natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Gennemførelsesbestemmelserne for artikel 15 i forordning nr. 805/68 og for artikel 5a i forordning nr. 885/68 er fastsat i Kommissionens forordning (EØF) nr. 3719/88 af 16. november 1988 om fælles gennemførelsesbestemmelser for import- og eksportlicenser samt forudfas tsættelsesattesterforlandbrugsprodukter.
That question was raised in proceedings between the Hauptzollamt Hamburg-Jonas (hereinafter 'the Hauptzollamt') and LFZ Nordfleisch AG, successor in title to Nordfleisch GmbH ('Nordfleisch'), concerning the payment by Nordfleisch of the additional amount of 20% provided for in the second paragraph of Article 33(1) of Regulation No 3665/87.
Dette spørgsmål er blevet rejst under en tvist mellem Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter »Hauptzollamt«) og LFZ Nordfleisch AG, som er retssuccessor for Nordfleisch GmbH (herefter »Nordfleisch«), med hensyn til sidstnævntes betaling af den forhøjelse på 20%, der er fastsat i artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87.
Article 5(1) of Council Regulation (EEC) No 565/80 of 4 March 1980 on the advance payment of export refunds in respect of agricultural products, as amended by Council Regulation (EEC) No 2026/83 of 18 July 1983, provides:
Rådets forordning (EØF) nr. 805/68 af 27. juni 1968 om den fælles markedsordning for oksekød, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 425/77 af 14. februar 1977, bestemmer i artikel 18, stk. 1, at for at muliggøre udførsel af
187), as amended by Council Regulation (EEC) No 425/77 of 14 February 1977, provides that, to the extent necessary to enable the beef and veal products to be exported on the basis of quotations or prices for those products on the world market, the difference between those quotations or prices and the prices within the Community may be covered by an export refund.
Denne forordning fastlægger i artikel 39 konsekvenserne af ordningen for returvarer i Rådets forordning (EØF) nr. 754/76 af 25. marts 1976 om den toldbehandling, som skal anvendes for returvarer ved genindførsel til Fællesskabets
On 24, 25 and 27 July 1990, Nordfleisch applied for approximately 70 tonnes of beef to be placed in storage under customs rules with a view to advance payment of an export refund and lodged a payment declaration for the purposes of Article 25 of Regulation No 3665/87.
Hauptzollamt afviste Nordfleisch's klage over afgørelsen om at opkræve tillægget på 20%.
quantity and nature of the goods, entered the quantities on the licences mentioned in those applications and fixed the applicable rate of the refund.
toldområde og Kommissionens forordning (EØF) nr. 2945/76 af 26. november 1976 om fastsættelse af visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 754/76.
On 1 August 1990 Nordfleisch presented a request for advance payment of the export refund at the refund rate previously determined, in accordance with Article 29(2) of Regulation No 3665/87.
Derimod fik Nordfleisch medhold i den sag, som selskabet anlagde ved Finanzgericht Hamburg til prøvelse af denne afgørelse.
is to be levied even where the goods placed in customs warehousing with a view to advance payment of the refund pursuant to Article 5 of Council Regulation (EEC) No 565/80 of 4 March 1980 in conjunction with Articles 25 and 26 of Regulation (EEC) No 3665/87 are not exported - as originally planned — but are put back into free circulation in the Community directly following warehousing and the application for payment (Article 29(2) of Regulation (EEC) No 3665/87) is withdrawn?'
Rådets forordning (EØF) nr. 565/80 af 4. marts 1980 om forudbetaling af eksportrestitutioner for landbrugsprodukter, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 2026/83 af 18. juli 1983, bestemmer i artikel 5, stk. 1:
It is apparent from Article 6 of Regulation No 565/80 that the benefit of advance payments of the export refund is to be subject to the lodging of a security guaranteeing the reimbursement of an amount equal to the amount paid, plus an additional amount.
Bundesfinanzhof fandt det nødvendigt i henhold til traktatens artikel 177, stk. 3, at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
On 24 August 1990, despite the withdrawal of the applications for payment, the Hauptzollamt adopted four decisions for payment of the refund and paid Nordfleisch a total of DEM 237 150.02, corresponding to the export refund applicable to the goods placed in customs storage.
»På den berørte parts anmodning udbetales der et beløb svarende til eksportrestitutionen, så snart produkterne eller varerne er anbragt på toldoplag eller i frizone med henblik på udførsel inden for en bestemt frist.«
The security is intended to ensure that the sum advanced is repaid in full in the case of noncompliance with Community provisions relating to the advance payment system, and also to offset advantages obtained from unwarranted advance payment, which are calculated at a flat rate at the percentage fixed in Article 31(1) of Regulation No 3665/87.
