natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Desuden fremgår det af sjette direktivs artikel 7, stk. 3, for så vidt som denne bestemmelse henviser til toldordninger om suspension af eller fritagelse for importafgifter med henblik på at fastslåimportafgiftskravetsopståen,sammenholdt med artikel 11, stk. 1, litra c), og artikel 34, stk. 1, i forordning nr. 2726/90, for så vidt de henviser til forpligtelsen til at betale eventuelt skyldige told- og andre afgiftsbeløb som følge af en overtrædelse eller en uregelmæssighed begået under eller i forbindelse med en fællesskabsforsendelse, at det sted, hvor varerne ophører med at være dækket af en toldordning som omhandlet i sjette direktivs artikel 7, stk. 3, ikke blot svarer til det sted, hvor afgiftspligten indtræder ifølge samme direktiv, men også til det sted, hvor toldskylden opstår.
Second, when Article 7(3) of the Sixth Directive in so far as it refers to the customs arrangements for the suspension of, or exemption from, import duties in order to determine the point at which the tax liability is incurred — is read in conjunction with Article ll(l)(c) and Article 34(1) of Regulation No 2726/90 - in so far as they refer to the obligation to pay duties and other charges which may become due following an offence or irregularity committed in the course of, or in connection with, a Community transit operation it becomes apparent that the place where the goods cease to be covered by the customs arrangement envisaged by Article 7(3) of the Sixth Directive is not only the place where the tax liability is incurred pursuant to that directive but also the place where the customs debt is incurred.
Ved besvarelsen af den forelæggende rets spørgsmål må man derfor henholde sig til artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 2144/87 om toldskyldens opståen, og i betragtning af de omstændigheder, der ligger til grund for tvisten i hovedsagen, særlig til denne bestemmelses litra c) og d).
Therefore, in order to answer the national court's questions, reference must be made to Article 2(1) of Regulation No 2144/87, which determines the situations in which a customs debt is incurred, and, in particular, given the circumstances underlying the dispute in the main proceedings, to points (c) and (d) of that provision.
I artikel 21 og 22 i forordning nr. 2726/90 opregnes der således en række omstændigheder, som i almindelighed er uafhængige af fragtførerens og den hovedforpligtedes vilje, og hvorunder ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse, skønt en af de forpligtelser, der følger af denne ordning, ikke er opfyldt, alligevel fortsat finder anvendelse, såfremt der gives en særlig begrundelse eller opfyldes en yderligere formalitet.
Articles 21 and 22 of Regulation No 2726/90 set out a number of circumstances, generally beyond the control of the transporter or principal, in which, although one of the obligations under the external Community transit arrangements has not been fulfilled, those arrangements nevertheless continue to apply, provided that a specific explanation is given or an additional formality is carried out.
Samme forordnings artikel 34, stk. 1, bestemmer blot, at såfremt det konstateres, at der under en fællesskabsforsendelse er begået en overtrædelse eller en uregelmæssighed, »inddrives eventuelt skyldige told- og andre afgiftsbeløb« af den
Article 34(1) of that regulation merely provides that when in the course of a Community transit operation, an offence or irregularity has been committed and detected in a particular Member State, 'the recovery of duties or other charges which may be chargeable' is to be effected by the Member State on whose territory the offence or irregularity was committed.
I denne forbindelse bemærkes, at i henhold til artikel 2, stk. 1, litra c), i forordning nr. 2144/87 opstår der toldskyld ved indførsel, når en vare unddrages toldtilsyn.
Article 2(l)(c) of Regulation No 2144/87 provides that the removal of goods from customs supervision gives rise to a customs debt on importation.
Ifølge samme forordnings artikel 2, stk. 1, litra d), har det samme virkning, at en af de forpligtelser, der opstår i relation til en importafgiftspligtig vare ved anvendelse af en toldprocedure, misligholdes, eller at en af
Under Article 2(1 )(d) of that regulation the non-fulfilment of one of the obligations arising, in respect of goods liable to import duties, from the use of the customs procedure or from non-compliance with a condition to which the placing of the goods under that procedure is subject, has the same effect, unless it is established that those failures have no significant effect on the correct operation of the customs procedure in question.
