natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tværtimod har udgifterne til oprettelse af tilslutninger næsten ikke ændret sig siden 1998, og engrospriserne er endog blevet nedsat betydeligt.
On the contrary, since 1998, the costs of providing connections have remained almost unchanged, and wholesale access charges have even been considerably reduced.
Endvidere har RegTP i samme periode fundet, nemlig i sine afgørelser af 8. februar 1999, 23. december 1999, 30. marts 2001, 21. december 2001, 11. april 2002 og 29. april 2003, at der ikke forekom prispres til skade for konkurrenterne.
Furthermore, in the same period, RegTP concluded in its decisions of 8 February 1999, 23 December 1999, 30 March 2001, 21 December 2001, 11 April 2002 and 29 April 2003 that no margin squeeze existed to the detriment of competitors.
Desuden fastslog Oberlandesgericht Düsseldorf ved dom af 16. januar 2002, at sagsøgerens godkendte afgifter ikke var i strid med artikel 82 EF.
In addition, by judgment of 16 January 2002, the Oberlandesgericht Düsseldorf (Higher Regional Court of Düsseldorf, Germany) held that the applicant’s authorised charges did not contravene Article 82 EC.
Om den dom, Bundesgerichthof afsagde den 10. marts 2004, og hvorved Oberlandesgericht Düsseldorfs dom af 16. januar 2002 blev ophævet, har sagsøgeren gjort gældende, at den bekræfter, dels at RegTP kontrollerer, at en afgift, hvorom der er ansøgt, er forenelig med artikel 82 EF, dels at den virksomhed, som har ansøgt om godkendelse af afgiften, kun undtagelsesvis kan gøres ansvarlig for en eventuel overtrædelse af artikel 82 EF.
As regards the judgment of the Bundesgerichtshof (Federal Court of Justice, Germany) of 10 February 2004, setting aside the judgment of the Oberlandesgericht Düsseldorf of 16 January 2002, the applicant submits that that judgment confirms that RegTP checks whether a charge to which a request for authorisation relates is compatible with Article 82 EC and that responsibility for any infringement of Article 82 EC can only exceptionally be ascribed to the undertaking which applied for the charge to be authorised.
Siden 1998 har RegTP selv flere gange bekræftet, at der ikke forekom prispres til skade for sagsøgerens konkurrenter.
The applicant observes that RegTP itself has concluded on several occasions since 1998 that there is no margin squeeze to the detriment of the applicant’s competitors.
Desuden lod Bundesgerichthof udtrykkeligt spørgsmålet om sagsøgerens ansvar i henhold til konkurrenceretten henstå ubesvaret, fordi der var tale om regulerede afgifter.
Furthermore, the Bundesgerichtshof expressly left open the question of the applicant’s responsibility under competition law on account of the regulated charges.
For det andet har sagsøgeren hævdet, at selskabet ikke kan gøres ansvarligt for eventuelle misbrug for så vidt angår perioden fra 2002 udelukkende på grundlag af, at det havde et råderum, som gjorde det muligt for det at forhøje afgifterne for T-DSL (ADSL).
Second, the applicant submits that any abuse in the period beginning in 2002 which is based solely on the alleged scope for increases in T-DSL (ADSL) charges cannot be ascribed to the applicant.
Dels kan Kommissionen ikke vurdere dette råderum isoleret, idet prispresberegningen er foretaget ikke kun på grundlag af afgifterne for T-DSL (ADSL), men på grundlag af samtlige detailpriser.
The Commission cannot consider that discretion in isolation, since the margin squeeze was not calculated on the basis of the T-DSL (ADSL) charges alone, but on the basis of all the retail prices.
Dels kunne sagsøgeren, i modsætning til hvad Kommissionen har hævdet, ikke forhøje sine afgifter ubegrænset.
Moreover, contrary to the Commission’s contention, the applicant could not increase its charges indefinitely.
Afgifternes grundelement, nemlig prisen for basistilslutningen (analog tilslutning eller ISDN-tilslut-ning), kræver forudgående godkendelse fra RegTP.
