natgillin/translations-raw huggingface dataset:
39 — BFI Holdingdommen præciserede, at kravet om, at behovet falder uden for det erhvervs- eller forretningsmæssige område, er et kriterium, som skal præcisere begrebet almenhedens behov (præmis 32).
39 — In BFI Holding, the Court noted that the absence of an industrial or commercial character is a criterion intended to clarify the meaning of the term ‘needs in the general interest’ (paragraph 32).
41 — I henhold til denne dom skal de af en enhed udøvede aktiviteter afvejes for at vurdere, om enheden blev oprettet for at opfylde almenhedens behov uden industriel eller kommerciel karakter (præmis 56).
41 — In that case the Court held that the activities pursued by a body should be taken into account to establish whether the body was established to meet needs in the general interest, not having an industrial or commercial character (paragraph 56).
AIGNER undersøgelse at være irrelevant, fordi på grundlag af dataene i forelæggelseskendelsen, uanset arten af det afgrænsede felt (kun fjernvarmeforsyning eller også varme produceret ved andre energikilder), har Fernwärme Wien i øjeblikket vist sig som den eneste virksomhed, der er i stand til at imødekomme et sådant behov for almenheden, og som kan optræde på grundlag af andre kriterier end rent økonomiske, en situation, som berettiger fællesskabsrettens intervention for at harmonisere udbudskriterierne, åbne markedet for konkurrence og sikre dets gennemsigtighed.
AIGNER information set out in the order for reference, regardless of which sector is delimited (district heating alone or heating produced by means of other fuel as well), Fernwärme Wien is currently the only undertaking capable of meeting that need in the general interest, being able to act in line with criteria other than strictly economic, a situation which justifies the intervention of Community law in order to harmonise the award criteria, open up the market to competition, and guarantee its transparency.
de strukturer, som de pågældende lokale myndigheder udformer med status af juridisk person og undergivet dem, for at »imødekomme […] behov hos almenheden, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter«.
contracts in open sectors, so do the structures which those regional or local authorities establish with legal personality and under their control for the purposes of ‘meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character.’
Denne opfattelse minder om Domstolens retspraksis.
That interpretation is redolent of aspects of the caselaw of the Court.
Dommen i sagen Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl. understregede, at kravet om, at det pågældende organ oprettes »specifikt« for at udfylde disse behov, ikke tvinger det til alene at varetage den opgave specielt at imødekomme sådanne behov (præmis 26), uden at beskæftige sig med andre opgaver, også selv om imødekommelsen af almenhedens behov også kun udgør en relativt ubetydelig andel af dens virksomhed, da den retlige definition ikke tager hensyn til den relative betydning af den form for virksomhed i dens samlede beskæftigelse (præmis 25, 26 og 31) 42.
In Mannesmann Anlagenbau Austria and Others, the Court noted that the condition that the body must have been established for the specific purpose of meeting such needs does not mean that it may meet only such needs (paragraph 26) and may not engage in other activities, even when such tasks constitute the greater part of its activity, because the legal definition does not take into account the relative importance of such tasks within its overall business (paragraphs 25, 26 and 31). 42
C — Muligt brud på smitteteorien (det tredje spørgsmål)
C — Whether there has been an infringement of the infection theory (third question)
På baggrund af det ovenfor anførte foreslår jeg Domstolen at præcisere over for Vergabekontrollsenat des Landes Wien, at fjernvarmeforsyning er det relevante marked, der skal undersøges med henblik på at vurdere, om Fernwärme Wien skal kvalificeres som »offentligretligt organ« som omhandlet i artikel 1, stk. 9, i direktiv 2004/18.
In the light of those considerations, I propose that the Court should inform the Vergabekontrollsenat des Landes Wien that the supply of district heating is the market which it must examine for the purposes of determining whether Fernwärme Wien is to be classified as ‘a body governed by public law’, within the meaning of Article 1(9) of Directive 2004/18.
Under alle omstændigheder synes den i det andet præjudicielle spørgsmål foreslåede
In any event, the examination to which the second question relates appears to be immaterial because, in the light of the
Kommissionen har ikke foretaget en korrekt vurdering af det tredje spørgsmål.
