natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår den omstændighed, at tabet som følge af aflysningen af den omhandlede flyafgang er opstået efter den 14. september 2001, bemærkes, at det hverken følger af artikel 87, stk. 2, litra b), EF eller af den retspraksis, som er nævnt ovenfor i præmis 52, at den direkte forbindelse mellem den usædvanlige begivenhed og den påførte skade forudsætter samtidighed.
As for the fact that the damage due to the cancellation of the flight in question arose after 14 September 2001, it does not follow either from Article 87(2)(b) EC or from the caselaw cited in paragraph 52 above that a direct connection between the exceptional occurrence and the damage caused presupposes that they occur at the same time.
Muligheden for at anerkende en sådan forbindelse, selv hvor skaden er opstået kort tid efter begivenheden, kan tværtimod ikke generelt udelukkes.
On the contrary, the possibility of recognising the existence of such a connection even where the loss arises shortly after the occurrence cannot generally be ruled out.
Det følger heraf, at Kommissionens vurdering af flyafgangen den 15. september 2001 til Toronto via Montreal er fejlagtig.
It follows from the foregoing that the Commission’s determination as regards the 15 September 2001 flight to Toronto via Montreal is erroneous.
Hvad for det andet angår aflysningen af flyafgangen den 16. september 2001 bemærkes, at sagsøgeren som begrundelse har henvist til, at det ikke var muligt at udføre større tekniske inspektioner af luftfartøjet, underrette passagererne og reservere ankomsttidspunkter i Montreal og Toronto.
So far as concerns, secondly, the cancellation of the 16 September 2001 flight, in order to justify it the applicant refers to the impossibility of carrying out the major technical inspection of the aircraft, of notifying the passengers and of reserving slots at Montreal and Toronto airports.
Det bemærkes herved for det første, at hverken spørgsmålet om underretning af passagererne eller om reservering af ankomst- og afgangstidspunkter udgør en begrundelse for sagsøgerens argumentation.
In that regard, first of all, it must be held that neither the notification of the passengers nor the reservation of slots is a reason justifying the applicant’s argument.
Fra det tidspunkt, hvor luftfartøjet lettede fra Halifax (den 15.9.2001) og indtil det tidspunkt, hvor flyvningen den 16. september 2001 skulle have været udført (sagsøgeren har ikke anført det planlagte afgangstidspunkt), er der forløbet et ikke uvæsentligt tidsrum.
In fact, from the moment that the aircraft took off from Halifax (on 15 September 2001) until the time when the 16 September 2001 flight could have been operated (the applicant does not indicate the planned timing of that flight) a not inconsiderable time elapsed.
Da der ikke foreligger præcise oplysninger om den absolutte minimumsfrist for at underrette passagererne og reservere ankomst- og afgangstidspunkter, kan sagsøgerens argumentation i denne henseende ikke tages til følge.
In default therefore of more detailed information as to the time absolutely necessary to notify the passengers and to reserve slots the applicant’s argument in that regard cannot be accepted.
Endelig bemærkes, at sagsakterne ikke indeholder oplysninger om den tid, det tager at udføre de obligatoriske tekniske undersøgelser, for at luftfartøjet kan anvendes til den omhandlede flyvning.
Next, it must be noted that the case-file contains no information concerning the time required to carry out the mandatory technical checks for the aircraft to be used for the flight in question.
De græske myndigheder har alene anført, at den tid, som var til rådighed, ikke var tilstrækkelig til at gennemføre en »større inspektion«, hvorimod Kommissionen i den anfægtede beslutnings betragtning 56 har anført, at »de handlinger, som skal sikre de tekniske undersøgelser […], har [sagsøgeren] ikke kunnet gennemføre i tide«.
The Greek authorities confined themselves to stating that the available time was not sufficient to carry out the ‘major inspection’, whereas the Commission states, in recital 56 in the contested decision, that ‘the actions in respect of the technical checks … could not have been carried out in time by [the applicant]’.
Det bemærkes, at eftersom de græske myndigheder har påberåbt sig de omhandlede hindringer under den administrative procedure, påhvilede det disse myndigheder at give Kommissionen oplysning om den tid, der var nødvendig for at udføre de tekniske undersøgelser, som fremgår af manualerne på området, for at fjerne tvivlen om den direkte årsagsforbindelse mellem lukningen af luftrummet og aflysningen af den omhandlede flyafgang.
