natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sydhavnens Sten & Grus ApS er et selskab, der blev etableret i 1983, og hvis virksomhed består dels i køb og salg af materialer modtaget fra søterritoriet og grusgrave, dels i oparbejdning til genbrugsprodukter af ikkemiljøfarligt bygge- og anlægsaffald i form af jord, beton, tegl og asfalt. I 1993 ansøgte Sydhavnens Sten & Grus om godkendelse efter miljøbeskyttelseslovens § 33 til udøvelse af den nævnte virksomhed i Københavns Kommune, herunder oparbejdning til genbrugsprodukter af bygge- og anlægsaffald. Kommune har således vedtaget to regulativer, hvoraf det første trådte i kraft den 1. januar 1992 (herefter »1992-regulativet«) og det andet den 1. januar 1998 (herefter »1998-regulativet«).
'Member States shall take the necessary measures to ensure that waste is recovered or disposed of without endangering human health and without using processes or methods which could harm the environment...'
Det konkluderede, at en fremstilling af de bedste genbrugskvaliteter kun kunne opnås ved brug af passende store anlæg, og at antallet af genanvendelsesanlæg af investerings- og rentabilitetsårsager burde begrænses til et minimum.
'For the purposes of implementing Article 4, any establishment or undertaking which carries out the operations referred to in Annex II Β must obtain a permit.'
Den 28. december 1994 afslog Københavns Kommune ansøgningen om godkendelse, idet den henviste til, at behandlingen af bygge- og anlægsaffald fra Københavns Kommune primært skulle baseres på et særligt anlæg i Grøften.
On 28 December 1994 the Municipality of Copenhagen rejected the request for approval and informed Sydhavnens Sten & Grus that the processing of building waste produced within its boundaries should primarily take place in a processing station at Grøften. The operations referred to in Annex II Β of Directive 75/442 are those which may lead to recovery of the waste.
Sydhavnens Sten & Grus gentog sin ansøgning den 13. januar 1995, men fik et endeligt afslag fra Københavns Kommune. Sydhavnens Sten & Grus kan således kun modtage bygge- og anlægsaffald fra nabokommuner, hvorimod selskabet i princippet ikke kan modtage affald fra Københavns Kommunes område, selv om selskabets anlæg er beliggende i dette område. I Danmark er kommunerne kompetente med hensyn til affald fra eget område. Københavns
Sydhavnens Sten & Grus is a company whose activity has since 1983 consisted in the purchase and sale of materials extracted from the sea or from gravel pits, and also in the recycling of environmentally nonhazardous building waste in the form of concrete, brick and asphalt. In 1993 Sydhavnens Sten & Grus applied, pursuant to Article 33 of the Miljøbeskyttelseslov (the Danish Law on Protection of the Environment) for approval to pursue its activities within the boundaries of the Municipality of Copenhagen, in particular the recycling of building waste. In Denmark the municipalities have competence for waste produced within their boundaries.
Aftalerne medfører, at andre miljøgodkendte virksomheder som f.eks.
a number of questions to the Court for a preliminary ruling:
Den 21. november 1995 anlagde Sydhavnens Sten & Grus sag mod Københavns Kommune ved Østre Landsret. Sagsøgeren har under denne sag principalt nedlagt påstand om, at Københavns Kommune tilpligtes at anerkende, at kommunen er ubeføjet til at hindre tredjemands overdragelse af byggeaffald med henblik på genanvendelse til Sydhavnens Sten & Grus' modtageanlæg. Subsidiært har selskabet nedlagt påstand om, at Københavns Kommune tilpligtes at optage selskabet i kommunens indsamlingsordning som modtageanlæg. En forskrift som 1992-regulativet vil kunne fortolkes således, at den indeholder et indirekte eksportforbud, hvilket er i strid med traktatens artikel 34. Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om dette var tilfældet i hovedsagen.
The Hovedstadsråd (City Council) investigated the possibilities and conditions for reusing building waste in greater Copenhagen and concluded that in order to obtain the best-quality recycled product it was essential to use processing plant of a suitable size, so that the number of sites for the reuse of waste should, for reasons of investment and profitability, be limited to a minimum.
Østre Landsret har på denne baggrund besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål.
The first question, concerns the compatibility of municipal rules, such as the 1992 and 1998 municipal regulations, with, first, the rules on freedom to export referred to in Article 90 of the Treaty, read in conjunction with Article 34 of the Treaty, and, secondly, the rules on competition referred to in Articles 90 and 86 of the Treaty.