The Commission has failed to grasp correctly the point of the third question.
Vergabekontrollsenat des Landes Wien ønsker ikke at undersøge relevansen af konkurrenceniveauet på det relevante marked for at vurdere, om der er tale om inddragelse under udbudsdirektiverne, et problem, som det andet spørgsmål drejer sig om.
The Vergabekontrollsenat des Landes Wien does not seek to ascertain the importance of the level of competition in the market concerned in order to establish whether the public procurement directives apply, which is the subjectmatter of the second question.
Nærmere bestemt spørger den forelæggende instans, om en »ordregiver« eller en »ordregivende myndighed«, som på samme tid beskæftiger sig med industrielle eller kommercielle aktiviteter på et åbent marked, med hensyn til disse sidstnævnte aktiviteter er omfattet af direktiverne fra 2004, hvis risikoen for krydsfinansiering af de forskellige
More simply, the referring court asks whether a contracting entity or a contracting authority which carries out in parallel industrial or commercial activities in an open market, is, with regard to the those activities, subject to the 2004 directives if, by using mechanisms such as separate balance sheets and accounts,
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — SAG C-393/06 områder af den økonomiske virksomhed fjernes ved anvendelse af sikkerhedsmekanismer såsom adskilte status og regnskaber.
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 it eliminates the risk of crossfinancing between the different spheres of its business activity.
indgåelse af offentlige kontrakter, jf. punkt 31 i dette forslag til afgørelse. Det tilstræbes, at de, der har beføjelse til at tildele kontrakter, lader sig lede af økonomiske kriterier og undgår fristelsen til at følge andre veje, som kan give indenlandske bydende en fortrinsstilling frem for udenlandske, hvorfor »ordregivende myndigheder«, der pr. definition kan unddrage sig markedskræfterne, altid skal være omfattet af direktiv 2004/18.
temptation to follow other guidelines which give preference to national tenderers to the detriment of foreign ones, so ‘contracting authorities’ which, by definition, are capable of avoiding market forces, must in all cases comply with Directive 2004/18.
Dette direktiv kræver ikke, at en kontrakt for at kvalificere den som offentlig er tilknyttet en »ordregivende myndigheds« funktion at imødekomme almenhedens behov (artikel 1, stk. 2, sammenholdt med bilag I og II). Dommen i sagen Mannesmann Anlagenbau Austria m.fl. (præmis 32) fremførte tidligere dette ræsonnement i forhold til direktiv 93/37.
In its definition of a public contract, that directive does not require the contract to be related to the contracting authority’s task of meeting needs in the general interest (Article 1(2), in conjunction with Annexes I and II).
Forelæggelsen er uden større betydning for så vidt angår direktiv 2004/17, da »ordregivere« — som jeg har anført — kun er omfattet af dets bestemmelser, hvis de udøver virksomhed inden for de materielle sektorer, der udgør dets genstand, medmindre virksomheden udøves i fri konkurrence, et område, hvor dets harmoniserede bestemmer — hvilket direktivets artikel 30, stk. 1, understreger — ikke finder anvendelse.
The question is without pertinence so far as Directive 2004/17 is concerned, for, as I have indicated, contracting entities are governed by its provisions only when they carry out activities in the material sectors which form the subjectmatter of the directive, unless those activities are pursued in conditions of free competition, in which case, pursuant to Article 30(1), the harmonising provisions of the directive do not apply.
Ovennævnte teori er desuden — hvilket påpegedes i den nævnte doms præmis 34 — baseret på retssikkerhedsprincippet, som tilråder at frigøre begrebet »offentligretligt organ« fra den større eller mindre andel af industrielle eller kommercielle aktiviteter.
As the Court pointed out in paragraph 34 of that judgment, the infection theory is also based on the principle of legal certainty, in accordance with which the definition of a body governed by public law must not take into account the specific proportion of the industrial or commercial activities concerned.