It must be stated that, since the Greek authorities have relied on the constraints in question during the administrative procedure, it was incumbent upon them to inform the Commission of the time necessary for the technical checks required by the relevant manuals in order to dispel the Commission’s doubts as regards the direct causal connection between the closure of the airspace and the cancellation of the flight in question.
Under disse omstændigheder bemærkes, at Kommissionen med rette fandt, at aflysningen af den omhandlede flyafgang ikke stod i direkte årsagsforbindelse med attentaterne den 11. september 2001 og lukningen af luftrummet i perioden fra den 11. til den 14. september 2001.
In those circumstances, it must be held that the Commission correctly ruled that the cancellation of the flight in question had no direct causal connection with the terrorist attacks of 11 September 2001 or the closure of the airspace from 11 to 14 September 2001.
Hvad angår de »ferry flights«, som blev indsat den 18., 20. og 26. september 2001, bemærkes alene, ligesom Kommissionen, at disse afgange var et resultat af sagsøgerens valg, idet det påhvilede sagsøgeren enten at betale passagererne et pengebeløb samt hjemrejseomkostningerne med fly til Athen eller at kræve en passende kompensation fra De Forenede Staters eller Canadas regering.
As regards the ‘ferry flights’ of 18, 20 and 26 September 2001, it is sufficient to point out, like the Commission, that their operation was the choice of the applicant, upon which it was incumbent to make the passengers pay a price including the costs of the aircraft’s return to Athens, or to claim adequate compensation from the Governments of the United States and Canada.
Der er følgelig ikke direkte årsagsforbindelse mellem disse omkostninger og attentaterne den 11. september 2001 og lukningen af luftrummet, og omkostningerne henhører derfor ikke under anvendelsesområdet for artikel 87, stk. 2, litra b), EF.
Therefore, those costs have no direct causal connection with the terrorist attacks of 11 September 2001 or the closure of the airspace and, therefore, do not come within the scope of Article 87(2)(b) EC.
Henset til ovenstående bemærkninger bør den anfægtede beslutning annulleres, for så vidt som Kommissionen herved fastslog, at den til sagsøgeren udbetalte kompensation for den skade, som er opstået som følge af aflysningen af flyvningen til Canada den 15. september 2001, ikke var forenelig med fællesmarkedet.
Having regard to the foregoing considerations, the contested decision must be annulled to the extent that the Commission decided that the compensation paid to the applicant for losses caused by the cancellation of the 15 September 2001 flight to Canada was not compatible with the common market.
Hvad angår dette anbringendes andet led bemærkes, at sagsøgerens argumentation rejser tvivl om den anfægtede beslutnings rigtighed, for så vidt som Kommissionen heri erklærer de deri omhandlede støttebeløb uforenelige med fællesmarkedet.
As regards the second part of this plea in law concerning the rest of the applicant’s network, the applicant’s argument puts in issue the soundness of the contested decision in declaring the amounts of aid relating to it incompatible with the common market.
Sagsøgeren har imidlertid inden for rammerne af sit andet anbringende påberåbt sig manglende begrundelse i denne henseende, hvilket Retten først skal vurdere.
However, in the context of the second plea in law, the applicant pleads failure to state the reasons in that regard, which the Court must consider first.
Det andet anbringende om manglende begrundelse
The second plea in law, alleging failure to state the reasons for the decision
Sagsøgeren har gjort gældende, at den anfægtede beslutning ikke indeholder nogen begrundelse for Kommissionens afslag på at godkende de beløb, som er blevet udbetalt som kompensation for den skade, der vedrører sagsøgerens øvrige rutenet (ca. 1 212 032 EUR).
The applicant claims that the contested decision contains no statement of the reasons relating to the Commission’s refusal to approve the amounts paid as compensation for the losses in respect of the rest of its network (about EUR 1 212 032).
Det samme gælder for de beløb, som er nævnt ovenfor i præmis 5, andet til fjerde led samt ottende og niende led.
It submits that the same applies to the amounts mentioned in the second to fourth and eighth and ninth indents of paragraph 5 above.