Den 24., 25. og 27. juli 1990 ansøgte Nordfleisch om ekspedition til anbringelse på toldoplag af ca. 70 tons oksekød med henblik på forudbetaling af en eksportrestitution og forelagde en betalingsangivelse i henhold til artikel 25 i forordning nr. 3665/87.
By decision of 6 November 1990, the Hauptzollamt demanded repayment of the sum corresponding to the refund paid in advance, together with the additional amount of 20%, that is, a total of DEM 47 370, in accordance with the second paragraph of Article 33(1) of Regulation No 3665/87.
Den 1. august 1990 ansøgte Nordfleisch om forudbetaling af eksportrestitutionen efter den forudfastsatte restitutionssats i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning nr. 3665/87.
In that case, the customs authority is not entitled to call in the security lodged by the exporter but must release it in its entirety.
Det fremgår af artikel 6 i forordning nr. 565/80, at forudbetalingen af eksportrestitutionen er betinget af, at der er stillet sikkerhed for tilbagebetalingen af et beløb lig med det udbetalte beløb forhøjet med et tillægsbeløb.
The action brought by Nordfleisch against that decision before the Finanzgericht Hamburg was successful, however.
Denne sikkerhed har til formål at sikre fuld tilbagebetaling af det forudbetalte beløb, såfremt fællesskabsbestemmelserne om forudbetalingsordningen ikke overholdes, samt at udligne de fordele, der opnås ved den uberettigede fordel ved forudbetalingen, som ansættes fast til procentsatsen i artikel 31, stk. 1, i forordning nr. 3665/87.
If, notwithstanding the withdrawal of the application for payment, the national authorities none the less make advance payment of the amount of the refund, that payment taking place after the withdrawal has no bearing on the fate of the security.
Den 24. august 1990 traf Hauptzollamt, selv om betalingsanmodningerne var trukket tilbage, fire restitutionsafgørelser og udbetalte Nordfleisch et samlet beløb på 237 150,02 DEM, svarende til eksportrestitutionen for den vare, der var anbragt under toldoplagsordningen.
The Bundesfinanzhof considered that it was necessary to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Da ingen fællesskabsbestemmelse er til hinder herfor, kan eksportøren trække sin ansøgning om forudbetaling af restitutionen tilbage, før den toldmyndighed, der tager stilling til ansøgningen, træffer afgørelse.
The security cannot be kept in order to penalise noncompliance with the other obligations under the export refund system.
I så fald kan denne myndighed ikke gøre krav på den af eksportøren stillede sikkerhed, men skal frigive den i sin helhed.
Where the customs warehousing scheme has not been duly complied with or where the time-limits laid down by the rules have not been observed, sanctions are laid down elsewhere, in particular pursuant to Articles 39 and 43 of Regulation No 3719/88.
Ved afgørelse af 6. november 1990 krævede Hauptzollamt tilbagebetaling af det til den forudbetalte restitution svarende beløb med et tillæg på 20%, i alt 47 370 DEM, i henhold til artikel 33, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 3665/87.
'Is the second paragraph of Article 33(1) of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1997 in conjunction with the first paragraph of Article 29 of Commission Regulation (EEC) No 2220/85 of 22 July 1985 to be interpreted as meaning that the additional amount of 20% of the export refund concerned
Hvis de nationale myndigheder, selv om ansøgning om betaling er trukket tilbage, alligevel forudbetaler restitutionsbeløbet, er denne betaling, der sker efter at ansøgningen er trukket tilbage, uden betydning for sikkerhedsstillelsen.
'The second paragraph of Article 33(1) of Commission Regulation (EEC) No 3665/87 of 27 November 1987 laying down common detailed rules for the application of the system of export refunds on agricultural products, as amended by Commission Regulation (EEC) No 1615/90 of 15 June 1990, in conjunction with the first paragraph of Article 29 of Commission Regulation (EEC) No 2220/85 of 22 July 1985 laying down common detailed rules for the application for the system of securities for agricultural products, is not applicable where an exporter, after submitting to the competent national authorities an application for advance payment of the export refund for goods placed under the customs warehousing scheme, in accordance with Article 29(2) of Regulation No 3665/87, withdraws his application in order to reintroduce those goods into the customs territory of the Community, but nevertheless receives the advance payment of the export refund originally applied for.
manglende overholdelse af andre forpligtelser, der følger af ordningen med eksportrestitutioner, Regler om sanktioner, såfremt varerne ikke behørigt henføres under ordningen med toldoplag, eller såfremt de i de gældende bestemmelser fastsatte frister ikke overholdes, findes nemlig andre steder, bl.a. i artikel 39 og 43 i forordning nr. 3719/88.