Det første spørgsmål
The rules on freedom to export
Hvad angår 1998-regulativet er Sydhavnens Sten & Grus af den opfattelse, at selv om det i dette regulativ udtrykkeligt fastslås, at affaldet kan eksporteres, begrænser dette regulativ eksporten i samme omfang som det tidligere regulativ. Det første spørgsmål drejer sig om, hvorvidt en kommunal forskrift, som f.eks. regulativerne fra 1992 og 1998, er forenelig med for det første reglerne om fri eksport i traktatens artikel 90, sammenholdt med traktatens artikel 34, og for det andet konkurrencereglerne i traktatens artikel 90 og 86.
Only three undertakings wished to subscribe for shares when the company, known as Råstof og Genanvendelse Selskabet af 1990 A/S (hereinafter 'RGS'), responsible for managing the regional reprocessing site established at Grøften (hereinafter the 'Grøften centre'), was formed. Today RGS has only two shareholders, E n t r e ρ r e η ø r b i 1 e r η e A/S and Renholdningsselskabet af 1898, an independent institution formed by associations of landowners in the municipalities of Copenhagen and Frederiksberg, although those two municipalities are represented on the management organs of the institution.
En kommunal forskrift, hvorefter mellemhandlere, selv om de er miljøgodkendte, afskæres fra at medvirke ved indsamlingen af det omhandlede affald med henblik på videresalg i andre medlemsstater, udgør en hindring for eksporten, der er i strid med traktatens artikel 34.
The national court is asking, in substance, first whether Article 34 of the Treaty precludes a system for the collection and receipt of nonhazardous building waste destined for recovery, such as that set up by the Municipality of Copenhagen, under which a limited number of undertakings are authorised to process waste produced in the municipality, and, if necessary, whether that system can be justified either by one of the exceptions referred to in Article 36 of the Treaty or as a form of environmental protection pursuant, in particular, to Article 130r(2) of the Treaty.
Det tilkommer den forelæggende ret at undersøge, om de relevante regler — det være sig i 1992-regulativet eller i 1998-regulativet — tillader, at producenter af ikkemiljøfarligt byggeaffald eksporterer affaldet ved hjælp af mellemhandlere, såfremt de måtte ønske det.
Those agreements have the effect of precluding other undertakings, like Sydhavnens Sten & Grus, from processing that waste, even though they are qualified to do so. According to the settled case-law of the Court, Article 34 of the Treaty applies to national measures which have as their specific object or effect the restriction of patterns of exports and thereby the establishment of a difference in treatment between the domestic trade of a Member State and its export trade, in such a way as to provide a particular advantage for national production or for the domestic market of the State in question.
Den forelæggende ret ønsker for det første nærmere bestemt at få oplyst, om traktatens artikel 34 er til hinder for en ordning for indsamling og modtagelse af ikkemiljøfarligt byggeaffald til nyttiggørelse som den, der er etableret af Københavns Kommune, hvorefter der er givet et begrænset antal virksomheder tilladelse til at behandle sådant affald fra kommunen, og om en sådan ordning eventuelt kan være berettiget enten på grundlag af en af undtagelserne i traktatens artikel 36 eller ud fra miljøbeskyttelseshensyn, bl.a. i medfør af bestemmelserne i traktatens artikel 130 R, stk. 2.
The mere fact that an exclusive right to process the building waste produced in a commune is granted to a limited number of undertakings does not necessarily have the effect of creating a barrier to exports contrary to Article 34 of the Treaty, provided that waste producers are still able to export it.
Såfremt det måtte blive fastslået, at de omhandlede regler medfører en begrænsning af eksporten, der er i strid med traktatens artikel 34, har Østre Landsret rejst spørgsmålet om, hvorvidt reglerne kan være berettigede efter traktatens artikel 36 eller ud fra miljøbeskyttelseshensyn, bl.a. på grundlag af traktatens artikel 130 R, stk. 2.
On 21 November 1995 Sydhavnens Sten & Grus brought an action against the Municipality of Copenhagen before the Østre Landsret for, primarily, a declaration that it had no authority to prevent third parties from shipping building waste to the reception site operated by Sydhavnens Sten & Grus with a view to its reuse. In the alternative, Sydhavnens Sten & Grus requested the Østre Landsret to order the Municipality of Copenhagen to recognise the site operated by Sydhavnens Sten & Grus as a reception station within the framework of the collection system organised by the Municipality of Copenhagen. It was in those circumstances that the Østre Landsret decided to stay proceedings and to refer
Der ville være grundlag for en undtagelse efter denne bestemmelse, hvis det var til fare for
A provision such as the 1992 municipal regulation might be construed as containing an implicit prohibition on exports, contrary to Article 34 of the Treaty.