Opgaven består således i at præcisere, om »ordregivende myndigheder«, særligt »offentligretlige organer«, der arbejder lige så meget på konkurrenceudsatte markeder som på andre markeder, skal omfattes af direktiv 2004/18, når de deltager i udbud på åbne markeder under de omstændigheder, som dette tredje præjudicielle spørgsmål henviser til (ingen krydsfinansiering).
The analysis is restricted, therefore, to establishing whether contracting authorities, in particular bodies governed by public law, which carry on activity in both competitive and closed markets, must comply with Directive 2004/18 when they award contracts in open markets in the circumstances set out in the third question (absence of cross-financing).
I forslaget til afgørelse i sagen Impresa Portuale di Cagliari (punkt 68) foreslår generaladvokat Jacobs en undtagelse for de tilfælde, hvor der påvises fuldstændig økonomisk, finansiel og budgetmæssig adskillelse
In the Opinion in Impresa Portuale di Cagliari (paragraph 68), Advocate General Jacobs suggests an exception for cases where it may be demonstrated that there is complete economic, financial and accounting
AIGNER mellem et offentligretligt organs forskellige former for virksomhed.
AIGNER separation between the different types of activity of a body governed by public law.
Jeg ser ingen ulempe ved teoretisk at acceptere hans anbefaling 43, men den forsig-
I see no problem in accepting his suggestion in theory; 43the prudence which must
Der er også andre praktiske hindringer, eftersom bevisbyrden for en sådan adskillelse af de forskellige aktivitetsområder vil påhvile »det offentligretlige organ«, hvorfor der skal fremkommes med et hjælpemiddel for at kontrollere (præventivt eller a posteriori) dets indledende beslutninger af kontraktmæssig karakter og for det første konstatere den absolutte adskillelse af de forskellige aktivitetsområder og dernæst, at den udøvede virksomhed tilhører det område, der er udelukket fra fællesskabsharmonisering; i modsat fald ville anvendelsen af disse retsforskrifter blive overladt til den frie vilje.
In that regard, there are also many other practical obstacles, since the burden of proving that the activity concerned is independent from the other sectors of activity falls to the ‘body governed by public law’, so that it would be necessary to establish a method of reviewing (in advance or a posteriori) the initial decisions on procurement taken by that body and of verifying, first of all, that its different areas of activity are completely separate and, next, that the contract awarded falls within the sector excluded from Community harmonisation; otherwise, it would be possible to exclude at will the application of that body of rules.
Dette panorama komplicerer yderligere fællesskabssystemet for indgåelse af offentlige kontrakter 44, hvorfor en løsning, der — uden at tilføje nogen fordel — skader et nøgleprincip som retssikkerheden, ikke vil være relevant.
That approach complicates the intricate Community system of public procurement, 44and it would not, therefore, be appropriate to adopt a solution which, without bestowing any benefit whatsoever, jeopardises a fundamental principle such as that of legal certainty.
tighed, der skal herske i retspraksis, forpligter til at afvise den, da erfaringen på fællesskabsmarkedets nuværende udviklingstrin viser, at forretninger og forbindelser mellem virksomheder er yderst komplicerede og vanskeliggør en så radikal adskillelse som den, der er skitseret af min kollega, som ifølge forelæggelseskendelsen kun forekommer mulig mellem uafhængige selskaber, og ikke altid.
guide the framers of caselaw requires it to be dismissed for, as the Community market now stands, experience teaches us that economic activities and business relationships are highly complex, making it extremely difficult to effect such a radical separation as that proposed by my colleague, which, as the order for reference states, appears possible only between independent undertakings, and, even then, not always.
Selv om kontiene føres adskilt, og krydssubsidiering afvises, er den strategiske ledelse, de strukturelle beslutninger og formuemassen én og den samme, og intet garanterer adskillelsen af virksomhedsområderne, eller at adfærdsmønstrene fra et lukket marked ikke indvirker på markederne af industriel eller kommerciel karakter og medfører, at det ordregivende »offentligretlige organ« arbejder med »paratøkonomiske« kriterier, en risiko, som kræver anvendelse af fællesskabsbestemmelser, som harmoniserer indgåelsen af offentlige kontrakter.
