natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da Bundesfinanzhof imidlertid er af den opfattelse, at retten ikke selv er i stand til at afgøre spørgsmålet om gyldigheden af artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87, har den besluttet at anmode Domstolen om en afgørelse heraf.
By its first question, the national court asks whether point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 is valid in so far as it provides for a penalty even where, through no fault of his own, an exporter has applied for an export refund exceeding that to which he is entitled.
På grund af vanskelighederne ved at fortolke Domstolens dom af 12. maj 1998 (sag C-366/95, Steff-Houlberg Export m.fl.) og af 16. juli 1998 (sag C-298/96, Oelmühle og Schmidt Söhne) med
Nor, in the view of the Bundesfinanzhof, was this a case such as that envisaged in the third indent of the third subparagraph of Article 11(1) of Regulation 3665/87, i.e., obvious error as to the refund requested, recognised by the competent authority.
Det bemærkes for det første, at når Domstolen særligt har skullet tage stilling til, om sanktioner i lovgivningen om den fælles landbrugspolitik, såsom fortabelse af sikkerhedsstillelse uden videre og uden sammenhæng med, om den pågældende erhvervsdrivende måtte have udvist skyld, og midlertidig udelukkelse af en erhvervsdrivende fra at være omfattet af en støtteordning, var straffesanktioner, har den udtalt, at sådanne sanktioner ikke havde karakter af straf.
KCH argues that the provision contravenes fundamental principles of criminal law inherent in the principle of the rule of law, namely, the principle of 'nulla poena sine culpa' (no punishment without fault), the principle of proportionality and the principle of non discrimination.
medlemsstaters retsordener skulle kunne anvendes på sanktioner som den i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 fastsatte.
them, when it appears that the information provided by those traders in support of their application is incorrect.
Med hensyn til Domstolens praksis bemærkes det blot, at Domstolen i præmis 14 i Maizenadommen udtrykkeligt fastslog, at princippet »nulla poena sine culpa« ikke fandt anvendelse på pålæggelse af sanktioner såsom den i dommen omhandlede fortabelse af sikkerhed.
Infringement of the principle 'nulla poena sine culpa'
I dommen i sagen Tyskland mod Kommissionen, der også drejede sig om en sanktion, som var pålagt i forbindelse med den fælles landbrugspolitik, nåede Domstolen frem til samme konklusion.
Since the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation 3665/87 is likely to breach the principle 'nulla poena sine culpa' only if it is of a criminal nature, the issue of whether the provision must be seen as being of a criminal nature must be examined.
For nærmere at bestemme arten af de påtalte overtrædelser har Domstolen flere gange lagt vægt på, at de regler, der var blevet overtrådt, kun rettede sig til erhvervsdrivende, der frit havde valgt at anvende en støtteordning for landbruget (jf. i denne retning dom af 18.11.1987, sag 137/85, Maizena, præmis 13, og af 27.10.1992, sag C-240/90, Tyskland mod Kommissionen, præmis 26).
Lastly, it should be pointed out that the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 consists of the payment of a penalty, the amount of which is determined on the basis of the amount which would have been unduly received by the trader had an irregularity not been detected by the competent authorities. It is, therefore, an integral part of the export refund scheme in question and is not of a criminal nature.
På andre områder har Domstolen anerkendt, at en ordning med objektivt strafansvar for overtrædelse af en fællesskabsforordning ikke i sig selv er uforenelig med fællesskabsretten (jf. Hansen-dommen, præmis 19, og dom af 27.2.1997, sag C-177/95, Ebony Maritime og Loten Navigation, præmis 36).
In that regard, it should be pointed out first of all that the Court, when asked specifically about the criminal nature of sanctions laid down in rules under the Common Agricultural Policy, such as the loss of security, imposed at a flat rate and independently of any culpability on the part of the trader, and the temporary exclusion of a trader from the benefit of a scheme of aid, has concluded that such penalties are not of a criminal nature.
I den foreliggende sag er det således ikke bestridt, at kun de erhvervsdrivende, der har ansøgt om eksportrestitutioner, kan blive pålagt sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87, når det viser sig, at de oplysninger, disse erhvervsdrivende har fremlagt til støtte for deres ansøgning, er urigtige.