Efter Domstolens faste praksis forbyder traktatens artikel 34 nationale foranstaltninger, hvis formål eller virkning særligt er at hindre
It is for the national court to ascertain whether that was the position in the case before it.
Sydhavnens Sten & Grus er afskåret herfra. Ud over disse tre virksomheder må ingen andre virksomheder i Danmark modtage byggeaffald fra kommunens område til behandling. menneskers og dyrs liv og sundhed eller for beskyttelsen af planter, at byggeaffaldet transporteres over større afstande, fordi det eksporteres, og at affaldet behandles i en anden medlemsstat end den, det hidrører fra.
Restrictions on exports contrary to Article 34 of the Treaty, such as those alleged in the main proceedings, cannot be justified by the need to protect the environment, in particular by application of the principle referred to in Article 130r(2) of the Treaty that environmental damage should as a priority be rectified at source.
De nævnte tre virksomheder skal anses for virksomheder, der af den pågældende medlemsstat har fået tillagt en eksklusiv rettighed i henhold til traktatens artikel 90, stk. 1.
The rules on competition referred to in Articles 90 and 86 of the Treaty
I det foreliggende tilfælde er der tale om ikkemiljøfarligt affald, og der er ikke blevet henvist til forhold, der kan godtgøre, at der består en fare for menneskers og dyrs liv og sundhed eller for beskyttelsen af planter.
As for the 1998 municipal regulation, Sydhavnens Sten & Grus contends that, even though it expressly provides for the possibility of exporting waste, it is just as restrictive of exports as its predecessor. It should be pointed out that municipal rules which prevent even qualified intermediaries from participating in the collection of the waste in question with a view to reselling it in other Member States constitutes an obstacle to exports contrary to Article 34 of the Treaty. It is for the national court to ascertain whether the rules in question, whether resulting from the 1992 municipal regulation or from the 1998 municipal regulation, allow producers of nonhazardous building waste to export their waste, using intermediaries if they wish.
Det skal undersøges, om en forskrift som den i hovedsagen omhandlede skaber en dominerende stilling for den virksomhed, der er indrømmet en særlig eller eksklusiv rettighed, og om den giver anledning til et misbrug.
The national court asks essentially whether Article 90 of the Treaty, read in conjunction with Article 86 of the Treaty, precludes the establishment of a local system, such as the system at issue in the case in the main proceedings, under which a limited number of specially selected undertakings can process environmentally nonhazardous building waste destined for recovery and produced in the area concerned, thus ensuring a sufficiently large flow of such waste to those undertakings, and excludes other undertakings even though they are qualified to process the waste.
Den i traktatens artikel 36 indeholdte undtagelse ud fra hensynet til beskyttelse af menneskers og dyrs liv og sundhed og til beskyttelse af planter under disse omstændigheder kan ikke begrunde en eksportbegrænsning, der er i strid med traktatens artikel 34.
Should it be held that the rules in question have the effect of restricting exports in a manner contrary to Article 34 of the Treaty, the national court wonders whether those rules might be justified on the basis, on the one hand, of Article 36 of the Treaty and, on the other hand, the protection of the environment as provided for, in particular, in Article 130r(2) of the Treaty.
Det er af afgørende betydning at fastlægge det relevante marked og at afgrænse den væsentlige del af fællesmarkedet, hvor virksomheden er i stand til eventuelt at begå misbrug, der kan hindre en effektiv konkurrence.
Such justification would be relevant if the fact that building waste was shipped over a greater distance, as a consequence of being exported, and processed in a Member State other than that in which it is produced represented a danger to the health and life of humans, animals or plants.
Miljøbeskyttelseshensyn kan ikke begrunde enhver eksportbegrænsning, navnlig ikke i forbindelse med affald til nyttiggørelse. Dette gælder i særlig grad, når der — som i hovedsagen — er tale om ikkemiljøfarligt byggeaffald.
