natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Inden for rammerne af den reform af den fælles landbrugspolitik (FLP), som blev foretaget ved forordning nr. 1782/2003, til hvilken der ved forordning nr. 796/2004 er fastsat visse gennemførelsesbestemmelser, er de i forordning nr. 1760/2000 fastsatte regler om identifikation og registrering af kvæg, således som det følger af artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1782/2003, sammenholdt med denne forordnings bilag III, punkt A, nr. 8), omfattet af lovgivningsbestemte forvaltningskrav, som alle modtagere af direkte betalinger skal overholde som led i krydsoverensstemmelsen i både de medlemsstater, der har vedtaget den enkeltbetalingsordning, der er omhandlet i afsnit III i forordning nr. 1782/2003, og i dem, der i medfør af nævnte forordnings artikel 68 har valgt den delvise »genkobling« af de betalinger for oksekød, der er omfattet af samme forordnings afsnit IV og dermed både for kvæg, der ikke er anmeldt til støtte, og kvæg, der er anmeldt.
In the context of the reform of the common agricultural policy (CAP) instituted by Regulation No 1782/2003, for which Regulation No 796/2004 sets out certain detailed rules of application, the rules on registration and identification laid down by Regulation No 1760/2000 are, henceforth, as follows from Article 3(1) of Regulation No 1782/2003, read in conjunction with Annex III, Section A.8 thereto, subject to the statutory management requirements which all recipients of direct payments must respect pursuant to crosscompliance, both in Member States which have adopted the single payment scheme to which Title III of Regulation No 1782/2003 refers and in those which have opted, pursuant to Article 68 of the regulation, for the partial ‘recoupling’ of payments for beef and veal referred to in Title IV of that regulation and, accordingly, as regards both bovine animals not claimed for aid and those claimed for aid.
I overensstemmelse med artikel 6, stk. 1, og artikel 7, stk. 1, i forordning nr. 1782/2003, og som det fremgår af betragtning 2 til denne forordning, giver tilsidesættelse af bestemmelserne om krydsoverensstemmelse anledning til de nedsættelser og udelukkelser, der er anført i artikel 66 og 67 i forordning nr. 796/2004.
In accordance with Articles 6(1) and 7(1) of Regulation No 1782/2003, and as is clear from recital 2 in the preamble to that regulation, infringement of the crosscompliance rules gives rise to the reductions and exclusions set out in Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004.
Følgelig er manglende iagttagelse af de i forordning nr. 1760/2000 fastsatte regler om identifikation og registrering for så vidt angår kvæg, der ikke er anmeldt til støtte, som det i hovedsagen omhandlede, omfattet af nævnte artikel 66 og 67 vedrørende krydsoverensstemmelse.
Consequently, noncompliance with the rules on identification and registration laid down by Regulation No 1760/2000, in respect of bovine animals which, as in the case in the main proceedings, are not claimed for aid, falls under Articles 66 and 67 on cross-compliance.
Derimod finder artikel 57-63 i forordning nr. 796/2004, hvortil den forelæggende ret henviser, ikke anvendelse i en situation som den i hovedsagen foreliggende, eftersom der herved er fastsat nedsættelser og udelukkelser, der finder anvendelse i tilfælde af manglende iagttagelse af kriterierne for støtteberettigelse vedrørende ansøgninger om præmier for »dyr«.
On the other hand, Articles 57 to 63 of Regulation No 796/2004, to which the national court refers, are not applicable in a situation such as that in the main proceedings, since they provide for reductions and exclusions applicable in the case of noncompliance with eligibility criteria concerning applications for ‘livestock’ aid.
For det første, således som det fremgår af artikel 138 i forordning nr. 1782/2003 og af artikel 59 i forordning nr. 796/2004, finder disse bestemmelser kun anvendelse som regler vedrørende tilsidesættelse af kriterier for støtteberettigelse, når de krav vedrørende identifikation og registrering, der er omhandlet i forordning nr. 1760/2000, ikke iagttages i forhold til kvæg, der er anmeldt til støtte.
