natgillin/translations-raw huggingface dataset:
GENERALADVOKAT BOTS STILLINGTAGEN — SAG C-66/08 person er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende medlemsstat.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 person concerned is a national or resident of the executing Member State.
kun kan ske med den pågældende persons samtykke, mens det i IRG’s § 83b er bestemt, at manglende samtykke fra en statsborger fra en anden medlemsstat kun kan begrunde et afslag, hvis fuldbyrdelsen af straffen på Forbundsrepublikken Tysklands område er berettiget ved en mere tungtvejende interesse.
consent to his surrender whereas, under Paragraph 83b of the IRG, the lack of consent of a national of another Member State can justify a refusal only if execution of the custodial sentence in the territory of the Federal Republic is justified by an interest that deserves protection.
Ifølge den tyske regering anerkender denne bestemmelse i rammeafgørelsen, at medlemsstaterne kan have en særlig grund, som er baseret på nationalitet, til at afslå fuldbyrdelse.
According to that government, that provision of the Framework Decision allows Member States to provide for a specific ground of nonexecution based on nationality.
Den tyske regering henviser endvidere til rammeafgørelsens artikel 5, nr. 3, der finder anvendelse, når en europæisk arrestordre er blevet udstedt med henblik på retsforfølgning, og hvorefter den judicielle myndighed i den fuldbyrdende medlemsstat, såfremt den berørte person er statsborger i eller bosat i denne medlemsstat, kan gøre overgivelse betinget af, at den pågældende person overføres til den fuldbyrdende medlemsstat for at afsone den straf, han er blevet idømt i den udstedende medlemsstat.
The German Government also refers to Article 5(3) of the Framework Decision, which applies where the European arrest warrant was issued for the purposes of prosecution and which provides that, where the person concerned is a national or resident of the executing Member State, the judicial authority of that State may make surrender subject to the condition that the person be returned to that State in order to serve there the sentence passed against him in the issuing Member State.
For at besvare dette spørgsmål er det nødvendigt først at rejse spørgsmålet om overensstemmelsen med fællesskabsretten af bestemmelserne i en medlemsstats lovgivning såsom IRG’s § 80, stk. 3.
In order to answer that question it is necessary, first, to examine the compatibility with Community law of a provision of national legislation such as Paragraph 80(3) of the IRG.
Det skal derfor undersøges, om rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som udelukker fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom, når arrestordren vedrører en indenlandsk statsborger, og denne ikke samtykker i at blive overgivet.
It must therefore be determined whether Article 4(6) of the Framework Decision must be interpreted as precluding legislation of a Member State under which the execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a custodial sentence is ruled out if that arrest warrant concerns one of its nationals and he does not consent to his surrender.
Det er nemlig kun, hvis en sådan lovgivning er forenelig med rammeafgørelsen, at spørgsmålet om, hvorvidt en statsborger fra en anden medlemsstat ligeledes kan gøre denne lovgivning gældende i medfør af princippet om forbud mod forskelsbehandling, opstår.
It is only if such legislation is compatible with the Framework Decision that the question arises whether a national of another Member State can also rely on it pursuant to the principle of nondiscrimination.
Den tyske regering har anført, at denne undtagelse til fordel for indenlandske statsborgere er baseret på de særlige og gensidige relationer, der forbinder en borger med sin stat, i medfør af hvilke borgeren aldrig kan udelukkes fra det nationale fællesskab. Endvidere har Forbundsrepublikken Tyskland en særlig interesse i resocialisering af sine statsborgere, som straffuldbyrdelsen i Tyskland har til formål at fremme.
The German Government maintains that that exception in favour of the nationals of a Member State is based on the special and reciprocal relations which bind a citizen to his State, as a result of which that citizen may never be excluded from the national community.
Det er grunden til, at IRG’s § 80, stk. 3, ophæver ethvert skøn, hvis en tysk statsborger ikke samtykker i at blive overgivet.
That is why Paragraph 80(3) of the IRG abolishes any discretion where a German national does not consent to his surrender.
