til Dornier af den opfattelse, at ydelserne ikke kunne fritages for betaling af den nævnte afgift i medfør af UStG's § 4, nr. 16, litra c).
Disagreeing with Dornier, it took the view that those services were not exempt from tax under Paragraph 4(16)(c) of the UStG.
Dornier anlagde sag til prøvelse af afgiftsansættelsen for 1990 ved Hessisches Finanzgericht, Kassel (Tyskland).
Dornier contested its tax assessment for 1990 before the Hessisches Finanzgericht (Finance Court, Hesse), Kassel (Germany).
Hessisches Finanzgericht fandt, at en anvendelse af UStG's § 4, nr. 16, litra c), der går ud over dens ordlyd, hverken var påkrævet efter sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), eller ud fra forfatningsretlige synspunkter.
The Hessisches Finanzgericht took the view that neither Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive nor constitutional considerations required that Paragraph 4(16)(c) of the UStG be applied more broadly than its wording entailed.
Finanzgericht frifandt herefter sagsøgte.
It accordingly rejected the claim.
Det er under disse omstændigheder, at Dornier iværksatte revisionsanke til Bundesfinanzhof, der besluttede at udsætte sagen og forelægge Domstolen fire præjudicielle spørgsmål.
Dornier appealed against this judgment to the Bundesfinanzhof. The latter stayed the proceedings and referred four questions to the Court for a preliminary ruling.
Det bemærkes indledningsvis, at det tredje spørgsmål vedrørende fortolkningen af sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), i det væsentlige er identisk med et spørgsmål, som Domstolen allerede har besvaret.
The Court finds, as a preliminary point, that the third question referred, concerning the interpretation of Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, is substantively identical to a question on which the Court has already ruled.
Svaret på dette spørgsmål har interesse for behandlingen af det første spørgsmål, der vedrører fortolkningen af artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b).
The answer to that question is pertinent to the examination of the first question, which concerns the interpretation of letter (b) of the same provision.
Under disse omstændigheder skal det tredje spørgsmål besvares først.
Accordingly, it is appropriate to examine the third question first.
Den forelæggende ret ønsker med det tredje spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om de psykoterapeutiske behandlinger, der udføres af Dornier, kan momsfritages i medfør af sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), henset dels til det neutralitetsprincip, der er uadskillelig forbundet med det fælles momssystem, dels til, at de samme behandlinger kunne have været fritaget, såfremt de var blevet udført af psykoterapeuter ansat af Dornier, der ikke handlede som sådanne, men som selvstændige afgiftspligtige.
By its third question, the national court asks the Court whether the psychotherapeutic treatment provided by Dornier may be exempted from VAT under Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive, having regard, first, to the principle of neutrality inherent in the common system of VAT and, second, to the fact that the same treatment could have been provided on a tax-exempt basis by psychotherapists employed by Dornier if they had provided it not as employees but as self-employed taxable persons.
Domstolen har i denne forbindelse udtalt, at afgiftsfritagelsen i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra c), ikke afhænger af den retlige organisationsform for den afgiftspligtige, der udfører de lægelige eller dertil knyttede ydelser, der er nævnt heri.
The Court has held that the exemption envisaged in Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive is not dependent on the legal form of the taxable person supplying the medical or paramedical services referred to in that provision.
Den forelæggende ret ønsker med det første spørgsmål nærmere bestemt oplyst, om momsfritagelsen efter sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A stk. 1, litra b), finder anvendelse på psykoterapeutiske behandlinger foretaget i en privatretlig stiftelses ambulatorium af uddannede psykologer, der er ansat af stiftelsen, og som har en tilladelse til at udføre disse behandlinger, men som ikke er autoriserede som læger.
By its first question, the national court essentially asks whether the exemption from VAT provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive applies to psychotherapeutic treatment given in the out-patient facility of a foundation governed by private law by qualified psychologists employed by the foundation who are licensed to carry out such treatment but are not doctors.
Det er ubestridt i den foreliggende sag, at psykoterapeutiske behandlinger, der er udført i Dorniers ambulatorium af uddannede psykologer, sædvanligvis er ydelser, der er udført over for modtagerne som et mål i sig selv og ikke som et middel for disse til på de bedst mulige betingelser at udnytte andre ydelser.
In this case, it is common ground that the psychotherapeutic treatment given in Dornier's out-patient facility by qualified psychologists generally constitutes services provided to the patients as an end in themselves and not as a means of better enjoying other types of services.
For så vidt som behandlingerne ikke har en sekundær karakter i forhold til en hospitalsbehandling eller pleje, udgør de ikke i transaktioner i »nær tilknytning« til de fritagne ydelser i medfør af sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b).
In so far as that treatment is not ancillary to hospital or medical care, it is not an activity 'closely related' to services exempted under Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive.