There are no factors justifying a different answer in the present case in respect of the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87.
I modsætning til, hvad KCH har anført, bevirker den omstændighed, at Hansen-dommen vedrørte nationale sanktioner, ikke, at den derfor er uden relevans for beskrivelsen af retsstillingen i fællesskabsretten.
Nor does the examination of the law of the Member States conducted by KCH in its written observations support a finding that the principle 'nulla poena sine culpa' is applicable in general in the law of the Member States to penalties such as that laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87.
Domstolen blev anmodet om en fortolkning af fællesskabsretten og har i øvrigt udtrykkeligt i dommens præmis 20 fastslået, at de generelle fællesskabsretlige principper ikke er til hinder for nationale bestemmelser, der indfører et objektivt strafansvar for arbejdsgiveren med hensyn til overtrædelser af fællesskabsbestemmelser begået af dennes ansatte.
KCH itself refers to a number of Member States, such as the Kingdom of Denmark, the French Republic, Ireland, the Kingdom of the Netherlands and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, where there are cases of penalties irrespective of fault.
Endelig bemærkes, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 er betaling af en bøde, der udmåles i forhold til det beløb, den erhvervsdrivende uretmæssigt ville have modtaget, hvis de kompetente myndigheder ikke havde opdaget en uregelmæssighed.
As regards the case-law of the Court, suffice it to point out that, in paragraph 14 of Maizena, the Court explicitly found that the principle 'nulla poena sine culpa' did not apply to the imposition of penalties such as the loss of security at issue in that case.
Sanktionen er således en integrerende del af den pågældende eksportrestitutionsordning og har ikke karakter af straf.
In Germany ν Commission, which also involved a penalty imposed under the Common Agricultural Policy, the Court reached the same conclusion.
Heraf følger, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 ikke kan anses for at have karakter af straf.
In explaining the nature of the breaches complained of, the Court has emphasised on several occasions that the rules breached were aimed solely at traders who had freely chosen to take advantage of an agricultural aid scheme (see, to that effect, Case" 137/85 Maizena [1987], paragraph 13, and Case C-240/90 Germany ν Commission [1992], paragraph 26).
Det kan heller ikke på grundlag af den gennemgang af medlemsstaternes retsordener, KCH har foretaget i sine indlæg, fastslås, at princippet »nulla poena sine culpa« i alle
In the present case, it is not disputed that only those traders who have applied for the export refunds are likely to have the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 imposed on
Domstolen har fastslået, at en sanktion, også selv om den ikke har karakter af straf, kun kan pålægges, hvis der foreligger en klar og utvetydig hjemmel. Endvidere følger det af fast retspraksis, at fællesskabsretlige bestemmelser skal være i
In other areas, the Court has accepted that a system of strict criminal liability penalising breach of a Community regulation is not in itself incompatible with Community law (Hansen, paragraph 19; Case C-177/95 Ebony Maritime and Loten Navigation [1997], paragraph 36).
overensstemmelse med proportionalitetsprincippet(jf.Maizena-dommen, præmis 15), hvilket vil blive undersøgt i forbindelse med KCH's andet anbringende.
the product and its destination at their disposal and the exporter is often the last link in a contractual chain of purchases for resale, there is a real risk that he will avoid responsibility for the inaccuracy of his declaration because of the possibility of error, negligence or fraud further back up the chain.
Tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet foretage en både med hensyn til omfang og hyppighed passende kontrol af varen, der frembydes til eksport.
Contrary to the submissions of KCH, the fact that Hansen concerned national penalties does not make it completely irrelevant for the purposes of describing the state of Community law.
Det bemærkes endvidere, at eksportøren kan vælge sine medkontrahenter, og at han kan værne sig mod deres forsømmelighed både ved at optage bestemmelser herom i de pågældende kontrakter og ved at tegne en særlig forsikring.
The Court was asked about the interpretation of Community law and, moreover, explicitly concluded, in paragraph 20 of its judgment, that the general principles of Community law do not preclude the application of national provisions under which an employer whose employees infringe a Community regulation may incur strict criminal liability.
