natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En medlemsstat har ikke ret til i medfør af direkti v 96/71 at pålægge virksomheder i andre medlemsstater en lønsats, der er fastsat i en kollektiv overenskomst, der finder anvendelse på leveringsstedet, som ikke finder generel anvendelse, gennem vedtagelse af lovgivningsmæssig foranstaltning, hvorved det pålægges den ordregivende myndighed kun at give kontrakter for byggeleverancer til virksomheder, som ved tilbudsgivningen skriftligt har forpligtet sig til ved udførelsen af leveringerne mindst at betale deres ansatte den i nævnte overenskomst fastsatte løn.
A Member State is not entitled to impose, pursuant to Directive 96/71, on undertakings established in other Member States, a rate of pay provided for by a collective agreement in force at the place where the services concerned are performed and not declared to be of general application, by requiring, by a measure of a legislative nature, the contracting authority to designate as contractors for public works contracts only contractors which, when submitting their tenders, agree in writing to pay their employees, in return for performance of the services concerned, at least the wage provided for in the collective agreement.
(jf. præmis 35)
(see para. 35)
For så vidt angår de områder, der er nævnt i artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra a)-g), fastlægger direktiv 96/71 nemlig udtrykkeligt den grad af beskyttelse, som værtsmedlemsstaten kan kræve iagttaget af virksomheder, der har hjemsted i en anden medlemsstat, i forhold til deres arbejdstagere, der er udstationeret på denne værtsmedlemsstats område.
As regards the matters referred to in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g), Directive 96/71 expressly lays down the degree of protection for workers of undertakings established in other Member States who are posted to the territory of the host Member State which the latter State is entitled to require those undertakings to observe.
Derfor — og med forbehold for muligheden for, at virksomheder, der har hjemsted i en anden medlemsstat, bl.a. ved en forpligtelse, der påtages over for eget udstationeret personale, i værtsmedlemsstaten frivilligt tiltræder en kollektiv arbejdsoverenskomst, der eventuelt er mere favorabel — er det beskyttelsesniveau, der skal garanteres over for udstationerede arbejdstagere på værtsmedlemsstatens område, i princippet begrænset til det, der er fastsat i artikel 3, stk. 1, første afsnit, litra a)-g), i direktiv 96/71, forudsat at disse arbejdstagere ikke allerede i medfør af den lov eller de kollektive overenskomster, der gælder i oprindelsesmedlemsstaten, har mere favorable arbejds- og ansættelsesvilkår på de områder, der er nævnt i denne bestemmelse.
Therefore — without prejudice to the right of undertakings established in other Member States to sign of their own accord a collective labour agreement in the host Member State, in particular in the context of a commitment made to their own posted staff, the terms of which might be more favourable — the level of protection which must be guaranteed to workers posted to the territory of the host Member State is limited, in principle, to that provided for in Article 3(1), first subparagraph, (a) to (g), of Directive 96/71, unless, pursuant to the law or collective agreements in the Member State of origin, those workers already enjoy more favourable terms and conditions of employment as regards the matters referred to in that provision.
Direktiv 96/71 om udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser, sammenholdt med artikel 49 EF, er til hinder for, at en myndighed i en medlemsstat vedtager en lovgivningsmæssig foranstaltning, hvorved det pålægges den ordregivende myndighed kun at give kontrakter for byggeleverancer til virksomheder, som ved tilbudsgivningen skriftligt har forpligtet sig til ved udførelsen af leveringerne mindst at betale deres ansatte den
Directive 96/71 concerning the posting of workers in the framework of the provision of services, read in the light of Article 49 EC, precludes an authority of a Member State from adopting a measure of a legislative nature requiring the contracting authority to designate as contractors for public works contracts only contractors which, when submitting their tenders, agree in writing to pay their employees, in return for performance of the services concerned, at least the wage provided for in the collective agreement in force at the place where those services
SAMMENDRAG — SAG C-346/06 på leveringsstedet overenskomstmæssigt fastsatte løn, når nævnte lønsats ikke er fastsat på en af de måder, der fremgår af direktivets artikel 3, stk. 1 og 8.