Even if the accounts are kept separately and cross- subsidisation is excluded, the strategic management, the structural decisions and the assets are one and there is nothing to guarantee that the different spheres of activity are watertight or that, in crisis situations, the rules of conduct of a closed market will not have an effect on those of an industrial or commercial activity, leading the contracting body governed by public law to be guided by ‘sub-economic’ criteria — a risk which would give rise to the application of the Community provisions harmonising the award of public contracts.
Således tilråder hensynet til retssikkerheden, som er grundlaget for Domstolens holdning på dette område, at fællesskabsharmoniseringen opretholdes.
Thus, the principle of legal certainty, on which the position of the Court in this area is founded, calls for those rules to be maintained.
Jeg finder, at et »offentligretligt organ« under alle omstændigheder falder ind under direktiv 2004/18, uanset arten af de kontrakter, det drejer sig om, bortset fra dem, der udtrykkeligt er udelukket ved direktivet selv (artikel 12-18).
In summary, I consider that, in any event, a ‘body governed by public law’ falls under Directive 2004/18, regardless of the nature of the contracts it concludes, unless those contracts are expressly excluded by the Directive (Articles 12 to 18).
På baggrund af ovenstående betragtninger foreslår jeg, at Domstolen
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court should:
1) fastslår, at den ikke har kompetence til at besvare de præjudicielle spørgsmål fra Vergabekontrollsenat des Landes Wien, idet dette organ ikke er en ret som omhandlet i artikel 234 EF, og
(1) Declare that it lacks jurisdiction to answer the questions referred for a preliminary ruling by the Vergabekontrollsenat des Landes Wien, because that body is not a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
2) subsidiært, såfremt den beslutter at admittere spørgsmålene, træffer følgende afgørelse:
(2) In the alternative, if it were to hold the reference admissible, declare that:
»a) En »ordregiver« som omhandlet i artikel 2, stk. 2, i Europa- Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17 af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester, er ikke omfattet af direktivets bestemmelser, når der udøves aktiviteter, som ikke falder ind under de i direktivets artikel 37 omhandlede.
‘(a) A “contracting entity”, within the meaning of Article 2(2) of Directive 2004/17/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and postal services sectors, is not subject to the provisions of that directive when it carries out activities other than those referred to in Articles 3 to 7 thereof.
b) Det relevante marked med henblik på at bestemme dets grad af konkurrence og undersøge, om selskabet Fernwärme Wien GmbH udgør et »offentligretligt organ« i henhold til artikel 1, stk. 9, i direktiv 2004/18 af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter, er markedet for fjernvarmeforsyning i Stadt Wien.
(b) The market which must be analysed for the purpose of determining its level of competition and ascertaining whether the undertaking Fenwärme Wien GmbH is a “body governed by public law”, for the purposes of Article 1(9) of Directive 2004/18/EC of the European Parliament and of the Council of 31 March 2004 on the coordination of procedures for the award of public works contracts, public supply contracts and public service contracts, is the market for the supply of district heating in the City of Vienna.
c) De kontrakter, som direktiv 2004/18 henviser til, og som er udbudt af et »offentligretligt organ«, herunder også de, der falder ind under fri konkurrence, er altid omfattet af direktivets bestemmelser.«
Where tenders are invited by a “body governed by public law” for the contracts referred to in Directive 2004/18, those contracts are always governed by the provisions of that directive, even when they are performed in competitive conditions.’
I sag C-393/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Østrig) ved afgørelse af 17. august 2006, indgået til Domstolen den 22. september 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC, from the Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Austria), made by decision of 17 August 2006, received at the Court on 22 September 2006, in the proceedings
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne G. Arestis, E. Juhász (refererende dommer), J. Malenovský og T. von Danwitz,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, E. Juhász (Rapporteur), J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
DOM AF 10.4.2008 — SAG C-393/06 generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 11. oktober 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: D. Ruiz-Jarabo Colomer, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 11 October 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— den østrigske regering ved M. Fruhmann og C. Mayr, som befuldmægtigede
— the Hungarian Government, by J. Fazekas, acting as Agent,
— den ungarske regering ved J. Fazekas, som befuldmægtiget
— the Austrian Government, by M. Fruhmann and C. Mayr, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved X. Lewis, som befuldmægtiget, bistået af Rechtsanwalt M. Núñez-Müller, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 22. november 2007,
— the Commission of the European Communities, by X. Lewis, acting as Agent, assisted by M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 22 November 2007,
Anmodningen er indgivet under en tvist mellem Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH (herefter »Ing.