Forordningens artikel 3 præciserer det tidspunkt og dermed det sted, hvor toldskylden opstår i de tilfælde, der er nævnt i samme forordnings artikel 2, stk. 1, litra c) og d).
incurred in the cases referred to in Article 2(l)(c) and (d) of Regulation No 2144/87.
Det følger af disse bestemmelser, at når der begås og konstateres en uregelmæssighed på en medlemsstats område, skal denne medlemsstats myndigheder inddrive told, hvis uregelmæssigheden henføres under bestemmelserne om unddragelse af varer fra toldtilsyn.
Accordingly, in a situation such as is at issue in the main proceedings, the time and place at which the goods cease to be covered by the external Community transit arrangements is necessarily the time and place at which the first irregularity which can be regarded as a removal of the goods from customs supervision was committed.
Det følger heraf, at i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, er det tidspunkt og det sted, hvor varerne ophører med at være dækket af ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse, nødvendigvis det tidspunkt og det sted, hvor den første uregelmæssighed, der kan betegnes som unddragelse fra toldtilsyn, er begået.
It follows from those provisions that where an irregularity occurs and is detected on the territory of a Member State, the competent authorities of that Member State must effect recovery of the duties if that irregularity constitutes a removal of the goods from customs supervision.
Ved afgørelsen af, om en handling er unddragelse fra toldtilsyn, må man henholde sig til dommen af 1. februar 2001 i D. Wandel-sagen (sag C66/99).
In order to determine whether an operation constitutes a removal of the goods in question from customs supervision, reference must be made to Case C-66/99 D. Wandel [2001].
De nye toldbestemmelser, som fortolkes i denne dom, og som er fastsat ved Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-toldkodeks, har ikke ændret rækkevidden af begrebet unddragelse fra toldtilsyn, som anvendes i forordning nr. 2144/87, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen.
The new customs provisions interpreted in that judgment, which are laid down in Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code, have not affected the interpretation of the expression 'removal from customs supervision' used in Regulation No 2144/87, which was applicable at the material time in the main proceedings.
Hvis uregelmæssigheden derimod består i misligholdelse af en af de forpligtelser, der følger af en toldprocedure, eller i manglende opfyldelse af en af betingelserne for, at varen er blevet henført under den pågældende procedure, kan disse myndigheder tage forsendelsen i sin helhed i betragtning ved afgørelsen af, om uregelmæssigheden har været uden egentlige følger for det rette forløb af den pågældende toldprocedure.
If, on the other hand, the irregularity consists of non-fulfilment of one of the obligations arising under a customs procedure or non-compliance with a condition to which the placing of the goods under that procedure is subject, the competent authorities may examine the transit operation in its entirety in order to determine whether the irregularity has had any significant effect on the correct operation of the customs procedure in question.
Hvis dette er tilfældet, medfører denne uregelmæssighed ikke nødvendigvis, at varerne ophører med at være dækket af forsendelsesordningen.
If there has been no such effect, that irregularity will not necessarily cause the goods to cease to be covered by the transit arrangements.
Det fremgår af præmis 47 i D. Wandel-dommen, at begrebet unddragelse må forstås således, at det omfatter enhver handling eller undladelse, som medfører, at toldmyndighederne hindres i, det være sig blot midlertidigt, at få adgang til en vare, derer undergivet toldmyndighedernes tilsyn, og at gennemføre de kontrolforanstaltninger, som er omhandlet i fællesskabsrettens toldbestemmelser.
According to paragraph 47 of the judgment in D. Wandel that 'removal' must be understood as encompassing any act or omission the result of which is to prevent, if only for a short time, the competent customs authority from gaining access to goods under customs supervision and from monitoring them as provided for by the Community customs rules.
Imidlertid bestemmes det ikke i artikel 2, stk. 1, litra c) og d), i forordning nr. 2144/87 for det tilfælde, at der på forskellige medlemsstaters område foretages flere uregelmæssigheder, som kan være omfattet af bestemmelsens anvendelsesområde, hvilken af disse uregelmæssigheder der skal tages i betragtning ved afgørelsen af, på hvilket tidspunkt og på hvilket sted toldskylden opstår.