Pursuant to the rules in issue in the main proceedings, three undertakings were authorised to receive building waste produced within the boundaries of the Municipality of Copenhagen with a view to recovering it and that the other undertakings, including Sydhavnens Sten & Grus, are precluded from doing so. Apart from those three undertakings, no undertaking in Denmark can receive building waste produced in that municipality with a view to processing it. The waste in question in this case is nonhazardous waste and nothing has been put forward to show that there is a danger to the health and life of humans, animals or plants.
Eksportbegrænsninger, der er i strid med traktatens artikel 34, som f.eks. dem, der hævdes at foreligge i hovedsagen, kan ikke være berettigede ud fra miljøbeskyttelseshensyn, f.eks. i medfør af det i traktatens artikel 130 R, stk. 2, nævnte princip om indgreb over for miljøskader fortrinsvis ved kilden.
Those three undertakings must be regarded as undertakings to which the Member State concerned has granted an exclusive right within the meaning of Article 90(1) of the Treaty.
Konkurrencereglerne i traktatens artikel 90 og 86
The derogation in Article 36 of the Treaty in relation to the health and life of humans, animals and plants cannot, in these circumstances, justify a restriction on exports contrary to Article 34 of the Treaty.
Det bemærkes, at det påhviler den forelæggende ret at afgrænse det relevante marked under hensyn til de faktiske oplysninger, den råder over, dels på grundlag af den pågældende vares eller tjenesteydelses karakteristika, dels ved anvendelse af et bestemt afgrænset geografisk område, hvor den markedsføres, og hvor konkurrencebetingelserne er tilstrækkeligt homogene til, at virkningen af den eller de pågældende virksomheders økonomiske styrke kan bedømmes.
It must be determined whether the rules in issue give rise to a dominant position on the part of the undertaking to which the special or exclusive right is granted and whether they give rise to an abuse.
Hvad angår det geografiske marked vil retten skulle tage hensyn til, at der er givet en eneret til tre virksomheder, herunder RGS, som forestår driften af Grøften-anlægget, og som er den af de tre virksomheder, der drager størst fordel af ordningen.
The protection of the environment cannot serve to justify any restriction on exports, particularly in the case of waste destined for recovery.
I betragtning af, at Københavns Kommune udgør en betydelig del af hovedstadsregionen, hvor ca. en tredjedel af Danmarks samlede mængde byggeaffald fremkommer, vil den forelæggende ret skulle undersøge, om eneretten kan medføre
That is so a fortiori where, as in the case before the national court, environmentally nonhazardous building waste is involved.
Tre virksomheder har i henhold til de i hovedsagen omhandlede regler fået tilladelse til at modtage byggeaffald fra Københavns Kommunes område med henblik på nyttiggørelse af affaldet, mens andre virksomheder og navnlig
The relevant market is of fundamental importance, as is the delimitation of the substantial part of the common market in which the undertaking may be able to engage in abuses which hinder effective competition.
økonomisk interesse, navnlig når formålet med tjenesteydelsen er at løse et miljøproblem.
exclusive rights granted to it, is led to abuse its dominant position or when such rights are liable to create a situation in which that undertaking is led to commit such abuses.
a begrænsning af den effektive konkurrence eke alene i kommunens område, men i et større mråde.
It is for the national court to define the relevant market in the light of the facts available to it, first having regard to the particular features of the product or service in question and, second, with reference to a clearly defined geographical area in which it is marketed and where the conditions of competition are sufficiently homogeneous for it to be possible to evaluate the economic power of the undertaking concerned.
)en forelæggende ret vil skulle undersøge, om ette område udgør en væsentlig del af Ellesmarkedet, hvorved der navnlig skal tages ensyn til mængden af byggeaffald, der remkommer og behandles i Københavns Commune, og dette affalds betydning i forhold til ien samlede virksomhed med behandling af yggeaffald i Danmark.
The grant of an exclusive right over part of the national territory for environmental purposes, such as establishing the capacity necessary for the recycling of building waste, does not in itself constitute an abuse of a dominant position.
Københavns Kommune har i overensstemmelse med den nationale lovgivning betroet tre virksomheder opgaven med at behandle byggeaffald fra kommunen, og at disse virksomheder har pligt til at modtage det pågældende affald og behandle det med henblik på genanvendelse, i det omfang det er muligt at genanvende affaldet.
The national court will have, inter alia, to determine whether the processing of environmentally nonhazardous building waste is a distinct market from the processing of other types of waste.
Cun såfremt den forelæggende ret når frem til, at le omhandlede virksomheder har en lominerende stilling på et således afgrænset narked, må det undersøges, om der foreligger et nisbrug.