KCH er af den opfattelse, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 ikke er egnet til opfylde sit formål, ikke er nødvendig og ikke står i et rimeligt forhold til formålet med den.
Therefore, contrary to what KCH argues, that it is precisely to take account of the role of the exporter as the last participant in the chain of production, processing and export of agricultural products that Article 11 of Regulation No 3665/87 makes him responsible for the accuracy of his declaration, subject to the possibility of a penalty in the event of non-compliance.
Det følger heraf, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 ikke kan anses for at være uegnet til at nå det mål at bekæmpe uregelmæssigheder og svig.
The Court has held in this connection that a penalty, even of a non-criminal nature, cannot be imposed unless it rests on a clear and unambiguous legal basis.
Med hensyn til artikel 5 i forordning nr. 2988/95 skal det blot bemærkes, at bestemmelsen ikke er til hinder for, at der kan anvendes visse sanktioner i tilfælde af andre uregelmæssigheder end forsætlige eller uagtsomme uregelmæssigheder.
Moreover, it is settled case-law that provisions of Community law must comply with the principle of proportionality (see Maizena, cited above, paragraph 15), which will be examined in the context of the second plea put forward by KCH.
I disse betragtninger nævnes det, at eksportrestitutioner udelukkende udbetales på grundlag af objektive kriterier angående produktet og dets bestemmelsessted.
It should be emphasised, however, that the exporter's duty to guarantee the accuracy of the declaration should provide an incentive for him to carry out checks on the product brought for export which are appropriate in terms of both thoroughness and frequency.
Det anføres nærmere, at der for at sikre en korrekt anvendelse af eksportrestitutionsordningen bør pålægges sanktioner uden hensyntagen til den subjektive skyld, så eksportørerne tilskyndes til at overholde de fællesskabsretlige regler.
It should also be remembered that the exporter can choose with whom he wishes to conclude contracts and can hedge against their shortcomings either by incorporating the necessary clauses into the relevant contracts or by effecting specific insurance.
Den omstændighed, at der er andre sanktioner i national ret eller i fællesskabsretten, og det forhold, at eksportøren allerede lider et økonomisk tab alene på grund af tilbagebetalingen af restitutionen, er på ingen måde et bevis for, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 ikke er nødvendig.
KCH contends that the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 is inappropriate for achieving the intended purpose and is not proportionate in the light of that purpose.
Da myndighederne kun har oplysninger om produktet og dets bestemmelsessted, og eksportøren som oftest er det sidste led i en kæde af kontrakter om køb med henblik på videresalg, er der en reel risiko for, at han kan unddrage sig ansvar for rigtigheden af sin angivelse på grund af muligheden for en fejl, uagtsomhed eller svig i et tidligere led af kæden.
It follows that the penalty laid down in point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 cannot be said to be inappropriate for achieving the objective of combating irregularities and fraud.
Det må derfor fastslås, at i modsætning til, hvad KCH har gjort gældende, er det netop under hensyn til eksportørens rolle som den sidste aktør i landbrugsprodukternes forløb gennem produktion, forarbejdning og eksport, at artikel II i forordning nr. 3665/87 pålægger eksportøren ansvar for angivelsens rigtighed og træffer bestemmelse om sanktioner for tilsidesættelse heraf.
Turning to Article 5 of Regulation No 2988/95, suffice it to recall that it does not exclude the application of certain penalties in the event of irregularities which are not intentional or caused by negligence.
Det følger af disse forhold, at sanktionen i artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 ikke er i strid med
The recitals quite rightly highlight the difficulties involved in proving fraudulent intent. Whilst the authorities have only the information relating to
Det bemærkes dog, at eksportørens forpligtelse til at sikre angivelsens rigtigheden skal tilskynde denne til at
On the contrary, the irregularities and frauds detected in the area of export refunds, referred to in the fifth recital of the preamble to Regulation No 2945/94, confirm that those other penalties
Det andet spørgsmål proportionalitetsprincippet, idet den ikke kan anses for at være uegnet til at nå det med fællesskabsbestemmelserne tilsigtede mål, nemlig bekæmpelse af uregelmæssigheder og svig, eller for at gå ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
In the light of the objective of deterrence, the culpable or non-culpable nature of the conduct in question becomes of no importance and, consequently, the application of the same penalty to all of these types of conduct cannot be considered to be contrary to the principle of nondiscrimination.