SUMMARY — CASE C-346/06 are performed, where that remuneration was not determined by one of the means laid down in Article 3(1) and (8) of the directive.
sådan kollektiv overenskomst, ifølge den omhandlede lov kun gælder for en del af byggesektoren, da, for det første, loven kun finder anvendelse på offentlige kontrakter og altså ikke omfatter private kontrakter og, for det andet, nævnte kollektive overenskomst ikke finder generel anvendelse, og for så vidt som der ikke foreligger noget, der kan føre til den konklusion, at beskyttelsen ifølge en sådan lønsats kun er nødvendig for en arbejdstager beskæftiget i byggesektoren, når vedkommende er ansat i forbindelse med en byggeleverance til det offentlige, og ikke, når arbejdstageren arbejder i forbindelse med en privat kontrakt.
collective agreement is applicable, as a result of the legislation at issue, only to a part of the construction sector, since, first, that legislation applies solely to public contracts and not to private contracts and, second, that collective agreement has not been declared universally applicable, and inasmuch as there is no evidence to support the conclusion that the protection resulting from such a rate of pay is necessary for a construction sector worker only when he is employed in the context of a public works contract but not when he is employed in the context of a private contract.
Ved at forpligte ordremodtageren for en kontrakt om offentlige byggeleverancer og indirekte dennes underentreprenører til at anvende den mindsteløn, der er fastsat i en sådan kollektiv overenskomst, kan en sådan lovgivning pålægge en tjenesteyder hjemmehørende i en anden medlemsstat, hvor mindstelønnen er lavere, en yderligere økonomisk omkostning, som kan være til hinder eller indebære ulemper for præstationen af vedkommendes tjenesteydelser i værtsmedlemsstaten eller gøre denne præstation mindre tiltrækkende.
By requiring undertakings performing public works contracts and, indirectly, their subcontractors to apply the minimum wage laid down by such a collective agreement, such legislation may impose on service providers established in another Member State where minimum rates of pay are lower an additional economic burden that may prohibit, impede or render less attractive the provision of their services in the host Member State.
Således kan en sådan foranstaltning udgøre en restriktion i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 49 EF.
Therefore, such a measure is capable of constituting a restriction within the meaning of Article 49 EC.
Af grunde svarende hertil kan den nævnte restriktion heller ikke betragtes som berettiget af formålet om beskyttelse af fagforeningers uafhængige organisering af arbejdslivet.
For the same reasons, the restriction also cannot be considered to be justified by the objective of ensuring protection for independence in the organisation of working life by trade unions.
En sådan hindring kan ikke betragtes som berettiget af formålet om arbejdstagernes beskyttelse, for så vidt som den lønsats, der er blevet fastsat ved en
Such a restriction cannot be considered to be justified by the objective of ensuring the protection of workers inasmuch as the rate of pay fixed by such a
(jf. præmis 36-43 og domskonkl.)
(see paras 36-43, operative part)
Denne præjudicielle anmodning giver Domstolen mulighed for at lægge en ny sten til sin praksis vedrørende problematikken med udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser.
This reference for a preliminary ruling will allow the Court to build on its existing caselaw on the posting of workers in the framework of the provision of services.
den overenskomstmæssigt fastsatte løn, der gælder på stedet for ydelsesleveringen, under trussel om sanktioner, der kan gå så langt som til opsigelse af kontrakten, hvis den kollektive overenskomst, som denne lovbestemmelse henviser til, ikke er erklæret almindeligt gældende.
that may go as far as the termination of the works contract, where the collective agreement to which the legislation in question refers is not declared to be of universal application.
Det af den forelæggende ret stillede spørgsmål opfordrer endnu en gang Domstolen til at afveje den frie udveksling af tjenesteydelser med de tvingende hensyn til beskyttelse af arbejdstagere og forebyggelse af social dumping.
The question raised by the court making the reference once again calls on the Court to strike a balance between the freedom to provide services, on the one hand, and the overriding requirements of the protection of workers and the prevention of social dumping, on the other.
Denne anmodning er blevet fremsat i en sag mellem Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert i sin egenskab af kurator for konkursboet efter Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG, sagsøgt i hovedsagen, mod Land Niedersachsen, sagsøger i hovedsagen, om opsigelse af en entreprisekontrakt indgået mellem det nævnte selskab og Land Niedersachsen i forbindelse med en offentlig byggekontrakt. 3.