Ifølge den tyske regering er IRG’s § 80, stk. 3, forenelig med rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, hvorefter den fuldbyrdende judicielle myndighed kan afslå at fuldbyrde en europæisk arrestordre udstedt med henblik på straffuldbyrdelse, når den berørte
According to the German government, Paragraph 80(3) of the IRG is compatible with Article 4(6) of the Framework Decision under which, it will be recalled, the executing judicial authority may refuse execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a sentence if the
Rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, kan, således som den er affattet, forstås sådan, som den tyske
It is true that the terms in which Article 4(6) of the Framework Decision is framed could lead it
KOZŁOWSKI den pågældendes reintegration.
KOZŁOWSKI reintegration of that person.
Endelig undergraver den tyske regerings opfattelse rammeafgørelsens effektive virkning, fordi den er ensbetydende med i et vist omfang at genindføre princippet om at afslå udlevering af indenlandske statsborgere, som Den Europæiske Unions lovgiver har villet opgive i denne rammeafgørelse.
Finally, the German Government’s argument impairs the effectiveness of the Framework Decision because it amounts to reintroducing, to a certain extent, the principle of nonextradition of nationals which the European Union legislature wished by means of the Framework Decision to renounce.
regering hævder. Denne bestemmelse er imidlertid ikke entydig.
to be understood in the way favoured by the German Government.
Den kan lige så godt læses således, at medlemsstaterne skal overlade det til deres judicielle myndigheder i hvert enkelt tilfælde at afgøre, om fuldbyrdelsen af en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på straffuldbyrdelse, skal afslås eller ej, når den person, som arrestordren vedrører, er en indenlandsk statsborger.
It can be equally well understood as meaning that the Member States must leave it to their judicial authorities to decide, in each case, whether to refuse execution of a European arrest issued for the purposes of execution of a sentence where it concerns one of their nationals.
Bestemmelsen indledes faktisk med sætningsleddet: »Den fuldbyrdende judicielle myndighed kan afslå at fuldbyrde en europæisk arrestordre.«
That provision begins, in fact, with the words ‘[t]he executing judicial authority may refuse to execute the European arrest warrant’.
Jeg undersøger hvert af disse punkter successivt.
I shall therefore examine each of those points in turn.
Dernæst udleder jeg heraf, at i overensstemmelse med principperne om EU-rettens forrang og overensstemmende fortolkning skal den nationale ret ikke tage hensyn til IRG’s § 80, stk. 3, hvorfor denne bestemmelse ikke kan være til hinder for overgivelse af Szymon Kozłowski.
I shall go on to conclude that, in accordance with the principles of primacy and of conforming interpre -tation, the national court must not take Paragraph 80(3) of the IRG into account, which means that that provision cannot preclude Mr Kozłowski’s surrender.
Jeg er derfor af den opfattelse, at i overensstemmelse med fast retspraksis skal fortolkningen af rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, for så vidt angår det her omhandlede spørgsmål, foretages ud fra den ordning, som artiklen indgår i, de mål, den forfølger, samt rammeafgørelsens mål 12.
I am therefore of the opinion, in accordance with settled caselaw, that Article 4(6) of the Framework Decision should be interpreted, for the purposes of the question under consideration, in the light of the scheme of which that provision forms part and of the objectives pursued by that scheme and by the Framework Decision. 12
Manglende samtykke fra den person, som en europæisk arrestordre vedrører, kan ikke i sig selv begrunde en afgørelse om at afslå fuldbyrdelse
The lack of consent of the requested person may not, as such, justify a decision not to execute that warrant
En undersøgelse af det ved rammeafgørelsen fastsatte system viser, at den europæiske arrestordre tager sigte på en persons tvangsoverførelse fra den ene medlemsstat til den anden.
It can be confirmed on the basis of an examination of the scheme established by the Framework Decision that the European arrest warrant is intended to achieve the enforced transfer of a person from one Member State to another.
Når jeg undersøger denne ordning og disse mål, finder jeg, at den tyske regerings opfattelse er i strid med målene af følgende grunde.
Upon examining that scheme and those objectives, I consider that the German Government’s argument runs contrary to both for the following reasons.
I den ved rammeafgørelsen fastsatte ordning kan manglende samtykke fra den person, som en europæisk arrestordre vedrører, ikke i sig selv begrunde en afgørelse om afslag på fuldbyrdelse.
First, under the scheme provided for by the Framework Decision, the lack of consent on the part of the requested person may not, as such, justify a decision not to execute the warrant.