Tilsidesættelse af princippet om forbud forskelsbehandling
Breach of the principle of nondiscrimination
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om artikel 11, stk. 1, tredje afsnit, første led, i forordning nr. 3665/87 skal fortolkes således, at der foreligger et tilfælde af force majeure, når en eksportør i god tro udfylder en ansøgning om eksportrestitutioner på grundlag af urigtige oplysninger fra producenten af de eksporterede varer, og eksportøren ikke kunne konstatere, at oplysningerne var urigtige, eller kun kunne konstatere det ved kontrol på fremstillingsvirksomheden.
By its second question, the national court asks whether the first indent of the third subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 is to be interpreted as meaning that false information provided in good faith by the refund applicant on the basis of inaccurate data supplied by the manufacturer of the exported goods constitutes in principle a case aï force majeure where the applicant could not establish that it was false or could do so only by means of checks at the factory where the goods were manufactured.
KCH har gjort gældende, at artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87 er i strid med forbuddet mod forskelsbehandling i EF-traktatens artikel 40, stk. 3, (efter ændring nu artikel 34 stk. 2, EF), idet bestemmelsen uden forskel straffer adfærd, hvor der ikke foreligger skyld eller kun ringe skyld, og adfærd, hvor der foreligger uagtsomhed eller grov uagtsomhed.
KCH argues that, by imposing wholesale punishment on different types of behaviour, regardless of whether it is non-culpable or characterised by simple negligence, negligence or serious negligence, point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87 breaches the principle of non discrimination laid down in Article 40(3) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 34(2) EC).
En sådan udifferentieret behandling er ikke objektivt begrundet hverken i bekæmpelsen af svig eftersom svig forudsætter forsæt eller i administrativ forenkling.
Such undifferentiated treatment cannot be objectively justified either by the effort to combat fraud, which presupposes intent, or by reasons of administrative simplicity.
Det bemærkes, at på området for landbrugsforordninger betegner begrebet force majeure de helt usædvanlige og uforudseelige omstændigheder, som den erhvervsdrivende ikke har nogen indflydelse på, og hvis konsekvenser ikke kunne være afværget, også selv om han havde udvist den størst mulige påpasselighed (jf. bl.a. dom af 13.10.1993, sag C-124/92, An Bord Bainne Co-operative og Compagnie Inter-Agra, præmis 11, og Boterlux-dommen, præmis 34).
It should be recalled that the concept aï force majeure in the sphere of agricultural regulations must be construed as referring to abnormal and unforeseeable circumstances beyond the control of the trader concerned, whose consequences could not have been avoided in spite of the exercise of all due care (see Case C-124/92 An Bord Bainne Co-operative and Inter-Agra (1993], paragraph 11; Boterlux, cited above, paragraph 34).
Efter Domstolens faste praksis kræver princippet om forbud mod forskelsbehandling, at ensartede situationer ikke må behandles forskelligt og forskellige situationer ikke behandles ens, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet (National Farmers' Union m.fl.dommen, præmis 61).
The Court has consistently held that the principle of nondiscrimination requires that comparable situations must not be treated differently and different situations must not be treated in the same way unless such treatment is objectively justified (National Farmers' Union, cited above, paragraph 61).
Dette princip kan ikke anses for at være tilsidesat af artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87.
This principle is not breached by point (a) of the first subparagraph of Article 11(1) of Regulation No 3665/87.