That question has been raised in the course of a dispute between Rechtsanwalt Dr. Dirk Rüffert, in his capacity as liquidator of the company Objekt und Bauregie GmbH & Co. KG, defendant in the main proceedings, and Land Niedersachsen, applicant and respondent (‘the applicant’) in the main proceedings, regarding the termination of a works contract between the company and Land Niedersachsen in the context of a public works contract. 3.
Oberlandesgericht Celle (Tyskland) anmoder i det væsentlige Domstolen om at tage stilling til problemet, om fællesskabsretten skal fortolkes således, at den er til hinder for en national lovgivning om udbud af offentlige kontrakter, som pålægger ordremodtagerne og indirekte deres underentreprenører mindst at betale arbejdstagere, der er udstationeret i forbindelse med udførelse af en offentlig kontrakt,
More precisely, the Oberlandesgericht (Higher Regional Court), Celle (Germany), essentially asks the Court to rule whether Community law must be interpreted as precluding national legislation on the award of public contracts that requires contractors and, indirectly, their subcontractors to pay workers posted in the framework of the performance of a public contract at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where those services are performed, on pain of penalties
I dette forslag til afgørelse påviser jeg, hvorfor hverken Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/71/EF af 16. december
In this Opinion, I shall show why, in my view, neither Directive 96/71/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 1996 concerning the posting
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-346/06
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06 of workers in the framework of the provision of services 2 nor Article 49 EC must be inter-
Dette direktiv finder anvendelse på virksomheder, som i forbindelse med levering af tjenesteydelser over grænserne udstationerer arbejdstagere på en medlemsstats område i henhold til stk. 3.
This Directive shall apply to undertakings established in a Member State which, in the framework of the transnational provision of services, post workers, in accordance with paragraph 3, to the territory of a Member State.
Dette direktiv finder anvendelse, dersom en af de i stk. 1 anførte virksomheder træffer en af følgende grænseoverskridende foranstaltninger:
This Directive shall apply to the extent that the undertakings referred to in paragraph 1 take one of the following transnational measures:
Ifølge artikel 49, stk. 1, EF er der forbud mod restriktioner, der hindrer fri udveksling af tjenesteydelser inden for Fællesskabet, for så vidt angår statsborgere i medlemsstaterne, der er bosat i et andet af Fællesskabets lande end modtageren af den pågældende ydelse.
The first paragraph of Article 49 EC lays down that restrictions on the freedom to provide services within the Community are prohibited in respect of nationals of Member States who are established in a State of the Community other than that of the person for whom the services are intended.
a) for egen regning og under egen ledelse udstationerer en arbejdstager på en medlemsstats område i henhold til en aftale mellem den udstationerende virksomhed og modtageren af tjenesteydelsen, der driver virksomhed i denne medlemsstat, dersom der i udstationeringsperioden består et ansættelsesforhold mellem den udstationerende virksomhed og arbejdstageren
(a) post workers to the territory of a Member State on their account and under their direction, under a contract concluded between the undertaking making the posting and the party for whom the services are intended, operating in that Member State, provided there is an employment relationship between the undertaking making the posting and the worker during the period of posting
Direktiv 96/71 har til formål at udvikle den frie udveksling af tjenesteydelser mellem medlemsstaterne og sikre fair konkurrence mellem de tjenesteydende virksomheder og foranstaltninger, der garanterer, at arbejdstagernes rettigheder respekteres 3.
Directive 96/71 aims to promote the freedom to provide services between Member States while ensuring fair competition between undertakings providing services and guaranteeing respect for the rights of workers. 3
RÜFFERT gældende love«, som gælder på stedet for udførelse af arbejdet, er ikke præciseret i Rom-konventionen.
RÜFFERT d’application immédiate’ or ‘lois de police’ that obtain at the place where the work is carried out, are not defined in the Rome Convention.
Som det fremgår af sjette betragtning til ovennævnte direktiv, er fællesskabslovgiver gået ud fra en konstatering af, at når der er tale om tværnationale situationer, rejser udstationerede arbejdstageres ansættelsesforhold problemer med hensyn til, hvilken ret der skal gælde for dem.
As evidenced by the sixth recital in the preamble to the directive, the Community legislature set out from the finding that, in transnational situations, the employment relationships of posted workers raise problems with regard to the legislation applicable to them.