Ifølge sagsøgeren har de græske myndigheder, særligt i deres skrivelse af 24. september 2002, meddelt Kommissionen alle oplysninger om den skade, som sagsøgeren har lidt på hele sit rutenet.
In the applicant’s submission, the Greek authorities communicated to the Commission, particularly in their letter of 24 September 2002, all the evidence relating to the losses suffered over its entire network.
I denne skrivelse henvises også til de beløb, som er nævnt ovenfor i præmis 5, andet til fjerde led samt ottende og niende led.
That letter also refers to the amounts mentioned in the second to fourth and eighth and ninth indents of paragraph 5 above.
Under disse omstændigheder burde Kommissionen have angivet grundene til, at den fastslog, at udbetalingen af de omhandlede beløb udgjorde en støtte, som er uforenelig med fællesmarkedet.
In those circumstances, the Commission should have set out the reasons for which it decided that the payment of the amounts in question constituted aid incompatible with the common market.
Kommissionen har i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure udtrykt alvorlig tvivl med hensyn til den omhandlede støttes forenelighed med fællesmarkedet.
In the decision to open the formal investigation procedure, it expressed serious doubts as to the compatibility of the aid in question with the common market.
I modsætning til, hvad der fremgår af skrivelsen af 20. november 2003, har hverken de græske myndigheder eller sagsøgeren fremsat bemærkninger om disse beløb under den administrative procedure.
However, in spite of what had been stated in the letter of 20 November 2003, neither the Greek authorities nor the applicant submitted observations to the Commission during the administrative procedure on those amounts.
Kommissionen kunne i øvrigt ikke vide, hvilke oplysninger sagsøgeren havde givet de græske myndigheder.
Moreover, the Commission is not in a position to know what evidence was sent by the applicant to the Greek authorities.
Kommissionen har desuden godkendt alle de beløb, som vedrører perioden fra den 11. til den 14. september 2001, og som de græske myndigheder har fremsat bemærkninger om i deres skrivelse af 20. november 2003.
In addition, the Commission approved all the amounts relating to the period from 11 to 14 September 2001 for which the Greek authorities had submitted explanations in their letter of 20 November 2003.
Under disse omstændigheder kan sagsøgeren ikke foreholde Kommissionen, at den ikke på eget initiativ undersøgte oplysninger, der i denne henseende kunne have begrundet et andet standpunkt end det, som er indeholdt i meddelelsen af 10. oktober 2001 og beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
In those circumstances, the applicant cannot complain that the Commission did not study, on its own initiative, evidence which could have justified, in that regard, the adoption of an approach different from that expressed in the Communication of 10 October 2001 and the decision to open the formal investigation procedure.
Det bemærkes, at den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret.
The statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the act at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, indholdet af de anførte grunde samt den interesse, som adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees or other parties to whom the measure is of direct and individual concern may have in obtaining explanations.
Det kræves ikke, at begrundelsen angiver alle de forskellige relevante faktiske og retlige momenter, da spørgsmålet, om en beslutnings begrundelse opfylder kravene efter artikel 253 EF, ikke blot skal vurderes i forhold til ordlyden, men ligeledes i forhold til den sammenhæng, hvori den indgår, samt under hensyn til alle de retsregler, som gælder på det pågældende område (Rettens dom af 26.2.2002, sag T-323/99, INMA og Itainvest mod Kommissionen, Sml. II, s. 545, præmis 55).
It is not necessary for the reasoning to go into all the relevant facts and points of law, since the question whether the statement of reasons meets the requirements of Article 253 EC must be assessed with regard not only to its wording but also to its context and to all the legal rules governing the matter in question (Case T-323/99 INMA and Itainvest v Commission [2002] ECR II-545, paragraph 55).
Det følger i det foreliggende tilfælde af den anfægtede beslutnings betragtning 21, 49 og 50, sammenholdt med samme beslutnings artikel 1, 2 og 4, at Kommissionen har konkluderet, at udbetalingen af beløb som kompensation for den skade, som vedrører sagsøgerens rutenet uden for Nordatlanten og Israel, samt de beløb, der er nævnt ovenfor i præmis 5, andet til fjerde led samt ottende og niende led, udgør støtte som er uforenelig med fællesmarkedet, og at Den Hellenske Republik havde pligt til at tilbagesøge beløbene.