Endvidere kan en afgørelse om afslag kun være baseret på rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, hvis straffuldbyrdelsen i den fuldbyrdende medlemsstat fremgår at være nødvendig for at fremme
Secondly, a refusal can be based on Article 4(6) of the Framework Decision only if it becomes apparent that execution of the sentence in the executing Member State is necessary in order to facilitate the
Det fremgår således af dette system, at medlemsstaterne er forpligtet til at fuldbyrde enhver europæisk arrestordre, jf. anvendelsen i den franske udgave af præsens
According to that scheme, the Member States are obliged to execute any European arrest warrant, as is made clear, in the French version, by the use of the present indicative
giver samtykke til overgivelse, den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af den europæiske arrestordre træffes af den fuldbyrdende judicielle myndighed senest ti dage efter dette samtykke, og hvis personen ikke samtykker, skal denne afgørelse træffes senest 60 dage efter anholdelsen.
13 concerned consents to his surrender, the final decision on the execution of the European arrest warrant must be taken by the executing judicial authority within 10 days of consent being given, whereas, if that person does not consent to surrender, the decision must be taken within 60 days of his arrest.
Det fremgår ligeledes, at et afslag på fuldbyrdelse kun kan ske ved en afgørelse fra den fuldbyrdende judicielle myndighed, særligt begrundet ved en af grundene til at afslå fuldbyrdelse, som er opregnet udtømmende i rammeafgørelsens artikel 3 og 4.
It also follows from the scheme of the Framework Decision that execution can be refused only by decision of the executing judicial authority, based specifically on one of the grounds for nonexecution exhaustively listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
Det skal fastslås, at manglende samtykke fra den person, som en europæisk arrestordre vedrører, ikke foreligger blandt de obligatoriske eller fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse, som er angivet i disse to artikler.
It must be held that lack of consent on the part of the requested person is not one of the grounds for mandatory or optional nonexecution stated, respectively, in those two provisions.
Den berørte persons ret til at give sit samtykke til at blive overgivet har således til formål at give ham mulighed for at fremskynde overgivelsesproceduren.
The purpose of the right conferred on the person concerned to consent to his surrender is therefore to enable him to speed up the surrender procedures.
Den pågældende har således ret til at forkorte fristen for proceduren i den fuldbyrdende medlemsstat og i givet fald varigheden af den foranstaltede tilbageholdelse i denne stat med henblik på anvendelsen af den europæiske arrestordre.
It gives him the right to reduce the length of the procedures in the executing Member State and, as the case may be, the length of time during which he is held in detention in that State for the purposes of applying the European arrest warrant.
Den berørte person kan følgelig hurtigere give møde for den udstedende judicielle myndighed for at gøre sine rettigheder gældende.
As a result, he is able to appear sooner before the issuing judicial authority in order to assert his rights.
Muligheden for at give samtykke eller ej til overgivelse indgår i rammeafgørelsens artikel 11 i rettighederne for en person, som en europæisk arrestordre vedrører.
The possibility of consenting or not to surrender is one of the rights conferred by Article 11 of the Framework Decision on the requested person.
Den eneste retlige konsekvens af denne stillingtagen, som udtrykkeligt er fastsat i rammeafgørelsen, vedrører den frist, inden for hvilken den endelige afgørelse om fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre skal træffes af den fuldbyrdende judicielle myndighed.
However, the only legal consequence of that position, which is laid down expressly in the Framework Decision, concerns the period within which the final decision on the execution of the European arrest warrant must be taken by the executing judicial authority.
I det i rammeafgørelsen fastsatte system har den berørte persons samtykke eller manglende samtykke imidlertid ingen obligatorisk indvirkning på den fuldbyrdende judicielle myndigheds afgørelse.
However, under the scheme provided for in the Framework Decision, the consent or lack of consent on the part of the person concerned has no binding influence on the decision taken by the executing judicial authority.
I henhold til rammeafgørelsens artikel 17, stk. 2 og 3, bør, når den berørte person
Thus, under Article 17(2) and (3) of the Framework Decision, where the person
13 — Undersøgelsen af de andre sprogudgaver fører til samme analyse. Således er ordlyden på tysk: »Die Mitgliedstaaten vollstrecken jeden Europäischen Haftbefehl«, og på engelsk: »Member States shall execute any European arrest warrant«, osv.
13 — An examination of the other language versions leads to same conclusion.