Direktiv 96/71’s bidrag er i denne sammenhæng på fællesskabsplan at opstille en række ufravigelige regler i situationer med tværnational udstationering 6.
In this context, the contribution of Directive 96/71 is to designate at Community level a number of mandatory rules in transnational posting situations.
Direktivet udtrykker ligeledes princippet om fællesskabsrettens forrang, som er fastsat i Romkonventionens artikel 20, og ifølge hvilket konventionen ikke berører anvendelsen af bestemmelser, som på særlige områder fastsætter lovvalgsregler vedrørende kontraktlige forpligtelser, og som er eller bliver optaget i retsakter fra De Europæiske Fællesskabers institutioner eller i nationale love, der er harmoniserede til gennemførelse af sådanne retsakter 7.
6It is also an expression of the principle of precedence of Community law laid down in Article 20 of the Rome Convention, according to which the Convention does not affect the application of provisions which, in relation to a particular matter, lay down choice-of-law rules relating to contractual obligations and which are contained in Community acts or in national laws harmonised in implementation of such acts. 7
I denne henseende opstiller Romkonventionen om, hvilken lov der skal anvendes på kontraktlige forpligtelser, der blev åbnet for undertegnelse i Rom den 19. juni 1980 4, generelle kriterier for fastlæggelse af, hvilken lov der skal gælde for ansættelsesforhold 5.
In this regard, the Rome Convention on the law applicable to contractual obligations, opened for signature in Rome on 19 June 1980, 4lays down general criteria for determining the law applicable to the employment relationship.
Romkonventionens artikel 3 foreskriver således som generel regel, at en aftale er underkastet den lov, som parterne har vedtaget.
5For example, Article 3 of the Convention provides that, as a general rule, the parties are free to choose the applicable law.
I mangel af et lovvalg er en arbejdsaftale i henhold til konventionens artikel 6, stk. 2, loven i det land, hvor arbejdstageren ved opfyldelsen af aftalen sædvanligvis udfører sit arbejde, selv om han midlertidigt er beskæftiget i et andet land.
In the absence of choice, the contract of employment is governed, under Article 6(2) of the Convention, by the law of the country in which the employee habitually carries out his work, even if he is temporarily employed in another country.
Med henblik på at forene de forskellige mål, som direktiv 96/71 forfølger, anføres det, at der bør ske en koordinering af medlemsstaternes lovgivning, »således at der kan fastsættes en kerne af ufravigelige regler for minimumsbeskyttelse, som skal overholdes i værtslandet af arbejdsgivere, som sætter arbejdstagere til at udføre midlertidigt arbejde på den medlemsstats område, hvor ydelserne præsteres« 8.
In order to reconcile the different objectives it pursues, Directive 96/71 thus coordinates the laws of the Member States ‘in order to lay down a nucleus of mandatory rules for minimum protection to be observed in the host country by employers who post workers to perform temporary work in the territory of a Member State where the services are provided’. 8
Romkonventionens artikel 7 foreskriver, at ufravigelige regler i en anden lovgivning, især lovgivningen i den medlemsstat, hvor en arbejdstager midlertidigt er udstationeret, under visse betingelser kan finde anvendelse sideordnet med den lovgivning, der ellers skal anvendes. Disse ufravigelige regler, der ligeledes betegnes som »umiddelbart
In addition, Article 7 of the Rome Convention lays down, subject to certain conditions, that effect may be given, concurrently with the law declared applicable, to the mandatory rules of the law of another country, in particular the law of the Member State within whose territory the worker is temporarily posted.
6 — Jf. meddelelse fra Kommissionen til Rådet, Europa-Parla-mentet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 25.7.2003 om gennemførelse af direktiv 96/71 i medlemsstaterne (KOM(2003) 458 endelig, punkt 2.3.1.1).
6 — See the communication from the Commission to the Council, the European Parliament, the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions of 25 July 2003 on the implementation of Directive 96/71 in the Member States (COM(2003) 458 final, point 2.3.1.1).
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-346/06
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06 universally applicable within the meaning of paragraph 8, in so far as they concern the activities referred to in the Annex:[ 9]
I betragtning 17 til direktivet anføres det, at »de ufravigelige regler om minimumsbeskyttelse, der gælder i værtslandet, [ikke må] være til hinder for, at der anvendes arbejds- og ansættelsesvilkår, som er mere favorable for arbejdstagerne«.