Det bemærkes derfor, at psykoterapeutiske behandlinger udført i en privatretlig stiftelses ambulatorium af uddannede psykologer, der ikke er læger, kun henhører under begrebet »transaktioner i nær tilknytning« til hospitalsbehandling eller pleje i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), når behandlingerne faktisk ydes som sekundære ydelser til hospitalsbehandling eller pleje af modtagerne, hvilket er hovedydelsen.
Accordingly, the Court finds that psychotherapeutic treatment given in an out-patient facility of a foundation governed by private law by qualified psychologists who are not doctors is an activity 'closely related' to hospital or medical care within the meaning of Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive only when such treatment is actually given as a service ancillary to the hospital or medical care received by the patients in question and constituting the principal service.
Ordet »pleje« i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), skal fortolkes således, at det dækker den i litra c) omhandlede behandling af personer i sin helhed, herunder ydelser, der udføres af personer, der ikke er læger, men som udfører til lægegerningen knyttede ydelser, såsom psykoterapeutiske behandlinger, der udføres af uddannede psykologer.
The term 'medical care' in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive must be interpreted as covering all provision of medical care envisaged in letter (c) of the same provision, including services provided by persons who are not doctors but who provide paramedical services, such as psychotherapeutic treatment given by qualified psychologists.
Den forelæggende ret ønsker med det andet spørgsmål at få oplyst, dels om udtrykket »andre lignende behørigt anerkendte institutioner« i sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), forudsætter en formel anerkendelsesprocedure af en privatretlig stiftelses ambulatorium, eller om anerkendelsen af en sådan institution ligeledes f.eks. kan følge af den omstændighed, at udgifterne til de behandlinger, der udføres i institutionen, overtages af de sociale sikringsinstitutioner i henhold til ordninger, som gælder fælles for hospitaler, centre for lægebehandling samt andre institutioner, dels om den omstændighed, at de sociale sikringsinstitutioner ikke eller kun delvis godtgør modtagernes udgifter ved behandlingerne, begrunder, at fritagelsen bortfalder.
By its second question, the national court asks, first, whether the term 'other duly recognised establishments of a similar nature' in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive presupposes a formal recognition procedure of an out-patient facility of a foundation governed by private law or whether recognition of such an establishment may also derive, for example, from the fact that the cost of treatment given there is assumed by the social security authorities in accordance with applicable rules, which apply equally to hospitals, centres for medical treatment and other establishments. Second, it asks whether the fact that the social security authorities do not reimburse, or only partially reimburse, patients for the cost of such treatment justifies the preclusion of the exemption.
Det tilkommer i hovedsagen den forelæggende ret henset til disse forhold i deres helhed at afgøre, om afslaget på at anerkende Dornier med henblik på fritagelse efter sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), medfører en tilsidesættelse af ligebehandlingsprincippet i forhold til andre erhvervsdrivende, der udfører de samme ydelser under lignende forhold, eller ej.
In the case in the main proceedings, it is therefore for the national court to determine, in the light of all of those factors, whether the refusal to recognise Dornier for the purposes of the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive gives rise to an infringement of the principle of equal treatment as compared to other operators providing the same treatment in comparable situations.
Selv om Dorniers situation i denne forbindelse ligner andre erhvervsdrivendes, der udfører de samme behandlinger, begrunder den omstændighed, at omkostningerne ved disse ydelser ikke overtages helt af de sociale sikringsinstitutioner, ikke en forskelsbehandling mellem tjenesteyderne for så vidt angår momspålæggelsen.
If Dormer's situation is comparable in this respect to that of other operators providing the same treatment, the mere fact that the cost of that treatment is not fully covered by the social security authorities does not justify a difference in the treatment of providers for VAT purposes.
Den forelæggende ret ønsker med det fjerde spørgsmål oplyst, om sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A stk. 1, litra b) og c), under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende kan påberåbes af en afgiftspligtig ved en national ret med henblik på at opnå fritagelse af de ydelser, som den afgiftspligtige udfører.
By its fourth question, the national court asks whether, in circumstances such as those in the main proceedings, the provisions of Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Directive may be relied on by a taxable person before a national court in order to obtain an exemption for treatment provided by it.
Det følger af svaret på det andet spørgsmål, at nationale bestemmelser om anerkendelse af en institution med henblik på fritagelse efter sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A stk. 1, litra b), indeholder en restriktion, der er uforenelig med betingelserne i denne bestemmelse.
In the present case, it follows from the answer given to the second question that the national rules pertaining to recognition of an establishment for the purposes of the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive contain a restriction incompatible with the terms of that provision.
Den afgiftspligtige kan således påberåbe sig sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A stk. 1, litra b), direkte ved en national ret for at gøre indsigelse mod anvendelsen af den nationale retsregel, der kræver, at ydelserne udføres under lægetilsyn.