Det må antages, at den berørte persons manglende samtykke får den fuldbyrdende judicielle myndighed til at undersøge, om der eventuelt eksisterer grunde til at afslå fuldbyrdelse som omhandlet i rammeafgørelsens artikel 3 og 4, som den ikke nødvendigvis har
It is possible to imagine that the fact that the person concerned objects might lead the executing judicial authority to examine whether there are grounds for nonexecution under Articles 3 or 4 of the Framework Decision, a question which, in the event of consent, it would not necessarily have
KOZŁOWSKI efterprøvet ex officio i tilfælde af samtykke, i betragtning af de meget korte frister for overgivelsesproceduren i denne situation.
KOZŁOWSKI examined on its own initiative, given the very tight deadlines applicable to the surrender procedure in that situation.
Anvendelsen af grunden til at afslå fuldbyrdelse som fastsat i rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, afhænger heller ikke af den berørte persons samtykke eller manglende samtykke, selv om det efter al sandsynlighed drejer sig om et element, som den fuldbyrdende judicielle myndighed skal tage i betragtning ved vurderingen af denne grund.
Similarly, the application of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is not conditional upon the consent or lack of consent of the person concerned, even though, in all probability, it is an element which must be taken into consideration by the executing judicial authority when assessing that ground.
Det skal på dette trin af argumentationen bemærkes, at manglende samtykke fra den person, som en europæisk arrestordre vedrører, ikke i sig selv kan udgøre en grund til afslå fuldbyrdelse af arrestordren.
It must therefore be found, at this stage of reasoning, that lack of consent on the part of the requested person cannot in itself constitute a ground for the nonexecution of the European arrest warrant.
Jeg tænker f.eks. på grundene i rammeafgørelsens artikel 3, stk. 2, og artikel 4, stk. 5, som drejer sig om en situation, hvori de handlinger, der er omfattet af en europæisk arrestordre, har været genstand for en endelig dom i en anden medlemsstat eller i et tredjeland, som allerede er fuldbyrdet eller ikke længere kan fuldbyrdes.
I am thinking, for example, of the grounds laid down in Articles 3(2) and 4(5) of the Framework Decision, concerning situations where final judgment has been passed on that person in another Member State or in a third State in respect of the acts referred to in the European arrest warrant and where sentence has already been served or its execution is no longer possible.
Ifølge disse artikler udgør eller kan disse grunde udgøre en grund til at afslå fuldbyrdelse, hvis »det [fremgår] af de oplysninger, den fuldbyrdende judicielle myndighed er i besiddelse af«.
Under those provisions, those reasons constitute or may constitute a ground for nonexecution, in so far as ‘the executing judicial authority is informed’.
Den manglende henvisning til manglen på samtykke blandt de grunde til at afslå fuldbyrdelse, der er opregnet i rammeafgørelsens artikel 3 og 4, bekræfter Den Europæiske Unions lovgivers vilje, som udtrykt i første betragtning til rammeafgørelsen, til at forhindre, at en person, der er omfattet af en europæisk arrestordre, kan unddrage sig straffuldbyrdelse i den medlemsstat, hvor han har begået eller er mistænkt for at have begået en lovovertrædelse.
The absence of any reference to that lack of consent among the grounds for nonexecution listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision confirms the intention of the European Union legislature, as stated in the first recital in the preamble to the Framework Decision, to prevent a requested person from fleeing from justice in the Member State in which he has committed, or is suspected of having committed, a crime.
Såfremt den berørte person modsætter sig overgivelse og påberåber sig en af de nævnte grunde ved den fuldbyrdende judicielle myndigheds afhøring, selv om en sådan grund ikke forekom i de af den fuldbyrdende judicielle myndighed meddelte oplysninger, kan det meget vel tænkes, at den fuldbyrdende judicielle myndighed vil anmode den berørte person om supplerende oplysninger for at efterprøve, om grunden foreligger, og drage konsekvenserne heraf i sin afgørelse.
If the person concerned objects to his surrender and invokes one of those grounds when being heard by the executing judicial authority, even though such a ground does not appear in the information communicated by the issuing judicial authority, the executing judicial authority might well ask the latter authority for supplementary information in order to ascertain whether that ground exists and to draw the necessary inferences in its decision.
Denne hensyntagen er imidlertid ikke udtrykkeligt indeholdt i rammeafgørelsen, fordi Den Europæiske Unions lovgiver i denne har ønsket at prioritere overgivelse af personen inden for en meget kort frist.