The Municipality of Copenhagen claimed, without being challenged, that the price charged by the three undertakings were freely determined by them and that where it considered them excessive it could request the competition authorities to intervene.
Spørgsmålet, om der foreligger et misbrug
Nor has there been any allegation of abusive conduct in relation to the other terms of business.
Da Grøften-anlægget blev oprettet, og der blev givet et begrænset antal virksomheder en eneret, stod Københavns Kommune over for et miljøproblem, som blev anset for alvorligt, nemlig at størstedelen af byggeaffaldet blev nedgravet, selv om det kunne være genanvendt. Affaldet kunne ikke genanvendes, fordi der ikke var virksomheder, der kunne behandle det.
As regards the geographical market, it will have to take in to account the fact that an exclusive right was granted to three undertakings, including RGS, the operator of the Grøften centre, which is the main beneficiary.
Kommunen fandt, at det var nødvendigt at oprette et anlæg med stor kapacitet med henblik på at håndtere affaldet fra kommunen og genanvende det med en høj genbrugskvalitet. Endvidere fandt kommunen, at den med henblik på at gøre det nye anlæg rentabelt måtte sikre anlægget en betydelig tilgang af affald ved at give det eneret til behandling heraf.
In view of the importance of the municipality of Copenhagen in greater Copenhagen, whose building waste represents approximately one third of the building waste produced in Denmark, the national court must determine whether the exclusive right might have the effect of restricting effective competition not only within the boundaries of the municipality but also in a wider area.
Den omstændighed, at der skabes en lominerende stilling ved tildeling af særlige eller iksklusive rettigheder som omhandlet i traktatens irtikel 90, stk. 1, ikke i sig selv er uforenelig med raktatens artikel 86.
The Municipality of Copenhagen, acting in accordance with national legislation, entrusted to three undertakings the task of processing building waste produced in that municipality and that those undertakings are required to receive that waste and process it so that it can be reused as far as possible.
Tildelingen af en eksklusiv rettighed på en del af det nationale område af miljøhensyn, som f.eks. tilvejebringelsen af den nødvendige kapacitet til genanvendelse af byggeaffald, ikke i sig selv udgør et misbrug af en dominerende stilling.
It will be necessary to consider whether that area constitutes a substantial part of the common market having regard, in particular, to the volume of building waste produced and processed in the municipality of Copenhagen and its importance in relation to building waste processing operations as a whole in Denmark.
Da der ikke var nogen virksomheder, der kunne behandle det i hovedsagen omhandlede affald, kunne Københavns Kommune med rette anse det for nødvendigt at oprette et anlæg med stor kapacitet.
Only if the national court considers that the undertakings concerned have a dominant position on a market thus defined will it be necessary to consider the question of possible abuse.
Københavns Kommune har gjort gældende — uden at det er blevet bestridt — at for så vidt angår de priser, de tre virksomheder anvender, har de pågældende virksomheder frit fastsat priserne, og at kommunen kunne anmode konkurrencemyndighederne om at gribe ind, hvis den fandt, at priserne var for høje.
When the Grøften centre was set up and an exclusive right was granted to a limited number of undertakings, the Municipality of Copenhagen was faced with what was regarded as a serious environmental problem, mainly the burial of most building waste in the ground when it could have been recycled. Recycling was impossible owing to the lack of undertakings capable of processing the waste.
I øvrigt er det ikke gjort gældende, at der foreligger et misbrug for så vidt angår de øvrige forretningsvilkår.
In order to control the volumes of waste produced in the municipality and to ensure that it was recycled to a high standard, the municipality considered it necessary to set up a high-capacity centre; and, in order to ensure that this newly-established centre would be profitable, the municipality considered it necessary to ensure that the centre was
Håndtering af bestemte former for affald kan være genstand for en tjenesteydelse af almindelig
Merely creating a dominant position by granting special or exclusive rights within the meaning of Article 90(1) of the Treaty is not in itself incompatible with Article 86 of the Treaty.
Sagsakterne giver ingen holdepunkter for at antage, at den tildelte eneret nødvendigvis foranlediger de pågældende virksomheder til at misbruge deres dominerende stilling.
A Member State is in breach of the prohibitions contained in those two provisions only if the undertaking in question, merely by exercising the
Det andet spørgsmål
guaranteed a significant flow of waste by granting an exclusive processing right.