Det må derfor fastslås, at gennemgangen af det første præjudicielle spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af artikel 11, stk. 1, første afsnit, litra a), i forordning nr. 3665/87, for så vidt som bestemmelsen fastsætter en sanktion for den eksportør, der uden egen skyld har ansøgt om en
Even if the fault or error committed by the contracting partner is apt to constitute a circumstance beyond the control of the exporter, they are none the less an ordinary commercial risk and cannot be considered to be unforeseeable in the context of commercial transactions. The exporter is fully at liberty to select his trading partners and it is up to him to
Ligesom en detailhandler, der vil sikre forbrugeren, at den vare, han sælger til forbrugeren, hidrører fra kanaler af høj kvalitet, kan eksportøren i kontrakten af sine medkontrahenter kræve et bestemt kvalitetsniveau.
take the appropriate precautions, either by including the necessary clauses in the contracts in question or by effecting appropriate insurance (see, to that effect, Theodorakis, cited above, paragraph 8; and Boterlux, cited above, paragraphs 35 and 36).
Eksportøren kan tvinge medkontrahenterne til at føre streng kontrol og meddele ham resultaterne heraf. Han kan ligeledes kræve selv at kunne føre en vis kontrol på fremstillingsvirksomheden eller at overlade kontrollen til uafhængige organer.
unduly paid Community aid and which, in accordance with the settled case-law of the Court, had to apply their national law as regards both procedure and substance to the extent to which Community law had not made other provision in the matter (see 130/79 Express Dairy Foods [1980], paragraph 11).
præmis 22 i dommen i sagen Steff-Houlberg Export m.fl., var denne bestemmelse ikke gældende på tidspunktet for tilbagesøgningen af de i den sidstnævnte dom omhandlede restitutioner.
In the main proceedings, the conditions for recovery of unduly paid export refunds are laid down in Article 11 of Regulation No 3665/87, which provision, as pointed out in paragraph 22 of the judgment in Steff-Houlberg and Others, cited above, did not apply ratione temporis to the recovery of the refunds in question there.
Da de nationale bestemmelser ikke længere finder anvendelse på tilbagesøgning af sådanne beløb, kan den fortolkning af fællesskabsretten, Domstolen har foretaget i sagen Steff-Houlberg Export m.fl. og i sagen Oelmühle og Schmidt Söhne, ikke overføres på den foreliggende sag.
Since the national provisions did not apply to the recovery of those amounts, it follows that the interpretation of Community law developed by the Court in Steff-Houlberg and Others and Oelmiih/e and Schmidt Söhne, both cited above, cannot be applied to the case at hand.
Ovennævnte domme i sagen Steff-Houlberg Export m.fl. og i sagen Oelmühle og Schmidt Söhne er ikke til hinder for en sådan fortolkning af fællesskabsretten.
As in the case of a commercial retailer who wishes to guarantee to consumers that the product he sells to them has been obtained through channels of reliable quality, it is permissible for an exporter to stipulate certain levels of quality in his contractual dealings with his trading partners.
Det bemærkes, at disse domme blev afsagt i præjudicielle sager forelagt af nationale domstole, der skulle afgøre tvister angående tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalt fællesskabsstøtte, og som i medfør af Domstolens faste praksis skulle anvende deres nationale ret både med hensyn til formaliteten og substansen, for så vidt som fællesskabsretten ikke havde bestemt andet (jf. bla. dom af 12.6.1980, sag 130/79, Express Dairy Foods, præmis 11).
He may require them to carry out stringent checks and notify him of the results. He may also stipulate that he himself may carry out certain checks at the company where the goods were manufactured or entrust that task to independent bodies.
I hovedsagen er betingelserne for tilbagesøgning af uretmæssigt udbetalte eksportrestitutioner fastsat i artikel 11 i forordning nr. 3665/87, men som Domstolen udtrykkeligt har fastslået i
Moreover, even if, in proceedings under national law for recovery of amounts unduly paid, the Court has, as the operative part of the judgment in Steff-Houlberg and Others shows, interpreted Community law as allowing account to be taken of factors such as negligence on the part of the national authorities and the elapse of a considerable period since the payment of the aid of which recovery is sought, it has not allowed account to be taken of the fault of a third party with whom the aid beneficiary maintains contractual relations, taking the view that such fault falls more within the sphere of the beneficiary than within that of the Community (Steff-Houlberg and Others, paragraph 28 and operative part).