The taxable person may therefore rely directly, in the national court, on Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive to contest the application of a rule of national law requiring that the treatment be provided under medical supervision.
Det følger imidlertid ligeledes af svaret på det andet spørgsmål, at den nationale ret, for at den afgiftspligtige kan anses for at være »en anden lignende behørigt anerkendt institution« og således være momsfritaget efter sjette momsdirektivs artikel 13, punkt A stk. 1, skal afgøre, om den afgiftspligtige, henset til alle relevante forhold og navnlig de faktiske omstændigheder i hovedsagen, opfylder alle betingelserne for anvendelse af fritagelsen.
However, it also follows from the answer to the second question that, in order for it to obtain recognition as an 'other duly recognised establishment of a similar nature' and thus to benefit from the exemption provided for in Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive, the national court must determine, in the light of all the relevant factors, in particular the circumstances of the case in the main proceedings, whether the taxable person satisfies the conditions of application of that exemption.
Derimod skal ordet »pleje* i bestemmelsen fortolkes således, at det dækker den i litra c) omhandlede behandling af personer i sin helhed, herunder ydelser, der udføres af personer, der ikke er læger, men som udfører til lægegerningen knyttede ydelser, såsom psykoterapeutiske behandlinger, der udføres af uddannede psykologer.
However, the term "medical care" in that provision must be interpreted as covering all provision of medical care envisaged in letter (c) of the same provision, including services provided by persons who are not doctors but who give paramedical services, such as psychotherapeutic treatment given by qualified psychologists.
2) Anerkendelsen af en institution i artikel 13, punkt A, stk. 1, litra b), i sjette momsdirektiv 77/388'sforstand forudsætter ikke en formel anerkendelsesprocedure, og anerkendelsen skal ikke nødvendigvis følge af nationale bestemmelser af afgiftsmæssig karakter.
Recognition of an establishment for the purposes of Article 13A(l)(b) of the Sixth Directive 77/388 does not presuppose a formal recognition procedure; nor must such recognition necessarily derivepom national tax law provisions.
Når de nationale bestemmelser om anerkendelse indeholder restriktioner, der går ud over grænserne for den skønsbeføjelse, der er tildelt medlemsstaterne ved bestemmelsen, tilkommer det den nationale ret at afgøre, om en afgiftspligtig henset til alle de relevante
Where the national rules pertaining to recognition contain restrictions which exceed the limits of the discretion allowed to Member States under that provision, it is for the national court to determine, in the light of au the relevant facts, whether a taxable person must none the less be
forhold alligevel skal betragtes som »en anden lignende behørigt anerkendt institution* i bestemmelsens forstand
regarded as an "other duty recognised establishment of a similar nature* within the meaning of that provision.
Da afgiftsfritagelsen i artikel 13, punkt A, stk 1, litra c), i sjette momsdirektiv 77/388 ikke afhænger af den retlige organisationsform for den afgiftspligtige, der udfører de lægelige euer dertil knyttede ydelser, der er nævnt heri, kan psykoterapeutiske behandlinger udført af en privatretlig stiftelse af psykoterapeuter, der er ansat af stiftelsen, fritages.
Since the exemption envisaged in Article 13A(l)(c) of the Sixth Directive 77/388 is not dependent on the legal form of the taxable person providing the medical or paramedical services referred to in that provision, psychotherapeutic treatment provided by a foundation governed by private law and given by psychotherapists employed by the foundation may benefit from that exemption.
4) Artikel 13, punkt A, stk 1, litra b) og c), i sjette momsdirektiv 77/388 kan under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende påberåbes af en afgiftspligtig ved en national ret med henblik på at gøre indsigelse mod anvendelsen af en national bestemmelse, der er uforenelig med denne bestemmelse.*
In circumstances such as those in the main proceedings, Article 13A(l)(b) and (c) of the Sixth Directive 77/388 may be relied on by a taxable person before a national court in order to contest the application of rules of national law which are incompatible with mat provision.'
Generaladvokat C. Stix-Hackl fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Femte Afdeling') den 10. december 2002.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 10 December 2002.
Sag C-311/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Kongeriget Nederlandene Social sikring af vandrende arbejdstagere og selvstændige erhvervsdrivende
It is for the national court to establish, in the light of all relevant factors, whether the taxable person is a "duly recognised establishment of a similar nature" within the meaning of Article 13(A)(1)(b) of the Sixth Directive.
»Traktatbrud — social sikring - artikel 69 og 71 i forordning (EØF) nr. 1408/71 —ydelser ved arbejdsløshed —grænsearbejdere —fortsat ret til ydelser, når den arbejdsløse søger beskæftigelse i en anden medlemsstat* (Femte Afdeling)
(2) The exemption envisaged by Article 13(A)(1)(c) of the Sixth Directive 77/388/EEC is not dependent on the legal form of the taxable person supplying the medical or paramedical services referred to in that provision.