In those circumstances, the security provided for in Article 31(1) of Regulation No 3665/87 must be released and only the amount paid by way of advance payment of the export refund must be reimbursed by the exporter in accordance with the national provisions applicable to repayment of sums unduly paid.'
Generaladvokat A La Pergola fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling') den 11. november 1999.
Preliminary ruling (Directive 83/189/EEC — Prohibition on growth promoters — Measures having equivalent effect) (Third Chamber)
Arrondissementsrechtbank har herefter besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Does the Verordening Stoffen met sympathico mimetische werking (PVV) 1991 and, more particularly, Articles 2 and 3 thereof, contain provisions which constitute obstacles to freedom of trade for the purposes of Article 30 of the EC Treaty?'
Ved kendelse af 2. april 1998 har Arrondissementsrechtbank, Arnhem, forelagt to præjudiciellespørgsmålvedrørendefortolkningen af Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter, som ændret ved Rådets direktiv 88/182/EØF af 22. marts 1988 (herefter »direktiv 83/189«), og vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 30 og 36 (efter ændring nu artikel 28 EF og 30 EF).
Article 2 of the Verordening provides: 'It is prohibited to administer sympathicomimetic veterinary medicinal products containing Clenbuterol to fattening cattle over 14 weeks old or to authorise the administration of such products to such fattening cattle.'
Indeholder den nederlandske bekendtgørelse af 1991 om stoffer med sympatomimetisk virkning, nærmere bestemt bekendtgørelsens artikel 2 og 3, tekniske forskrifter, der ifølge artikel 8 i direktiv 83/189/EØF, således som dette direktiv var affattet på tidspunktet for bekendtgørelsens ikrafttræden, forud skulle anmeldes til Kommissionen?
It should be borne in mind that, according to the third and fourth recitals in the preamble of Directive 86/469, the purpose of that directive is to harmonise control measures for residues and to fix common maximum tolerance levels for the presence of such residues in fresh meat, the exceeding of those levels automatically entailing prohibition on marketing the meat in question.
Spørgsmålene er blevet rejst under en straffesag mod Berendse-Koenen M.G. en Berendse H.D. Maatschap, som er tiltalt for at have holdt kvæg, der har fået indgivet stoffer med sympatomimetisk virkning med indhold af clenbuterol.
In issuing the prohibition on administering clenbuterol to fattening cattle over 14 weeks old and holding, having in stock, buying or selling fattening cattle over 14 weeks old to which that substance has been administered, the Netherlands authorities discharged their obligations under Directive 86/469.
Indeholder den nederlandske bekendtgørelse af 1991 om stoffer med sympatomimetisk virkning, nærmere bestemt bekendtgørelsens artikel 2 og 3, bestemmelser, som efter EF-traktatens artikel 30 indebærer hindringer for de frie varebevægelser?«
The presence of Clenbuterol was recorded in urine samples taken from cattle on the farm of the defendants in the main proceedings. The Public Prosecutor thereupon brought criminal proceedings against them for breach of the Verordening.
Det bestemmes i bekendtgørelsens artikel 2: »Det er forbudt i fedekvæg, som er mere end fjorten uger gammelt, at indgive veterinærmedicinske præparater med sympatomimetisk virkning, som indeholder clenbuterol, eller at give tilladelse til indgivelse af disse præparater i det nævnte fedekvæg.«
The Arrondissementsrechtbank te Arnhem therefore decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Det fremgår af tredje og fjerde betragtning til direktiv 86/469, at formålet er at harmonisere kontrolforans taltningerneforrestkoncentrationer og at fastlægge fælles maksimale toleranceværdier for restkoncentrationer i fersk kød, hvor en overskridelse af disse værdier vil medføre et forbud mod at markedsføre det pågældende kød.
A national rule such as that laid down by Article 3(1) of the Verordening, read in conjunction with Article 2 thereof, does not therefore constitute a unilateral measure designed to protect individual interests of the Member State which enacted it, but is adopted in order to comply with a directive of the Council in the general interest of the Community.