In this case, it follows from recitals 21, 49 and 50 in the contested decision, read in conjunction with Articles 1, 2 and 4 thereof, that the Commission concluded that the payment of the amounts in respect of compensation for the losses concerning the applicant’s network apart from the North Atlantic and Israel and of the amounts stated in the second to fourth and eighth and ninth indents of paragraph 5 above constituted aid incompatible with the common market and that the Hellenic Republic must seek its recovery.
Det bemærkes imidlertid, at den anfægtede beslutning ikke indeholder nogen bemærkninger om, hvorfor Kommissionen er nået til dette resultat.
However, it must be held that the contested decision contains no setting-out of the grounds which led the Commission to adopt that conclusion.
Denne undladelse er så meget desto mere uforståelig, når der henses til den omstændighed, at Kommissionen udtømmende har opregnet disse beløb i den anfægtede beslutnings betragtning 21, som vedrører den administrative procedures forløb.
That omission is all the more inexplicable if account is taken of the fact that the Commission sets out those amounts exhaustively in recital 21 in the contested decision, which is devoted to the conduct of the administrative procedure.
Dertil kommer, at selv om det er korrekt, at Kommissionen i punkt 36 i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure har anført, at kompensationen hvad angår rutenettet uden for Nordatlanten og Israel skulle begrænses til den skade,
In addition, while it is true that the Commission stated, in paragraph 36 of the decision to open the formal investigation procedure, that, as regards the network apart from the North Atlantic and Israel, the compensation should be confined to losses
Det følger nemlig ifølge de græske myndigheder af punkt I.1 og I.2 i skrivelsen af 24. september 2002 (jf. præmis 5 ovenfor), at omfanget af de virkninger, der blev konstateret på hele rutenettet, indebar, at disse virkninger skulle medregnes i deres helhed for at beregne det tab, som direkte vedrørte de usædvanlige begivenheder.
Indeed, it follows from paragraphs I.1 and I.2 of the letter of 24 September 2002 (see paragraph 5 above) that, according to the Greek authorities, the extent of the repercussions throughout the network required them to be taken into account overall in order to calculate the loss due directly to the exceptional occurrences.
Kommissionen skulle derfor have begrundet sin endelige vurdering af de omhandlede støttebeløb i den anfægtede beslutning.
It therefore behoved the Commission to set out, in the contested decision, its definitive determination as regards the amounts of aid in question.
Dertil kommer, at selv om det er korrekt, at Kommissionen i punkt 41, litra d), i beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure opfordrede de græske myndigheder til at give oplysninger, der kunne godtgøre, at der var årsagsforbindelse mellem de skader, der er opregnet ovenfor i præmis 5, andet til fjerde led samt ottende og niende led, og lukningen af luftrummet, har de græske myndigheder i deres skrivelse af 20. november 2003 ikke desto mindre fremhævet nødvendigheden af at godkende de omhandlede beløb.
Furthermore, while it is true that, in paragraph 41(d) of the decision to open the formal investigation procedure, the Commission requested the Greek authorities to produce information showing the causal connection between the losses set out in the second to fourth and eighth and ninth indents of paragraph 5 above, and the closure of the airspace, the fact remains that the Greek authorities insisted, in their letter of 20 November 2003, on the necessity of approving the amounts relating to them.
Kommissionen skulle derfor have begrundet sin endelige vurdering af de omhandlede støttebeløb i den anfægtede beslutning.
It was, therefore, for the Commission to set out also, in the contested decision, its definitive determination as regards those amounts of aid.
Det argument, som Kommissionen fremsatte under retsmødet, hvorefter begrundelsen vedrørende de støttebeløb, som dette anbringende vedrører, er indeholdt i den anfægtede beslutnings betragtning 59, idet der i beslutningen henvises til meddelelsen af 10. oktober 2001 og den omstændighed, at der ikke var tale om nogen usædvanlig begivenhed efter den 14. september 2001, kan ikke tages til følge.