However, the Framework Decision does not expressly provide that those matters are to be taken into consideration because the European Union legislature wanted to give precedence in the Framework Decision to the person’s speedy surrender.
Uanset om den berørte person samtykker eller ej i at blive overgivet til den udstedende judicielle myndighed, påhviler det følgelig den fuldbyrdende judicielle myndighed at træffe afgørelse om fuldbyrdelse af den europæiske arrestordre, og den kan kun gøre indsigelse ved en afgørelse, der er særligt begrundet ved en af grundene til at afslå fuldbyrdelse, som er nævnt i rammeafgørelsens artikel 3 og 4.
Consequently, irrespective of whether the person concerned does or does not consent to his surrender to the issuing judicial authority, it is for the executing judicial authority to rule on the execution of the European arrest warrant and it can oppose execution only by a decision based specifically on one of the grounds for nonexecution listed in Articles 3 and 4 of the Framework Decision.
GENERALADVOKAT BOTS STILLINGTAGEN — SAG C-66/08 forelagt af Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber 14.
VIEW OF MR BOT — CASE C-66/08 presented by the Commission of the European Communities.
Kommissioen foreslog således i kapitlet om grunde til at afslå overgivelse at indsætte artikel 33 med overskriften »Reintegrationsprincippet«, hvis stk. 1 var affattet således:
14In fact, the Commis- sion proposed to insert, in the chapter setting out the grounds for refusal of surrender, an Article 33 entitled ‘Principle of integration’, paragraph 1 of which was drafted as follows:
En bestemmelse i en medlemsstats lovgivning som IRG’s § 80, stk. 3, som gør en indenlandsk statsborgers manglende samtykke til en absolut grund til at afslå fuldbyrdelse, er derfor i strid med rammeafgørelsens system.
It follows that a provision of the legislation of a Member State, such as Paragraph 80(3) of the IRG, which makes lack of consent on the part of a national an absolute ground for nonexecution is, as such, contrary to the scheme of the Framework Decision.
I modsætning til den tyske regering mener jeg ikke, at det mål, der ligger til grund for rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, kan ændre denne analyse.
Unlike the German Government, I do not believe that the objective underlying Article 4(6) of the Framework Decision can invalidate that analysis.
»Fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre for en eftersøgt person kan afvises, hvis personen vil have bedre muligheder for at blive reintegreret i fuldbyrdelseslandet, og hvis vedkommende samtykker i at afsone sin straf dér.
‘The execution of a European arrest warrant in respect of a requested person may be refused if this person would have better possibilities of reintegration in the executing Member State, and if he or she consents to serve the sentence in this Member State.
Det mål, der forfølges i rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, kan ikke berettige en absolut manglende mulighed for at fuldbyrde en europæisk arrestordre, der vedrører en indenlandsk statsborger, fordi denne statsborger modsætter sig overgivelse.
The objective pursued in Article 4(6) of the Framework Decision cannot justify an absolute bar to execution of a European arrest warrant concerning a national of the executing State where that national opposes his surrender
I det tilfælde skal den straffedom, der er afsagt i udstedelseslandet, afsones i fuldbyrdelseslandet i overensstemmelse med gældende lovgivning dér.
In that case, the sentence pronounced in the issuing Member State shall be served in the executing Member State in accordance with the laws of the latter Member State.
Den straffedom, der er afsagt af udstedelseslandet, kan ikke erstattes af en straf idømt efter gældende lovgivning i fuldbyrdelseslandet for samme lovovertrædelse.«
The sentence pronounced in the issuing Member State shall not be substituted by a sanction prescribed by the law of the executing Member State for the same offence.’
Som den tyske regering har anført i sit skriftlige indlæg, og som Oberlandesgericht har anført i sin anmodning om præjudiciel afgørelse, er formålet med at afslå fuldbyrdelse som fastsat i rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, at give mulighed for reintegration af den person, der er dømt til at afsone sin straf.
As the German Government states in its written observations and as the Oberlandesgericht has explained in its reference for a preliminary ruling, the purpose of the ground for nonexecution provided for in Article 4(6) of the Framework Decision is to facilitate the reintegration of the convicted person at the end of his sentence.
Rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, adskiller sig fra dette forslag.
Article 4(6) of the Framework Decision differs from that proposal.