De nederlandske myndigheder har ved at udstede et forbud mod at indgive clenbuterol i fedekvæg, som er mere end fjorten uger gammelt, og mod
Does the Verordening Stoffen met sympathico mimetische werking (PW) 1991 and, more particularly, Articles 2 and 3 thereof, contain technical regulations which, pursuant to Article 8 of Directive 83/189/EEC, as it stood at the time when the Verordening came into force, should have been notified to the Commission beforehand?
Der blev i urinprøver fra kvæg, som befandt sig på de tiltaltes bedrift konstateret en forekomst af clenbuterol. Anklagemyndigheden indledte herefter straffesag mod dem for overtrædelse af bekendtgørelsen.
That being so, a rule such as that at issue in the main proceedings, whereby a Member State discharges its obligations under Directive 86/469, cannot be characterised as a measure having equivalent effect to a quantitative restriction on imports within the meaning of Article 30 of the Treaty.
»EF-traktatens artikel 30 (nu artikel 28 EF) er ikke til hinder for en national bestemmelse som den, der er fastsat i artikel 3, stk 1, i Verordening stoffen met sympathieo mimetische werking (PW) af 1991, sammenholdt med artikel 2 i samme Verordening.«
'Article 30 of the EC Treaty (now Article 28 EC) does not preclude a national rule such as that laid down by Article 3(1) of the Verordening Stoffen met sympathico mimetische werking (PW) 1991, read in conjunction with Article 2 thereof.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Tredje Afdeling) den 13. januar 2000.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 13 January 2000.
Sag C-208/98 Berliner Kindl Brauerei AG / Andreas Siepert Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-208/98 Berliner Kindl Brauerei AG ν Andreas Siepert Approximation of laws
Præjudiciel »Tilnærmelse af lovgivningerne -forbrugerkredit — direktiv 87/102 — anvendelsesområde — kautionsaftale — ikke omfattet« (Femte Afdeling)
Consumer credit — Directive 87/102 — Scope — Contracts of
Dette spørgsmål er blevet rejst i forbindelse med en sag mellem Berliner Kindl Brauerei AG (herefter »bryggeriet«) og Andreas Siepert vedrørende opfyldelsen af en kautionsaftale, som sidstnævnte har indgået til fordel for bryggeriet.
The question arose during proceedings between Berliner Kindl Brauerei AG (hereinafter 'the Brewery') and Andreas Siepert concerning the performance of a contract of guarantee enforceable by that company.
hvilke »en kreditgiver yder eller giver tilsagn om at yde en forbruger kredit i form af udskudt betaling, lån eller anden tilsvarende form for finansiel facilitet«.
was ordered to pay the same amount, by judgment in default given on 8 December 1997.
Det er ubestridt, at en kautionsaftale ikke er en kreditaftale i denne bestemmelses forstand.
On Mr Siepert's application to have that judgment set aside, the Landegericht Potsdam decided to stay proceedings and to refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
I Tyskland er direktivet blevet gennemført ved Verbraucherkreditgesetz af 17. december 1990 (den tyske lov om forbrugerkreditaftaler, herefter »VKG«), der i henhold til direktivets artikel 15 udstrækker sit anvendelsesområde, jf. lovens § 1 og § 3, stk. 1, punkt 2, til at omfatte kreditter ydet fysiske personer, herunder kreditter til etablering af erhvervsvirksomhed, for så vidt som beløbet i sidstnævnte tilfælde ikke overstiger 100 000 DEM.
Thus, the fact that the Directive both refers to guarantees when listing the terms regarded as essential to a credit agreement from the point of view of the borrower and is silent as to the legal implications of guarantees or other forms of surety shows that, in contemplating guarantees for the repayment of credit solely in terms of consumer protection, the Directive intentionally excluded agreements to act as guarantor from its scope.
For så vidt angår direktivets formål, fremgår det af betragtningerne til dette, at direktivet er blevet udstedt med de to formål at sikre dels etableringen af et fælles marked for forbrugerkredit (tredje, fjerde og femte betragtning), dels beskyttelsen af forbrugere, der indgår sådanne kreditaftaler (sjette, syvende og niende betragtning).
By that question, the national court is essentially asking whether, on a proper construction of the Directive, it covers a contract of guarantee for repayment of credit where neither the guarantor nor the borrower was acting in the course of his trade or profession.
Andreas Siepert påtog sin en kaution over for bryggeriet indtil et beløb af 90 000 DEM til sikring af tilbagebetalingen af nogle lån, som bryggeriet havde ydet en tredjemand til etablering af en restauration, hvilken forpligtelse ikke havde nogen forbindelse med låntagerens daværende erhvervsmæssige virkefelt.