Thus, the applicant claims that the basic component of the charge, namely the price of the basic subscription (analogue or ISDN connection), requires the prior authorisation of RegTP.
Endvidere foretager RegTP efterfølgende kontrol af tillægget for overgang fra en analog eller en ISDN-tilslutning til en ADSL-tilslutning.
In addition, the surcharge for switching from an analogue or ISDN connection to an ADSL connection is subject to subsequent review by RegTP.
Sagsøgeren har i den forbindelse henvist til RegTP’s afgørelser af 30. marts 2001 og 25. januar 2002.
The applicant refers in that regard to the decisions of RegTP of 30 March 2001 and 25 January 2002.
Sagsøgeren — hvis afgifter ifølge § 24 i TKG skal fastsættes under hensyn til omkostningerne i forbindelse med en effektiv levering af ydelser — havde derfor ikke et ubegrænset råderum med hensyn til at forhøje sine ADSL-afgifter.
In those circumstances, the applicant — whose charges had to be fixed, in accordance with Paragraph 24 of the TKG, on the basis of the cost of efficient service provision — certainly did not have unlimited scope to increase its ADSL charges.
RegTP afsluttede ved sin afgørelse af 25. januar 2002 den sag, der var rejst mod sagsøgeren om underbudspriser for ADSL.
In its decision of 25 January 2002, RegTP closed the proceeding initiated against the applicant concerning predatory pricing in relation to ADSL.
Desuden har Kommissionen for at påvise, at sagsøgeren siden 2002 havde et råderum, der gjorde det muligt for denne at forhøje sine ADSL-afgifter, kun henvist til tallene i RegTP’s afgørelse af 30. marts 2001.
The applicant observes further that the Commission refers only to the figures taken from RegTP’s decision of 30 March 2001 in order to show that the applicant has had scope to increase its ADSL charges since 2002.
Endvidere har sagsøgeren gjort gældende, at selskabets detailpriser for ADSL-tjene-ster (analoge tilslutninger siden 2001 og ISDN-tilslutninger siden 2002) på grundlag af Kommissionens beregninger og med undtagelse af indkøringsfasen var højere end priserne for sagsøgerens engrostjenester, idet de var blevet forhøjet med de specifikke omkostninger ved detailtjenesterne.
In addition, the applicant submits that, on the basis of the Commission’s calculations, with the exception of the start-up phase, its retail prices for ADSL services (analogue lines since 2001 and ISDN lines since 2002) were higher than those of its wholesale access, having been increased by specific costs associated with retail access.
På dette marked forekom der derfor ikke noget prispres.
There was therefore no margin squeeze on that market.
Desuden var den egentlige årsag til det angivelige prispres, at RegTP havde fastsat lave priser for analoge tilslutninger.
Moreover, the real cause of the alleged margin squeeze was RegTP’s setting of low charges for analogue lines.
Selv hvis sagsøgeren havde haft et råderum på markedet for bredbåndstilslutninger, der gjorde det muligt for denne at forhøje afgifterne for ADSL-tilslutninger, ville hverken en forhøjelse eller en nedsættelse af ADSL-afgifterne derfor have haft nogen indvirkning på den fortsatte tilstedeværelse af et konkurrencebegrænsende prispres på markedet for smalbåndsforbindelser, eftersom Kommissionen selv har fastslået, at markedet for bredbåndstilslutninger (ADSL) og markedet for smalbåndstilslutninger (analoge og ISDN-tilslut-ninger) er særskilte.
Therefore since, according to the Commission itself, there are separate markets for broadband connections (ADSL) and narrowband connections (analogue and ISDN lines), the applicant maintains that even if it had any scope on the broadband connections market to enable it to increase its charges for ADSL lines, neither an increase in or a reduction of ADSL charges would have any repercussions on the continued existence of an anticompetitive margin squeeze on the narrowband connections market.
En korrektion af ADSL-afgifterne ville ikke have kunnet fjerne
Correction of ADSL charges could not eliminate the alleged dysfunctioning of the
DEUTSCHE TELEKOM MOD KOMMISSIONEN den påståede forstyrrelse af markedet for smalbåndstilslutninger, lige så lidt som fastsættelsen af ADSL-afgifterne kunne have forårsaget den.
DEUTSCHE TELEKOM v COMMISSION narrowband connections market, any more than fixing ADSL charges would provoke that dysfunctioning.
Sagsøgeren har tilføjet i replikken, at skønt en enkelt engrostjeneste giver adgang til flere efterfølgende markeder, skal spørgsmålet om, hvorvidt der forekommer prispres, undersøges for hvert enkelt af disse efterfølgende markeder.
In its reply, the applicant submits further that, although a single wholesale service provides access to a number of downstream markets, each of those downstream markets must be investigated as to the existence of a margin squeeze.
Desuden har sagsøgeren bestridt Kommissionens argument om, at markedet for adgang til abonnentledninger som engrostjeneste kun udgør ét marked.
The applicant also challenges the Commission’s argument that the wholesale market for local network access is a unified market.
Dels kan fuld adgang til abonnentledningerne danne grundlag for at tilbyde slutbrugerne enten bredbåndstilslutninger eller smalbåndstilslutninger.
Full access to the local network can provide endusers only with either broadband connections or narrowband connections.
Dels kan bredbåndstilslutninger markedsføres særskilt i forhold til smalbåndstilslutninger på grundlag af delt adgang til abonnentledningerne.
Moreover, broadband connections can be marketed separately from narrowband connections on the basis of line sharing.
ADSL-tjenester kræver således ikke fuld adgang til abonnentledningerne.
Full access to the local network is therefore not necessary for ADSL services.
Hvis Kommissionen ved prispresberegningen havde taget hensyn til priserne for delt adgang til abonnentledninger, som er klart lavere end engrospriserne, ville resultatet være blevet gunstigere for sagsøgeren.
If the Commission had taken account of the charges for line sharing — which are significantly lower than the charges for wholesale access — in assessing the margin squeeze, the result would have been more favourable for the applicant.
Endelig har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen i den anfægtede beslutning ikke viser, hvorledes sagsøgeren kunne have mindsket det angivelige prispres ved at forhøje ADSL-afgifterne.
Lastly, the applicant submits that the Commission failed to show in the contested decision how the applicant could have reduced the alleged margin squeeze by increasing ADSL charges.
I betragtning af den krydspriselasticitet mellem ADSL-tilslutninger og traditionelle tilslutninger og mellem de forskellige ADSL-varianter (fra analoge tilslutninger til ISDN-tilslutninger), som Kommissionen har medgivet findes, burde der være foretaget en mere indgående undersøgelse med henblik på at fastslå, om en forhøjelse af ADSL-afgifterne reelt ville have ført til en stigning i de vejede detailpriser.
In view of the cross-price elasticity between ADSL and traditional connections and between the different ADSL variants (over analogue connections and ISDN), which the Commission accepts, a more thorough investigation would have been appropriate to determine whether an increase in ADSL charges would actually have resulted in an increase in weighted retail prices.
Dels er der krydspriselasticitet mellem ADSL-tilslutninger og smalbåndstilslutninger.
The applicant notes in that regard that there is cross-price elasticity between ADSL and narrowband connections.
Hvis sagsøgeren tidligere havde opkrævet højere ADSL-afgifter end de nuværende, ville antallet af ADSL-kunder have været lavere.
If it had demanded higher ADSL charges in the past than those which it applies, the number of ADSL customers would have been lower.
Dels er der stor krydspriselasticitet inden for ADSL-området selv.
There is also considerable cross-price elasticity even within the ADSL sector.
ADSL-tilslutninger tilbydes over både analoge tilslutninger og ISDN-tilslutninger.
The applicant explains in that regard that ADSL connections are offered over both analogue and ISDN lines.
En forhøjelse af ADSL-afgifterne på grundlag af ISDN-tilslutningerne ville få efterspørgselen til at forrykke sig i retning af den analoge variant.
An increase in ADSL charges on the basis of ISDN connections would shift demand towards the analogue variant.
Kommissionen og intervenient I og II har påstået det første anbringendes første led forkastet.
The Commission and the first and second interveners contend that the first part of the first plea in law should be dismissed.
Det følger af retspraksis, at artikel 81 EF og 82 EF kun tager sigte på konkurrencestridig adfærd fra virksomhedernes side på deres eget initiativ.
It follows from the caselaw that Articles 81 EC and 82 EC apply only to anticompetitive conduct engaged in by undertakings on their own initiative.
Såfremt virksomhederne pånødes en konkurrencestridig adfærd ved en national lovgivning, eller såfremt denne lovgivning skaber en retlig ramme, som på sin side berøver dem enhver mulighed for at konkurrere retmæssigt, finder artikel 81 EF og 82 EF ikke anvendelse.
If anticompetitive conduct is required of undertakings by national legislation or if the latter creates a legal framework which itself eliminates any possibility of competitive activity on their part, Articles 81 EC and 82 EC do not apply.
I denne situation skyldes begrænsningen af konkurrencen ikke, som det forudsættes i disse bestemmelser, en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side (jf. Domstolens dom af 11.11.1997, forenede sager C-359/95 P og C-379/95 P, Kommissionen og Frankrig mod Ladbroke Racing, Sml. I, s. 6265, præmis 33 og den deri nævnte retspraksis).
In such a situation, the restriction of competition is not attributable, as those provisions implicitly require, to the autonomous conduct of the undertakings (see Joined Cases C-359/95 P and C-379/95 P Commission and France v Ladbroke Racing [1997] ECR I-6265, paragraph 33, and the caselaw cited).
Det skal dog bemærkes i den forbindelse, at muligheden for at udelukke en bestemt konkurrencestridig adfærd fra anvendelsesområdet for artikel 81 EF og 82 EF, fordi den er blevet pålagt de pågældende virksomheder ved den gældende nationale lovgivning, eller fordi denne har fjernet enhver mulighed for konkurrencemæssig adfærd fra deres side, kun er blevet anerkendt i begrænset omfang af Domstolen (Domstolens dom af 29.10.1980, forenede sager 209/78-215/78 og 218/78, Van Landewyck m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 3125, præmis 130-134, af 20.3.1985, sag 41/83, Italien mod Kommissionen, Sml. s. 873, præmis 19, af 10.12.1985, forenede sager 240/82-242/82, 261/82, 262/82, 268/82 og 269/82, Stichting Sigarettenindustrie m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 3831, præmis 27-29, og af 9.9.2003, sag C-198/01, CIF, Sml. I, s. 8055, præmis 67).
In that regard it must nevertheless be observed that the possibility of excluding particular anticompetitive conduct from the scope of Articles 81 EC and 82 EC, on the ground that it has been required of the undertakings in question by existing national legislation or that the legislation has eliminated any possibility of competitive conduct on their part, has been only partially accepted by the Court of Justice (Joined Cases 209/78 to 215/78 and 218/78 van Landewyck and Others v Commission [1980] ECR 3125, paragraphs 130 to 134; Case 41/83 Italy v Commission [1985] ECR 873, paragraph 19; Joined Cases 240/82 to 242/82, 261/82, 262/82, 268/82 and 269/82 Stichting Sigarettenindustrie and Others v Commission [1985] ECR 3831, paragraphs 27 to 29; and Case C-198/01 CIF [2003] ECR I-8055, paragraph 67).
For at de nationale retlige rammer kan medføre, at artikel 81 EF og 82 EF ikke finder anvendelse på konkurrencebegrænsende adfærd fra virksomhedernes side, skal de konkurrencebegrænsende virkninger udelukkende skyldes den nationale lov (Rettens dom af 30.3.2000, sag T-513/93, Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali mod Kommissionen, Sml. II, s. 1807, præmis 61).
For the national legal framework to have the effect of making Articles 81 EC and 82 EC inapplicable to the anticompetitive activities of undertakings, the restrictive effects on competition must originate solely in the national law (Case T-513/93 Consiglio nazionale degli spedizionieri doganali v Commission [2000] ECR II-1807, paragraph 61).
Derimod kan artikel 81 EF og 82 EF finde anvendelse i en situation, hvor der efter den nationale lovgivning fortsat består en mulighed for konkurrence, men hvor denne konkurrence kan hindres, begrænses eller fordrejes ved en selvstændig adfærd fra virksomhedernes side (dommen i sagen van Landewyck m.fl. mod Kommissionen, nævnt i præmis 86 ovenfor, præmis 126 og 130-134, og i sagen Stichting Sigarettenindustrie m.fl. mod Kommissionen, nævnt i præmis 86 ovenfor, præmis 12-37; Domstolens dom af 17.7.1997, sag C-219/95 P, Ferriere Nord mod Kommissionen, Sml. I, s. 4411, præmis 2325, og dommen i sagen Kommissionen og Frankrig mod Ladbroke Racing, nævnt i præmis 85 ovenfor, præmis 34).
Articles 81 EC and 82 EC may apply, however, if it is found that the national legislation leaves open the possibility of competition which may be prevented, restricted or distorted by the autonomous conduct of undertakings (van Landewyck and Others v Commission, cited in paragraph 86 above, paragraphs 126 and 130 to 134; Stichting Sigarettenindustrie and Others v Commission, cited in paragraph 86 above, paragraphs 12 to 37; Case C-219/95 P Ferriere Nord v Commission [1997] ECR I-4411, paragraphs 23 to 25; and Commission and France v Ladbroke Racing, cited in paragraph 85 above, paragraph 34).
Hvor loven blot tilskynder til eller fremmer virksomhedernes selvstændige udøvelse af konkurrencebegrænsende adfærd, er virksomhederne således uændret omfattet af artikel 81 EF og 82 EF (Domstolens dom af 16.12.1975, forenede sager 40/73-48/73, 50/73, 54/73-56/73, 111/73, 113/73 og 114/73, Suiker Unie m.fl. mod Kommissionen, Sml. s. 1663, præmis 36-73, og dommen i sagen CIF, nævnt i præmis 86 ovenfor, præmis 56; jf. i denne retning Rettens dom af 18.9.1996, sag T-387/94, Asia Motor France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 961, præmis 60).
Thus, if a national law merely encourages or makes it easier for undertakings to engage in autonomous anticompetitive conduct, those undertakings remain subject to Articles 81 EC and 82 EC (Joined Cases 40/73 to 48/73, 50/73, 54/73 to 56/73, 111/73, 113/73 and 114/73 Suiker Unie and Others v Commission [1975] ECR 1663, paragraphs 36 to 73, and CIF, cited in paragraph 86 above, paragraph 56; see, to that effect, Case T-387/94 Asia Motor France and Others v Commission [1996] ECR II-961, paragraph 60).
Det er på baggrund af ovennævnte principper, at det skal undersøges, om de tyske retsforskrifter — herunder navnlig TKG, bekendtgørelsen om prisregulering og RegTP’s afgørelser i den periode, som er omfattet af den anfægtede beslutning — udelukkede enhver mulighed for konkurrencemæssig adfærd fra sagsøgerens side, eller om de gav sagsøgeren tilstrækkeligt råderum til at fastsætte sine afgifter på et sådant niveau, at det ville have gjort det muligt for sagsøgeren at eliminere eller mindske det prispres, der fastslås i den anfægtede beslutning.
It is in the light of the principles set out above that the Court must examine the German legal framework — in particular the TKG, the Charges Order and the decisions taken by RegTP during the period covered by the contested decision — in order to establish whether it eliminated any possibility of competitive activity by the applicant or whether it allowed the applicant sufficient scope to fix its charges at a level which would have enabled it to end or reduce the margin squeeze identified in the contested decision.
Kommissionen fastslår i den anfægtede beslutning efter at have undersøgt engrospriserne og detailpriserne, at sagsøgeren har begået »misbrug i form af et prispres på grund af et misforhold mellem engros- og detailpriserne« (betragtning 57 til den anfægtede beslutning).
In the contested decision, the Commission examines the charges for wholesale access and the retail charges and finds an ‘abuse by [the applicant] in the form of a margin squeeze generated by a disproportion between [those two charges]’ (recital 57).
Endvidere anfører Kommissionen i den anfægtede beslutning, at »[der kan] antages at foreligge et prispres, der er udtryk for misbrug, hvis forskellen mellem en dominerende virksomheds detailpriser og engrosprisen for tilsvarende tjenester til virksomhedens konkurrenter enten er negativ eller ikke tilstrækkelig til at dække den dominerende operatørs produktspecifikke omkostninger ved leveringen af operatørens egne detailtjenester på det efterfølgende marked« (betragtning 107 til den anfægtede beslutning).
The Commission goes on to indicate in the contested decision that ‘there is an abusive margin squeeze if the difference between the retail prices charged by a dominant undertaking and the wholesale prices it charges its competitors for comparable services is negative, or insufficient to cover the productspecific costs to the dominant operator of providing its own retail services on the downstream market’ (recital 107).
Kommissionen udelukker ikke i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren kunne nedsætte sine engrospriser (betragtning 17, 163 og 206 til den anfægtede beslutning), men undersøger kun i beslutningen, om sagsøgeren havde et reelt råderum med hensyn til at forhøje sine detailpriser (betragtning 164-175 til den anfægtede beslutning). Den sondrer i dette øjemed mellem to perioder.
Although the Commission does not, in the contested decision, exclude the possibility of the applicant reducing its charges for wholesale access (recitals 17, 163 and 206), it confines its analysis in that decision to the question whether the applicant had genuine scope to increase its retail prices (recitals 164 to 175).
Indledningsvis finder Kommissionen, at sagsøgeren »[i] perioden fra begyndelsen af 1998 og indtil udgangen af 2001 var […] i stand til fuldstændig at eliminere prispresset gennem takstændringer i detailleddet« eller med andre ord gennem ændringer af detailpriserne (betragtning 199 til den anfægtede beslutning).
The Commission takes the view first of all that, ‘[i]n the period from the beginning of 1998 to the end of 2001, [the applicant] was in a position to end the margin squeeze entirely by adjusting its retail charges’ (recital 199).
Kommissionen forklarer hvad dette angår, at sagsøgeren rent faktisk havde »[tilstrækkelig mulighed] for at undgå prispresset gennem en forhøjelse af detailpriserne for analoge og ISDN-abonnentledninger« (betragtning 164 til den anfægtede beslutning).
The Commission explains that the applicant ‘could have avoided the margin squeeze by increasing retail charges for analogue and ISDN connections’ (recital 164).
Dernæst finder den, at sagsøgeren i perioden fra den 1. januar 2002 til vedtagelsen af den anfægtede beslutning ligeledes havde et råderum, der gjorde det muligt for selskabet at forhøje sine detailpriser.
Next, for the period from 1 January 2002 to the adoption of the contested decision, the Commission also finds that the applicant had scope to increase its retail charges.
Dette råderum omfattede dog kun detailpriserne for ADSL-adgangstjenester.
However, that scope applies only to retail prices for ADSL access.
Kommissionen anfører således i den anfægtede beslutning, at sagsøgeren »[s]iden begyndelsen af 2002 […] under alle omstændigheder også [har] været i stand til at mindske prispresset ved at forhøje ADSL-detail-priserne« (betragtning 199 til den anfægtede beslutning).
The Commission observes in the contested decision that, ‘[s]ince the beginning of 2002, [the applicant] could in any event have reduced the margin squeeze, by increasing the ADSL retail access charges’ (recital 199).
Den bemærker, at sagsøgerens »mulighed for i det mindste til dels at eliminere prispresset fra den 1. januar 2002 [har] været begrænset til en forhøjelse af T-DSL-priserne« (betragtning 206).
It explains that, ‘since 1 January 2002, [the applicant’s] only legal means of reducing the margin squeeze has been limited to increases in the T-DSL charges’ (recital 206).