As regards the Commission’s argument at the hearing that the reasoning concerning the amounts of aid covered by the present plea in law is to be found in recital 59 in the contested decision, since it refers to the Communication of 10 October 2001 and the absence of an exceptional occurrence after 14 September 2001, it cannot be accepted.
Det fremgår nemlig af nævnte betragtnings første punktum, at »Kommissionen konkluderer […] at ordningen ikke er forenelig med traktaten, hvad angår den del af ordningen, som vedrører tidspunkterne efter den 14. september 2001, og navnlig de omkostninger, som [Den Hellenske Republik] har fremlagt på [sagsøgerens] vegne, og som vedrører perioden efter den 14. september 2001 og beløber sig til ca. 1 464 569 EUR, når der henses til, at den periode, der er fastsat i punkt 35 i meddelelsen af 10. oktober 2001, er overskredet, men ligeledes og især henset til, at der ikke foreligger usædvanlige begivenheder, samt at den form for skade, der kan kompenseres for, ændres som følge af en sådan udvidelse af tidsrummet«.
According to the first sentence in that recital, ‘[t]he Commission concludes … that the scheme does not comply with the Treaty, in that part concerning dates later than 14 September 2001, and particularly for the costs submitted by the [Hellenic Republic] for [the applicant] concerning the period after 14 September 2001[, which] amount to … about EUR 1 464 569[,] having regard not only to the expiry of the period prescribed in paragraph 35 of the Communication of 10 October 2001 but also and above all to the absence of an exceptional occurrence and to the change in the nature of the compensatable loss which that extension of time generates’.
Det bemærkes, at i dette punktum opsummerer Kommissionen den vurdering, som er foretaget i den anfægtede beslutnings betragtning 51-58.
In that sentence, the Commission summarises its determination set out in recitals 51 to 58 in the contested decision.
Disse betragtninger vedrører imidlertid den skade, som er lidt på sagsøgerens rutenet i Nordatlanten, og
However, those recitals are devoted to the losses suffered in the applicant’s North Atlantic network and not to those suffered in the
OLYMPIAKI AEROPORIA YPIRESIES MOD KOMMISSIONEN ikke den skade, som er lidt på sagsøgerens øvrige rutenet, eller den specifikke skade, som er nævnt ovenfor i præmis 5, andet til fjerde led samt ottende og niende led.
OLYMPIAKI AEROPORIA YPIRESIES v COMMISSION rest of its network or to the specific losses mentioned in the second to fourth and eighth and ninth indents of paragraph 5 above.
Under disse omstændigheder kan denne betragtning ikke fortolkes således, at den også omfatter sidstnævnte beløb.
In those circumstances, that recital cannot be interpreted as also covering the latter amounts.
Det bemærkes i øvrigt, at det argument, Kommissionen har fremsat for at bestride dette anbringende (jf. præmis 78 ovenfor), vedrører den situation, hvor Kommissionen i en beslutning om at erklære en støtte uforenelig med fællesmarkedet fremfører en argumentation på grundlag af de oplysninger, som den berørte medlemsstat eller de interesserede parter har fremsendt til Kommissionen.
It must be noted, furthermore, that the Commission’s argument challenging the soundness of the present plea in law (see paragraph 78 above) concerns the situation where, in the decision declaring aid incompatible with the common market, the Commission sets out reasoning based on the evidence which the Member State or parties concerned submitted to it.
I en sådan situation kan Kommissionen nemlig ikke med rette foreholdes ikke at have taget eventuelle faktiske eller retlige forhold i betragtning, som kunne have været fremlagt for den under den administrative procedure, men som ikke er blevet det (dommen i sagen Fleuren Compost mod Kommissionen, nævnt i præmis 55 ovenfor, præmis 49).
In such a situation, it cannot be complained that the Commission failed to take into account matters of fact or law which could have been submitted to it during the administrative procedure but which were not (Fleuren Compost v Commission, cited in paragraph 55 above, paragraph 49).
I modsætning til nævnte situation indeholder den anfægtede beslutning ingen oplysninger, som kan tjene som begrundelse for den anfægtede beslutnings dispositive del, som vedrører den skade, der er nævnt ovenfor i præmis 80.
However, unlike that situation, no statement of reasons which could support the operative part of the contested decision relating to the losses referred to in paragraph 80 above appears therein.