Under Article l(2)(c) of the Directive, the only agreements covered are those whereby 'a creditor grants or promises to grant to a consumer a credit in the form of a deferred payment, a loan or other similar financial accommodation'.
Ved udeblivelsesdom af 8. december 1997 blev Andreas Siepert i sin egenskab af kautionist dømt til at betale samme beløb.
It is common ground that a contract of guarantee is not a credit agreement within the meaning of Article l(2)(c).
Idet Andreas Siepert har begæret denne dom ophævet, har Landgericht Potsdam besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
As regards the aims of the Directive, it is clear from the recitals in the preamble thereto that it was adopted with the dual aim of ensuring both the creation of a common consumer credit market (recitals 3 to 5) and the protection of consumers who avail themselves of such credit (recitals 6, 7 and 9).
Med sit spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om direktivet skal fortolkes således, at en kautionsaftale, som er indgået til sikring af tilbagebetaling af et lån, er omfattet af direktivets anvendelsesområde, når hverken kautionisten eller låntageren har handlet under udøvelse af erhvervsmæssig virksomhed.
By virtue of its scheme and aims, therefore, the Directive is to be distinguished from Council Directive 85/577/EEC of 20 December 1985 to protect the consumer in respect of contracts negotiated away from business premises (OJ 1985 L 372, p. 31).
Direktivet adskiller sig således ved sin opbygning og sine formål fra Rådets direktiv 85/577/EØF af 20. december 1985 om forbrugerbeskyttelse i forbindelse med aftaler indgået uden for fast forretningssted.
The sole restriction which the latter directive places on the types of contract falling within its scope ratione materiae is that they must concern the supply of goods or services, provided that the purposes pursued by the consumers can be regarded as outside their trade or profession.
Dette direktiv - som ikke indeholder nogen anden begrænsning med hensyn til sit saglige anvendelsesområde ud fra de pågældende typer aftaler end, at de skal vedrøre levering af løsøre og tjenesteydelser, og at forbrugerne skal optræde med et formål, der må anses at ligge uden for deres erhvervsmæssige virkefelt — tilsigter at beskytte disse ved at give dem en generel ret til at træde tilbage fra en aftale, som ikke er indgået på kundens, men på den erhvervsdrivendes initiativ, idet kunden kan finde, at det er umuligt at forstå alle konsekvenserne af sin handling.
It seeks to protect such consumers by conferring upon them a general right to terminate a contract which has been entered into, not on the initiative of the customer but of the trader, when the customer may not have been able to appreciate all the implications. It was specifically on the basis of the aim of that directive that the Court held that a contract for the benefit of a third party — more specifically, a contract of guarantee concluded in consequence of a 'doorstep sale' — cannot be excluded a priori from its scope.
Det er netop på grundlag af dette formål, at Domstolen har udtalt, at man ikke på forhånd kan udelukke en aftale, som kommer tredjemand til gode, og nærmere bestemt en kautionsaftale indgået ved et dørsalg, fra direktivets anvendelsesområde.
'On a proper construction of Council Directive 87/102/EEC of 22 December 1986 for the approximation of the laws, regulations and administrative provisions of the Member States concerning consumer credit, it does not cover a contract of guarantee for repayment of credit where neither the guarantor nor the borrower was acting in the course of his trade or profession.'
Ifølge ordlyden af direktivets artikel 1, stk. 2, litra c), er dettes anvendelsesområde begrænset til kreditaftaler forstået som aftaler, i henhold til
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 28 October 1999.
Forenede sager C-310/98 og C-406/98 Hauptzollamt Neubrandenburg / Leszek Labis, Sagpol SC Transport Miedzynarodowy i Spedycja Frie varebevægelser
Joined Cases C-310/98 and C-406/98 Hauptzollamt Neubrandenburg ν Leszek Labis, Sagpol SC Transport Miedzynarodowy i Spedycja Free movement of goods
Præjudiciel »Frie varebevægelser — ekstern transitforsendelse — forsendelse på grundlag af et TIR-carnet — overtrædelser eller uregelmæssigheder — bevis for stedet, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden er begået — frist for at føre beviset — tilladte bevismidler -godtgørelsesprocedure« (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Free movement of goods — External transit operation — Circulation under a TIR carnet -Offences and irregidarities -- Proof of the place where an offence or irregidarity was committed — Timelimit for furnishing proof Types of admissible evidence — Compensation procedure) (Fifth Chamber) office (the office of departure).