However, where a number of irregularities of the kind which fall within the scope of Article 2(l)(c) and (d) of Regulation No 2144/87 have been committed in various Member States, those provisions do not specify which of those irregularities is decisive for determining the time and place where the customs debt is incurred.
I denne forbindelse bemærkes, at under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, er uregelmæssigheder, der begås i en medlemsstat i strid med bestemmelserne i forordning nr. 2726/90, og som består i at bryde forseglingen, at losse varer og at bringe disse på markedet, en unddragelse fra toldtilsyn og medfører derfor, at varerne ophører med at være dækket af ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse.
In circumstances such as those in the main proceedings, irregularities committed in a Member State in breach of the provisions of Regulation No 2726/90, consisting of breaking the seals, unloading the goods and placing them on the market, constitute a removal of the goods from customs supervision and therefore cause the goods to cease to be covered by the external Community transit arrangements.
Den omstændighed, at
The relevance of intent
I denne forbindelse bemærkes for det første, at den omstændighed, at nogle varer er blevet henført under ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse, indebærer, at disse varer, fra transaktionerne på Fællesskabets omrade påbegyndes, og indtil opkrævningen af importafgifter som følge af, at de senere ophører med at være dækket af denne ordning, skal være under toldtilsvn.
Second, it follows from the provisions of Regulation No 2726/90, in particular Articles 21, 22 and 34, and from Article 2(l)(c) and (d) and Article 3 of Regulation No 2144/87 that the first operation carried out in contravention of the external Community transit arrangements does not necessarily cause the goods to cease to be covered by those arrangements, and that an irregularity which constitutes a removal of the goods from customs supervision always gives rise to a customs debt and, thus, to the goods ceasing to be covered bv those arrangements.
varerne på uregelmæssig måde ophører med at være dækket af ordningen for ekstern fællesskabsforsendelse som omhandlet i sjette direktivs artikel 7, stk. 3, for at have denne virkning skal være udført med forsæt til at bringe varerne i omsætning i Fællesskabet uden at overholde de gældende fællesskabsbestemmelser.
Bearing in mind the observations made above, it need simply be noted that at paragraph 48 of the judgment in D. Wandel the Court held that removal of goods from customs supervision does not require intent, but only that certain objective conditions be met.
det oprindelige trækkende køretøj tidligere i en anden medlemsstat er blevet erstattet af et nyt trækkende køretøj, uden at en eventuel forsegling er brudt, og uden at varerne er blevet losset eller omladet, har derimod, som generaladvokaten har påpeget i punkt 81 i forslaget til afgørelse, ikke hindret den kompetente toldmyndighed i i givet fald at udføre sin kontrolopgave.
cease to be covered by the external Community transit arrangements under Article 7(3) of the Sixth Directive must, in order to have that effect, be carried out with the intention of putting the goods into circulation in the Community in contravention of the applicable Community provisions.
Spørgsmålet om forsæt
The Court ruled:
»1) Når nogle varer, der transporteres ad landevej under toldordningen for ekstern fællesskabsforsendelse, bringes ind på fællesmarkedet, efter at der er udført flere uregelmæssige handlinger på forskellige medlemsstaters område, ophører de med at være dækket af denne ordning, som omhandlet i artikel 7, stk 3, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som ændret ved Rådets direktiv 92/111/EØF af 14. december 1992 om ændring af direktiv 77/388 og om forenklingsforanstaltninger med hensyn til merværdiafgift, på den medlemsstats område, hvor den første handling er udført, der kan betegnes som unddragelse fra toldtilsyn.
Where goods, transported by road under the external Community transit arrangements, are placed on the Community market after a number of irregularities have been commuted in respect of those goods in various Member States, the goods cease to be covered by those arrangements within the meaning of Article 7(3) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 92/111/EEC of 14 December 1992 amending Directive 77/388 and introducing simplification measures with regard to value added tax, on the territory of the Member State where the first operation which can be regarded as a removal of the goods from customs supervision was carried out.