According to the 17th recital in the preamble to the directive, ‘the mandatory rules for minimum protection in force in the host country must not prevent the application of terms and conditions of employment which are more favourable to workers’.
Disse principper er specificeret i direktivets artikel 3 med overskriften »Arbejds- og ansættelsesvilkår«, som har følgende ordlyd: c) mindsteløn, herunder overtidsbetaling; dette gælder ikke for erhvervstilknyttede tillægspensionsordninger
These principles are described in detail in Article 3 of that directive, headed ‘Terms and conditions of employment’, which is worded as follows:
I forbindelse med dette direktiv defineres mindsteløn, jf. stk. 1, [andet led], litra c), i overensstemmelse med national lovgivning og/eller praksis i den medlemsstat, på hvis område arbejdstageren er udstationeret.
For the purposes of this Directive, the concept of minimum rates of pay referred to in paragraph 1(c) is defined by the national law and/or practice of the Member State to whose territory the worker is posted.
9 — Det drejer sig om »alle de aktiviteter inden for byggeri, der vedrører opførelse, istandsættelse, vedligeholdelse, ombygning eller nedrivning af bygninger«.
9 — ‘[A]ll building work relating to the construction, repair, upkeep, alteration or demolition of buildings’.
Stk. 16 er ikke til hinder for anvendelse af arbejds- og ansættelsesvilkår, der er mere favorable for arbejdstagerne.
Paragraphs 1 to 6 shall not prevent application of terms and conditions of employment which are more favourable to workers.
— de kollektive aftaler, der indgås af de mest repræsentative arbejdsmarkedsparter på nationalt plan, og som gælder på hele det nationale område
— collective agreements which have been concluded by the most representative employers’ and labour organisations at national level and which are applied throughout national territory,
[…] såfremt deres anvendelse på de i artikel 1, stk. 1, omhandlede virksomheder på de områder, der er nævnt i stk. 1, første afsnit, i nærværende artikel, ikke medfører forskelsbehandling mellem disse virksomheder og de øvrige virksomheder, der er nævnt i dette afsnit, og som befinder sig i en tilsvarende situation.
… provided that their application to the undertakings referred to in Article 1(1) ensures equality of treatment on matters listed in the first subparagraph of paragraph 1 of this Article between those undertakings and the other undertakings referred to in this subparagraph which are in a similar position.
Ved kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der finder generel anvendelse, forstås kollektive aftaler og voldgiftskendelser, der skal overholdes af alle virksomheder inden for den pågældende sektor eller erhvervsgren i det pågældende geografiske område.
“Collective agreements or arbitration awards which have been declared universally applicable’ means collective agreements or arbitration awards which must be observed by all undertakings in the geographical area and in the profession or industry concerned.
Efter denne artikel foreligger der ligebehandling, når nationale virksomheder, der befinder sig i en tilsvarende situation:
Equality of treatment, within the meaning of this Article, shall be deemed to exist where national undertakings in a similar position:
Hvis der ikke findes en ordning til konstatering af, at kollektive aftaler eller voldgiftskendelser finder generel anvendelse, jf. første afsnit, kan medlemsstaten beslutte at lægge følgende til grund:
In the absence of a system for declaring collective agreements or arbitration awards to be of universal application within the meaning of the first subparagraph, Member States may, if they so decide, base themselves on:
— på arbejdsstedet eller i den pågældende sektor er underkastet samme forpligtelser på de i stk. 1, første afsnit, nævnte områder som udstationeringsvirksomhederne
— collective agreements or arbitration awards which are generally applicable to all similar undertakings in the geographical area and in the profession or industry concerned, and/or
— de kollektive aftaler eller voldgiftskendelser, der er alment gældende for alle tilsvarende virksomheder i det berørte geografiske område og i den pågældende sektor og erhvervsgren og/eller og
— are subject, in the place in question or in the sector concerned, to the same obligations as posting undertakings as regards the matters listed in the first subparagraph of paragraph 1, and
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-346/06
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06
— skal opfylde disse forpligtelser med de samme virkninger.
— are required to fulfil such obligations with the same effects.