The reference was made in the course of proceedings between Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH (‘Ing.
Aigner«) og Fernwärme Wien GmbH (herefter »Fernwärme Wien«) vedrørende gyldigheden af en af sidstnævnte iværksat offentlig udbudsprocedure.
Aigner’) and Fernwärme Wien GmbH (‘Fernwärme Wien’) concerning the regularity of a public procurement procedure instituted by the latter.
Ved direktiv 2004/17 er der foretaget en samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for visse bestemte sektorer, nemlig vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester.
Directive 2004/17 coordinates the procurement procedures in specific sectors, that is to say, those of water, energy, transport and postal services.
Direktivet erstattede og ophævede Rådets direktiv 93/38/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivning inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 199, s. 84), der omfattede samme område.
It follows and repealed Council Directive 93/38/EEC of 14 June 1993 coordinating the procurement procedures of entities operating in the water, energy, transport and telecommunications sectors (OJ 1993 L 199, p. 84), which concerned the same subject-matter.
De særlige kendetegn vedrørende de sektorer, der er omfattet af direktiv 2004/17, er fremhævet i tredje betragtning til direktivet, hvori det er anført, at en samordning er nødvendig på grund af den omstændighed, at de markeder, hvorpå de pågældende ordregivende organer opererer, er lukkede, fordi medlemsstaterne meddeler særlige eller eksklusive rettigheder vedrørende levering, tilrådighedsstillelse eller drift af net til ydelse af den pågældende tjeneste.
The particular characteristics of the sectors covered by Directive 2004/17 are highlighted in the third recital in the preamble thereto, which states that it is necessary to coordinate procurement procedures in these sectors because of the closed nature of the markets in which the contracting entities concerned operate, due to the existence of special or exclusive rights granted by the Member States concerning the supply to, provision or operation of networks for providing the service concerned.
I artikel 2, stk. 1, litra a), andet afsnit, i direktiv 2004/17 og artikel 1, stk. 9, andet afsnit, i direktiv 2004/18 er det fastsat, at der ved »ordregivende myndigheder« bl.a. forstås »offentligretlige organer«, dvs.
The second section of Article 2(1)(a) of Directive 2004/17 and the second section of Article 1(9) of Directive 2004/18 provide that ‘contracting authorities’, inter alia, are ‘bodies governed by public law’, that is to say
— [hvis] opgave er at varetage opgaver af almen interesse, der ikke har industriel eller kommerciel karakter
— established for the specific purpose of meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character,
[hvis] aktivitet for størstedelens vedkommende finansieres af staten eller de lokale myndigheder eller af andre offentligretlige organer, eller dets forvaltning er underlagt disses kontrol, eller hvis staten, de lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer udpeger mere end halvdelen af medlemmerne i administrations-, ledelses- eller tilsynsorganet.«
— having legal personality and financed, for the most part, by the State, regional or local authorities, or other bodies governed by public law; or subject to management supervision by those bodies; or having an administrative, managerial or supervisory board, more than half of whose members are appointed by the State, regional or local authorities, or by other bodies governed by public law’.
Artikel 2, stk. 1, litra b), i direktiv 2004/17 bestemmer:
In accordance with Article 2(1)(b) of Directive 2004/17:
[…] b) »offentlig virksomhed«: enhver virksomhed, som de ordregivende myndigheder direkte eller indirekte kan have bestemmende indflydelse på som følge af ejerforhold, kapitalindskud eller de for virksomheden gældende regler.«
(b) a “public undertaking” is any undertaking over which the contracting authorities may exercise directly or indirectly a dominant influence by virtue of their ownership of it, their financial participation therein, or the rules which govern it.’
Følgende er fastsat i nævnte direktivs artikel 2, stk. 2:
‘This Directive shall apply to contracting entities: