natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Fri udveksling af tjenesteydelser — elektronisk kommunikation — radio-/tv-spredningsvirksomhed — nye fælles rammebestemmelser — tildeling af radiofrekvenser«
(Freedom to provide services — Electronic communications — Television broadcasting activities — New common regulatory framework — Allocation of radio frequencies)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat M. Poiares Maduro fremsat den 12. september 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Poiares Maduro delivered on 12 September 2007 I - 352Judgment of the Court (Fourth Chamber), 31 January 2008 . . . . . . .I - 368
Præjudicielle spørgsmål — formaliteten — forelagte spørgsmål uden tilstrækkelige faktiske og retlige oplysninger
Preliminary rulings — Admissibility — Questions referred without sufficient information on the factual and legislative context
Præjudicielle spørgsmål — formaliteten — nødvendigheden af at forsyne Domstolen med tilstrækkelige faktiske og retlige oplysninger
Preliminary rulings — Admissibility — Need to provide the Court with sufficient information on the factual and legislative context
Præjudicielle spørgsmål — Domstolens kompetence (Art. 234 EF)
Preliminary rulings — Jurisdiction of the Court (Art. 234 EC)
Fri udveksling af tjenesteydelser — elektroniske kommunikationsnet og -tjenester — ramme-, tilladelses- og konkurrencedirektivet — direktiv 2002/21, 2002/20 og 2002/77
Freedom to provide services — Electronic communications networks and services — Regulatory framework, authorisation and competition — Directives 2002/21, 2002/20 and 2002/77
forklaring af forbindelsen mellem disse bestemmelser og tvisten i hovedsagen og tvistens genstand, ikke antages til realitetsbehandling.
to be interpreted or any explanation of the link it establishes between those provisions and the dispute in the main proceedings or the subject-matter of that dispute.
(jf. præmis 54-56)
(see paras 54-56)
Inden for rammerne af det samarbejde mellem Domstolen og de nationale retter, der er indført ved artikel 234 EF, skal forelæggelsesafgørelsen angive de nøjagtige grunde til, at den nationale ret har rejst spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsretten og har fundet det nødvendigt at forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål.
In the context of the cooperation between the Court and national courts established by Article 234 EC, the decision making the reference must set out the precise reasons why the national court was unsure as to the interpretation of Community law and why it considered it necessary to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Det er i denne sammenhæng nødvendigt, at den nationale ret i det mindste i et vist omfang angiver begrundelsen for udvælgelsen af de fællesskabsbestemmelser, som den ønsker fortolket, og angiver den forbindelse, som efter rettens opfattelse består mellem disse bestemmelser og den nationale lovgivning, der finder anvendelse i hovedsagen.
Against that background, it is essential that the national court provide at the very least some explanation of the reasons for the choice of the Community provisions which it requires to be interpreted and of the link it establishes between those provisions and the national legislation applicable to the dispute in the main proceedings.
I denne henseende kan et spørgsmål, der er forelagt af en national ret, som hverken har givet nogen oplysninger om de fællesskabsretlige bestemmelser, som den ønsker en fortolkning af, eller nogen
In that respect, a question referred by a national court is inadmissible where it does not give any indication as to the Community provisions which it requires
For at opnå en fortolkning af fællesskabsretten, som den nationale ret kan bruge, er det påkrævet, at denne giver en beskrivelse af de faktiske omstændigheder og regler, som de forelagte spørgsmål hænger sammen med, eller i al fald forklarer de faktiske forhold, der er baggrunden for dens spørgsmål. Disse krav gælder særligt
The need to provide an interpretation of Community law which will be of use to the national court makes it necessary that the referring court should define the factual and legislative context of the questions it is asking or, at the very least, explain the factual circumstances on which those questions are based.
I denne henseende kan spørgsmål, der indirekte angår artikel 86, stk. 1, EF i sammenhæng med artikel 82 EF, ikke antages til realitetsbehandling, når forelæggelsesafgørelsen ikke indeholder nogen angivelse af navnlig definitionen af det relevante marked, beregningen af de markedsandele, som de respektive udbydere har på dette marked, og det formodede misbrug af dominerende stilling.
In that regard, questions concerning, by implication, Article 86(1) EC, read in conjunction with Article 82 EC, are inadmissible if the decision making the reference does not contain any indication regarding, inter alia, the definition of the relevant market, the calculation of the market shares held by the various undertakings operating on that market, and the supposed abuse of a dominant position.
(jf. præmis 57-59 og 61-63)
(see paras 57-59, 61-63)
Når samtlige elementer i hovedsagen ved den forelæggende ret inden for rammerne af et præjudicielt spørgsmål kun har tilknytning til én medlemsstat, kan en besvarelse alligevel være relevant for denne ret, såfremt det er et krav i den nationale lovgivning, at en statsborger fra den pågældende medlemsstat skal have de samme rettigheder som dem, en statsborger fra en anden medlemsstat vil kunne støtte på fællesskabsretten i en tilsvarende situation.
As regards a question referred for a preliminary ruling, where all aspects of the main proceedings before the national court are confined within only one Member State, a reply might nonetheless be useful to that national court if its national law were to require that a national of that Member State must be
(jf. præmis 64 og 69)
(see para.
(jf. præmis 116 og domskonkl.)
116, operative part)
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-380/05
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05
I — Faktiske omstændigheder, nationale bestemmelser og anmodningen om præjudiciel afgørelse
I — Facts, national legal framework and reference for a preliminary ruling
De relevante nationale retsforskrifter findes i et kompleks bestående af love og lovdekreter, men tre på hinanden følgende lovforanstaltninger udgør hjørnestenene med hensyn til national radio-/tv-spredning: lov nr. 223/1990 (»Mammì-loven«) 2, lov nr. 249/1997 (»Maccanico-loven«) 3og lov nr. 112/2004 (»Gasparri-loven«) 4.
The relevant national legal framework is a complex amalgam of laws and decree-laws, but three legislative measures have, consecutively, formed the cornerstone of the rules in respect of national broadcast television: Law No 223/1990 (‘the Mammì Law’), 2 Law No 249/1997 (‘the Maccanico Law’) 3and Law No 112/2004 (‘the Gasparri Law’). 4
Consiglio di Stato (øverste forvaltningsdomstol) (Italien) har i denne sag forelagt Domstolen en lang række spørgsmål om den frie konkurrence, den frie udveksling af tjenesteydelser, ytringsfrihed samt princippet om alsidighed i medierne.
By its order for reference in the present case, the Consiglio di Stato (Council of State) (Italy) asks the Court a wide range of questions regarding fair competition, freedom to provide services, freedom of expression, as well as the principle of pluralism of the media.
Hovedsagen vedrører et tv-selskab, der flere år efter at have fået tildelt retten til national radio-/tv-spredning efter afholdelse af en offentlig udbudsrunde endnu ikke har fået tildelt de nødvendige radiofrekvenser for at gøre brug af denne ret.
The main proceedings concern a television company that, several years after having obtained national broadcasting rights in a public tender procedure, has not yet been assigned the radio frequencies necessary to exercise those rights.
Samtidig har den nationale lovgivning givet etablerede operatører mulighed for at fortsætte deres radio-/tv-spredningsvirksomhed og derved faktisk forlænget en situation, der er i strid med resultatet af en offentlig udbudsrunde.
Meanwhile, national legislation has allowed incumbent operators to continue their broadcasting activities and to use radio frequencies, thus effectively prolonging a situation which is at odds with the outcome of the public tender procedure.
Jeg vil hovedsageligt tage stilling til de problemer, der er rejst af den forelæggende ret, i lyset af bestemmelserne om den frie udveksling af tjenesteydelser.
I shall address the problems raised by the referring court mainly in the light of the rules on freedom to provide services.
På grund af tekniske begrænsninger kunne antallet af jordbaserede programmer ikke overstige elleve.
Due to technical limitations, the number of terrestrial channels could not exceed 11.
Tre programmer var forbeholdt statsligt tv, mens maksimalt otte programmer var tilgængelige for private operatører.
Three channels were reserved for public television, while a maximum of eight channels were available for private operators.
bestemmelserne i Mammì-loven var utilstrækkelige til at forhindre, at der blev skabt en dominerende stilling, hvilket ville kunne skade mediernes alsidighed.
ruling of December 1994, 5 that the antitrust provisions in the Mammì Law were inadequate to prevent dominant positions which could threaten pluralism of the media.
Ved Maccanicoloven blev Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (myndigheden for garantier for kommunikation, herefter »AGCom«) oprettet, og der blev indført nye strengere grænser for koncentrationer på markedet for national radio-/tv-spredningsvirksomhed for at sikre konkurrencen og at iagttage princippet om alsidighed.
The Maccanico Law created the Autorità per le garanzie nelle comunicazioni (Communications Regulatory Authority, ‘AGCom’) and introduced new restrictions on concentration in the market for national broadcast television, with a view to ensuring competition and respect for the principle of pluralism.
I henhold til Maccianoloven gælder der et forbud mod, at én og samme operatør udsender mere end 20% af de nationale tv-programmer fra den 30. april 1998.
Under the Maccanico Law, no one was to be allowed to operate more than 20% of national broadcast channels as from 30 April 1998.
Efter at have vundet udbuddet blev Centro Europa 7 (herefter »Europa 7«) tildelt rettighederne til radio-/tv-spredningsvirksomhed på det nationale område.
Having participated successfully in the tender procedure, Centro Europa 7 Srl (‘Europa 7’) obtained national television broadcasting rights.
Rettighederne blev tildelt ved ministerielt dekret af 28. juli 1999, der blev udstedt den 28. oktober i samme år. Med hensyn til de specifikke frekvenser var der i dekretet henvist til den nationale frekvensplan, som endnu ikke var gennemført.
The rights were granted by Ministerial Decree of 28 July 1999, issued on 28 October of the same year.
Ifølge dekretet skulle AGCom og ministeriet for kommunikation gennemføre den nationale frekvensplan inden 24 måneder fra dekretets udstedelse. I tilfælde af »objektive hindringer« kunne denne periode forlænges yderligere 12 måneder.
According to the Decree, the AGCom and the Ministry of Communications were to implement the national allocation plan within 24 months from the notification of the Decree.
Maccanicoloven indførte ligeledes overgangsregler for etablerede operatører, der udsender mere end 20% af de eksisterende programmer.
The Maccanico Law also provided transitional rules for incumbent operators with existing channels exceeding the 20% threshold.
Ifølge disse overgangsregler skulle disse operatører have lov til midlertidigt at fortsætte deres radio-/tv-spred-ningsvirksomhed efter den 30. april 1998 på den betingelse, at de sendte via jordbaserede frekvenser, og samtidig via satellit eller kabel. Loven bestemte, at de operatører, der overskred den fastsatte grænse, på sigt skulle opgive de jordbaserede frekvenser efter vedtagelsen af en national plan for fordeling af frekvenser.
According to the transitional rules, those operators would be allowed to continue their broadcasting activities after 30 April 1998 on a temporary basis, on condition that they broadcast on terrestrial frequencies and, at the same time, on cable or satellite television.
Den nationale frekvensplan blev ikke til noget.
The national allocation plan failed to materialise.
Følgelig blev Europa 7 ikke tildelt nogen frekvenser og kunne, selv om selskabet havde opnået rettighederne til radio-/tv-spredningsvirksomhed, ikke påbegynde sin sendevirksomhed. I den mellemliggende
As a result, Europa 7 did not receive any frequencies and, despite having obtained broadcasting rights, was not able actually to start broadcasting.
5 — Dom af 5.-7.12.1994, nr. 420/1994.
5 — Sentenza 57 December 1994, No 420/1994.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-380/05 periode gjorde en række love og retsafgørelser det muligt for eksisterende operatører, herunder dem, der ikke havde vundet udbuddet, at fortsætte deres radio-/tv-spredningsvirksomhed.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 decisions allowed incumbent operators, including those who had been unsuccessful in the tender procedure, to continue their broadcasting operations.
Gasparri-loven gør det i praksis muligt for de eksisterende operatører at anvende frekvenserne for de kanaler, der overskrider antitrustgrænsen, og derved blokere for, at disse frekvenser stilles til rådighed for nye operatører såsom Europa 7, mens gennemførelsen af en national frekvenstildelingsplan for digitalt tv stadig er undervejs.
The Gasparri Law effectively allowed incumbent operators to use frequencies for channels exceeding the antitrust threshold, thus blocking the release of those frequencies for new operators such as Europa 7, pending the implementation of a national plan for the allocation of frequencies for digital television.
Endvidere følger det af Gasparri-loven, at kun eksisterende operatører kunne ansøge om ret til at anvende frekvenserne til digitalt tv. Endelig omdefinerede Gasparri-loven den 20%-grænse, der var blevet indført med Maccanico-loven.
In addition, under the Gasparri Law, only active operators were eligible to apply for the right to use frequencies for digital television. Lastly, the Gasparri Law redefined the 20% threshold which had been introduced by the Maccanico Law.
Fristen udløb, men der blev aldrig udarbejdet en plan.
The deadline expired, but no plan was ever drawn up.
På det relevante tidspunkt havde visse operatører, der udsendte nationalt tv, således ikke fået tildelt licenser, men kunne ikke desto mindre fortsætte deres radio-/tv-spred-ningsvirksomhed selv om de overskred antitrustgrænsen.
Thus, at the material time, certain operators in national broadcast television had not obtained broadcasting rights, but were none the less allowed to continue their broadcasting activities, even though they exceeded the antitrust threshold.
Europa 7 kunne — selv om selskabet havde fået tildelt rettigheder til radio-/tv-spredningsvirksomhed — ikke påbegynde sin virksomhed, fordi det ikke havde modtaget de nødvendige frekvenser.
Europa 7, despite having obtained broadcasting rights, could not start operating since it had not received the necessary frequencies.
Endvidere kunne Europa 7 ikke få senderettigheder til digitalt tv, fordi selskabet ikke var en eksisterende operatør.
In addition, Europa 7, not being an active operator, could not obtain broadcasting rights for digital television.
I en dom af 20. november 2002 fastslog Corte Costituzionale, at overdragelsen af jordbaserede kanaler, der overskred den fastsatte 20%’s antitrustgrænse, i forbindelse med overgangen til spredning via kabel eller via satellit skulle finde sted senest 31. december 2003 uanset udviklingen med hensyn til digitalt tv 7.
In a ruling of 20 November 2002, the Corte Costituzionale held that the transfer of channels that exceeded the 20% antitrust threshold from terrestrial television to cable or satellite television should take place no later than 31 December 2003, regardless of the state of developments with respect to digital television.
Uanset denne dom blev muligheden for de eksisterende operatører for at anvende jordbaserede frekvenser til de kanaler, der overskred antitrustgrænsen, igen forlænget i medfør af lovdekret nr. 352/2002 8(som senere blev vedtaget som lov nr. 43/2004 9) og i medfør af Gasparri-loven.
7Yet, despite that ruling, the possibility for incumbent operators to keep using terrestrial frequencies for channels exceeding the antitrust threshold was again extended by Decreelaw No 352/2003 8(subsequently converted into Law No 43/2004 9) and by the Gasparri Law.
6 — GURI nr. 70 af 24.3.2001.7 — Dom af 20.11.2002, nr. 466/2002.8 — GURI nr. 300 af 29.12.2003.9 — GURI nr. 47 af 26.2.2004.
6 — GURI No 70 of 24 March 2001.7 — Sentenza 20 November 2002, No 466/2002.8 — GURI No 300 of 29 December 2003.9 — GURI No 47 of 26 February 2004.
Efter udløbet af perioden på 24 måneder efter meddelelsen om, at dens sendetilladelse var udløbet, anlagde Europa 7 sag ved Tribunale amministrativo regionale di Lazio. Selskabet nedlagde påstand om, at den kompetente administrative myndighed skulle tilpligtes at fordele de nødvendige frekvenser
After the period of 24 months following the notification of its broadcasting licence had expired, Europa 7 brought proceedings before the Tribunale Amministrativo Regionale Lazio (Latium Regional Administrative Court).
CENTRO EUROPA 7 og at betale erstatning for det tab, selskabet havde lidt i mellemtiden. Subsidiært nedlagde Europa 7 påstand om erstatning, såfremt det måtte vise sig umuligt at fordele frekvenserne. Tribunale amministrativo regionale di Lazio fastslog, at Europa 7 ikke havde en subjektiv ret (»dirritto soggettivo«) til at få tildelt særlige frekvenser og frifandt myndigheden i det hele. Europa 7 iværksatte appel til Consiglio di Stato.
CENTRO EUROPA 7 suffered in the interval.
Under den nationale retssag har de italienske myndigheder henvist til lovdekret nr. 352/2003 og til Gasparri-loven til støtte for deres påstand om frifindelse.
Throughout the national legal proceedings, the Italian authorities invoked Decreelaw No 352/2003 and the Gasparri Law in their defence.
I denne sammenhæng har Consiglio di Stato forelagt en række spørgsmål for EF-Domstolen:
In that context, the Consiglio di Stato has referred a raft of questions to the Court of Justice:
2) Kræver de bestemmelser i EF-traktaten, som garanterer den frie udveksling af tjenesteydelser og konkurrence, således som fortolket af Kommissionen i dens fortolkende meddelelse af 29. april 2000 om koncessioner i fællesskabsretten, at principperne for tildeling af koncessioner skal garantere en ikkediskriminerende og ligelig behandling såvel som gennemsigtighed, forholdsmæssighed og iagttagelse af privates rettigheder? Er bestemmelserne italiensk ret, herunder artikel 3, stk. 7, nr. 1, nr. 249/1997, og artikel 1, stk. 1, i lov af 24.12.2003 nr. 352, vedtaget som nr. 112/2004 (Gasparri-loven)[ 10] i strid med disse traktatfæstede bestemmelser og principper, for så vidt som det i disse bestemmelser er accepteret, at selskaber, der overskrider antitrustgrænserne, fortsat driver virksomhed, hvilket har medført, at selskaber, der — som det sagsøgende selskab — har fået tildelt de relevante koncessioner i overensstemmelse med en korrekt udbudskonkurrence, udelukkes fra markedet, fordi de ikke har kunnet drive den virksomhed som koncessionen vedrører, fordi de ikke er blevet tildelt frekvenser (hvilket skyldes, at frekvenserne er utilstrækkelige eller at antallet her er utilstrækkeligt, hvilket igen er en følge af, at de virksomheder, der råder over såkaldte overskudsnet, fortsat driver virksomhed)?
(2) Do the provisions of the EC Treaty which secure freedom to provide services and competition, on the interpretation provided by the Commission in the interpretative communication of 29 April 2000 on grants of rights under Community law, require the principles governing that matter to be capable of ensuring equal nondiscriminatory treatment, as well as transparency, proportionality and respect for the rights of individuals; and are those provisions and principles of the Treaty infringed by Article 3(7) of Italian Law No 249/1997, and by Article 1 of Decreelaw No 352 of 24 December 2003 converted into Law No 112/2004 (Gasparri Law), [ 10] inasmuch as those provisions enabled individuals operating networks in breach of the limits laid down by competition law to continue to operate, thereby excluding operators, such as the appellant undertaking, which, though in possession of the relevant rights granted following a regular competitive procedure, were unable to carry on the activity in respect of which such rights were granted because of a failure to allocate frequencies owing to their insufficient number or scarcity as a result of the continued exercise of rights by the owners of networks in breach of the limits on concentrations under antitrust law?
3) Følger det af artikel 17 i [Europa-Parla-mentets og Rådets direktiv 2002/20/EF
(3) With effect from 25 July 2003, does Article 17 of [Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of
10 — Dette forekommer at være en fejl: Det pågældende lovdekret blev faktisk vedtaget som lov nr. 43/2004 af 24.2.2004.
10 — This appears to be a mistake: the Decreelaw in question was in fact converted into Law No 43/2004 of 24 February 2004.
»1) Skal artikel 10 [i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder, herefter »EMRK«], som der henvises til i artikel 6 EU, forstås således, at denne bestemmelse garanterer et alsidigt udbud af radio- og tv-programmer, hvilket indebærer, at medlemsstaterne er forpligtet til at sikre et alsidigt udbud og en effektiv konkurrence på området, som hviler på bestemmelserne om antitrust, og som i lyset af den teknologiske udvikling sikrer adgang til de offentlige net og en mangfoldighed af operatører, uden at der er mulighed for lovligt at fastholde en duopolistisk markedsordning?
‘(1) Does Article 10 of the [European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (“the ECHR”)], as referred to in Article 6 of the Treaty on European Union, guarantee pluralism in the broadcasting sector, thus requiring the Member States to secure pluralism and competition in the sector based on an antitrust system which, in step with technological development, secures network access and a multiplicity of operators and renders duopolistic market behaviour unlawful?
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-380/05 af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet)], at direktivet havde direkte virkning i den nationale retsorden fra den 25. juli 2003, og at medlemsstater, der havde tildelt koncessioner på radio-/tv-spredningsvirksomhed (herunder ret - ten til at installere net eller levere elektroniske kommunikationstjenester eller brugsretten til frekvenser), havde pligt til bringe disse koncessioner i overensstemmelse med fællesskabsbestemmelserne? Skal denne pligt anses for at omfatte en pligt til faktisk at tildele de nødvendige frekvenser for at kunne udøve virksomheden?
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-380/05 the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive)] render that directive directly effective in the internal legal order and oblige a Member State which has granted broadcasting rights (right to install networks or provide electronic communication services or the right to use frequencies) to bring them into line with Community rules; and does that entail the need actually to allocate the frequencies necessary for carrying on the activity in question?