Enhver handling eller undladelse, som medfører, at toldmyndighederne hindres i, det være sig blot midlertidigt, at få adgang til en vare, der er undergivet toldmyndighedernes tilsyn, og at gennemføre de kontrolforanstaltninger, som er omhandlet i fællesskabsrettens toldbestemmelser, skal anses for en unddragelse fra toldtilsyn.
Any act or omission which prevents, if only for a short time, the competent customs authority from gaining access to goods under customs supervision and from monitoring them as provided for by the Community customs provisions must be regarded as a removal of the goods in question from customs supervision.
Der kræves ikke forsæt til at unddrage en vare toldtilsyn, men alene, at visse objektive betingelser er opfyldt.*
Removal of goods from customs supervision does not require intent, but, instead, only that certain objective conditions be meC
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmodet (Femte Afdeling) den 27. november 2001.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 27 November 2001.
Præjudiciel »Sjette momsdirektiv national lovgivning, der med tilbagevirkende kraft forkorter en forældelsesfrist for tilbagebetaling af beløb, der er erlagt med urette — forenelighed med effektivitetsprincippet og med princippet om beskyttelse af den berettigede forventning* (Femte Afdeling) salget af kuponerne, og ikke af deres pålydende værdi.
Preliminary ruling (Sixth VAT directive — National legislation retroactively curtailing a limitation period for repayment of sums unduly paid Compatibility with the principles of effectiveness and of the protection of legitimate expectations) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 14. december 1999, indgået til Domstolen den 28. februar 2000, har Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) i medfør af artikel 234 EF forelagt et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af de fællesskabsretlige bestemmelser om tilbagesøgning af fejlagtigt erlagte beløb. Spørgsmålet er blevet rejst under en sag mellem Marks & Spencer plc og Commissioners of Customs & Excise (herefter »Commissioners«), som har kompetence til at opkræve merværdiafgift (herefter »moms«) i Det Forenede Kongerige, angående tilbagebetaling af momsbeløb, som selskabet har betalt med urette. og
By order of 14 December 1999, received at the Court on 28 February 2000, the Court of Appeal (Civil Division) (England & . Wales) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC a question on the interpretation of Community law on the recovery of sums undulypaid. The question was raised in proceedings between Marks & Spencer pic and the Commissioners of Customs & Excise ('the Commissioners'), who are responsible for the collection of value added tax ('VAT') in the United Kingdom, concerning repayment of VAT overcharged to Marks & Spencer. Facts and main proceedings
I januar 1991 fastslog Commissioners, at Marks & Spencer skulle svare moms af kuponernes pålydende værdi. Marks & Spencer gjorde dette, indtil Domstolen traf afgørelse om dette spørgsmål i sin dom af 24. oktober 1996 (sag C-288/94, Argos Distributors). Domstolen fastslog i denne dom, at sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), skal fortolkes således, at når en leverandør har solgt en voucher med rabat til en køber med løfte om senere at acceptere denne voucher til pålydende værdi som fuld eller delvis betaling for goder købt af en kunde, som ikke er den, der har købt voucheren, og som normalt ikke kender leverandørens reelle salgspris for voucheren, er den modværdi, voucheren repræsenterer, det beløb, leverandøren faktisk modtog, da han solgte voucheren. Marks og Spencer er en detailsalgsforretning, der er etableret i Det Forenede Kongerige, og som er specialiseret i salg af fødevarer og tøj.
In January 1991 the Commissioners ruled that Marks & Spencer should account for VAT on the face value of the vouchers. It proceeded to do so until the Court of Justice gave judgment on that question in Case C-288/94 Argos Distributors [1996]). In that case, the Court held that Article HA(l)(a) of the Sixth Directive must be interpreted as meaning that, when a supplier has sold a voucher to a buyer at a discount and promised to accept that voucher subsequently at its face value in full or part payment of the price of goods purchased by a customer who was not the buyer of the voucher, and who does not normally know the actual price at which the voucher was sold by the supplier, the consideration represented by the voucher is the sum actually received by the supplier upon the sale of the voucher. Marks & Spencer is a retailer established in the United Kingdom specialising in the sale of food and clothing. Marks & Spencer sold gift vouchers to corporate purchasers at a price which was less than their face value. The gift vouchers were then sold or given away to third parties who could redeem them by returning them to Marks & Spencer and receiving, in return, goods equivalent in price to the face value of the vouchers. As a result of that judgment it became apparent that the VAT regime applied by the Commissioners to the gift vouchers sold by Marks and Spencer was incorrect.
Marks & Spencer solgte gavekuponer til forretningens kunder til en lavere pris end kuponernes pålydende værdi. Gavekuponerne blev herefter solgt eller foræret til tredjeparter, som kunne indløse dem ved at aflevere dem til Marks & Spencer og til gengæld modtage varer for et beløb svarende til disse kuponers pålydende værdi. På baggrund af dommen i sagen Argos Distributors blev det klart, at Commissioners havde behandlet de gavekuponer, som Marks & Spencer havde solgt, forkert i momsmæssig henseende. Ved skrivelse af 31. oktober 19% fremsatte Marks & Spencer derfor over for Commissioners krav om tilbagebetaling af den moms, som selskabet som følge af denne fejl med urette havde indbetalt for perioden fra maj 1991 til august 1996, dvs. 2 638 057 GBP. Kravet blev præciseret ved skrivelser af 6. og 22. november 1996. I december 1990 påpegede Marks & Spencer over for Commissioners, at der kun skulle svares moms af det beløb, forretningen modtog ved Ved skrivelse af 11. december 1996 meddelte Commissioners, at man var indstillet på at
Therefore, by a letter dated 31 October 1996, Marks & Spencer submitted a claim to the Commissioners in respect of the period from May 1991 to August 1996 for repayment of VAT in the amount of £2 638 057 which it had overpaid as a result of that error. That claim was further particularised in letters dated 6 and 22 November 1996. By a letter dated 11 December 1996, the Commissioners stated that they were prepared to repay that part of the VAT relating to the sale of gift vouchers during the period not affected by
Det præjudicielle spørgsmål tilbagebetale den del af momsen, der vedrørte salget af gavekuponer i denne periode, og som ikke var berørt af indførelsen af den forældelsesfrist på tre år, der trådte i kraft den 18. juli 1996.
the introduction of the three-year limitation period which came into effect on 18 July 1996.
Court of Appeal forkastede ved dom af 14. december 1999 Marks & Spencers appel vedrørende tilbagebetaling af moms, der med urette var indbetalt vedrørende salget af gavekuponer i perioden fra august 1992 til og med august 1996. Da Court of Appeal derimod fandt, at afgørelsen af tvisten vedrørende tilbagebetaling af moms, der med urette var betalt vedrørende salg af gavekuponer i perioden fra maj 1991 til juli 1992, afhænger af en fortolkning af fællesskabsretten, har den besluttet at udsætte denne del af sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
By judgment of 14 December 1999, the Court of Appeal dismissed Marks & Spencer's appeal relating to the claim for repayment of VAT wrongly paid in respect of the sale of gift vouchers for the period from August 1992 to August 1996 inclusive. However, the Court of Appeal considered that the outcome of the dispute relating to the repayment of the VAT wrongly paid in respect of the sale of gift vouchers from May 1991 to July 1992 depended on the interpretation of Community law, and decided to stay proceedings on that part of the action and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Det bemærkes hertil først, at den pligt for medlemsstaterne, der følger af et direktiv, til at virkeliggøre dets mål, og pligten i medfør af EF-traktatens artikel 5 (nu artikel 10 EF) til at træffe alle almindelige eller særlige foranstaltninger til at sikre opfyldelsen af denne pligt, påhviler alle myndighederne i medlemsstaterne, herunder også domstolene inden for deres kompetence (jf. bl.a. dom af 26.9.1996, sag C-168/95, Arcaro, præmis 41).
In that regard, it should be remembered, first, that the Member States' obligation under a directive to achieve the result envisaged by the directive and their duty under Article 5 of the EC Treaty (now Article 10 EC) to take all appropriate measures, whether general or particular, to ensure fulfilment of that obligation are binding on all the authorities of the Member States, including, for matters within their jurisdiction, the courts (see, inter alia, Case Ο­Ι 68/95 Arcara [1996], paragraph 41).