First, as is clear from Article 138 of Regulation No 1782/2003 and Article 59 of Regulation No 796/2004, those provisions, as rules regarding infringement of the eligibility criteria, are intended to apply only where the identification and registration requirements referred to in Regulation No 1760/2000 are not complied with in respect of bovine animals claimed for aid.
For det andet og af samme grund kan sådanne bestemmelser, således som det fremgår af 12. betragtning til forordning nr. 796/2004, kun finde anvendelse i de medlemsstater, der har valgt den delvise »genkobling« af betalinger for kødkvæg, således at de ikke finder anvendelse i de medlemsstater, såsom Forbundsrepublikken Tyskland, der fra begyndelsen har vedtaget enkeltbetalingsordningen.
Second, and for the same reason, such provisions, as is clear from recital 12 in the preamble to Regulation No 796/2004, will apply only in Member States which have opted for the partial ‘recoupling’ of payments for beef and veal, so that they do not apply in Member States, like the Federal Republic of Germany, which have, from the outset, adopted the single payment scheme.
På denne baggrund skal det forelagte spørgsmål med henblik på at forsyne den forelæggende ret med en brugbar besvarelse omformuleres, idet det lægges til grund, at nævnte ret dermed ønsker oplyst, om artikel 2, stk. 2, andet punktum, i forordning nr. 2988/95 skal fortolkes således, at de bestemmelser, der er fastsat i artikel 66 og 67 i forordning nr. 796/2004, finder anvendelse med tilbagevirkende kraft på en ansøgning om støtte for »dyr«, der er omfattet af det tidsmæssige anvendelsesområde for forordning nr. 3887/92, der har givet anledning til en udelukkelse fra at modtage støtte i henhold til denne forordnings artikel 10c.
In the light of the foregoing, to provide the national court with an answer which will be of use to it, it is necessary to reformulate the question referred and to consider that, by its question, the court is seeking to ascertain whether the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 is to be interpreted as meaning that the provisions laid down by Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 apply retroactively to an application for ‘livestock’ aid falling within the scope ratione temporis of Regulation No 3887/92, which gave rise to an exclusion from the benefit of aid under Article 10c of the latter regulation.
Om fortolkningen af artikel 2, stk. 2, andet punktum, i forordning nr. 2988/95
Interpretation of the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95
Ifølge Domstolens retspraksis udgør princippet om anvendelse med tilbagevirkende kraft af den mildeste straf en del af de fælles forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne, således at princippet skal anses for at høre til de almindelige fællesskabsretlige grundsætninger, som Domstolen skal sikre overholdelsen af, og som den nationale ret skal overholde (jf. i denne retning dom af 3.5.2005, forenede sager C-387/02, C-391/02 og C-403/02, Berlusconi m.fl., Sml. I, s. 3565, præmis 67-69, og Campinadommen, præmis 32).
According to the Court’s caselaw, the principle of the retroactive application of the more lenient penalty forms part of the constitutional traditions common to the Member States and, accordingly, must be considered to be one of the general principles of Community law, which the Court ensures are respected and which national courts are required to abide by (see, to that effect, Joined Cases C-387/02, C-391/02 and C-403/02 Berlusconi and Others [2005] ECR I-3565, paragraphs 67 to 69, and Campina, paragraph 32).
Således som Domstolen allerede har fastslået, har fællesskabslovgiver på området for kontrol og sanktioner i forbindelse med uregelmæssigheder begået inden for fællesskabsretten ved at vedtage forordning nr. 2988/95 indført en række generelle principper og stillet krav om, at samtlige forordninger på de enkelte områder som udgangspunkt skal overholde disse principper (jf. i denne retning dom af 16.3.2006, sag 94/05, Emsland-Stärke, Sml. I, s. 2619, præmis 50 og den deri nævnte retspraksis).
As the Court has already held, in the area of checks and penalties for irregularities committed under Community law, the Community legislature has, by adopting Regulation No 2988/95, laid down a series of general principles and has required that, as a general rule, all sectoral regulations comply with those principles (see, to that effect, Case C-94/05 Emsland­Stärke [2006] ECR I-2619, paragraph 50, and the caselaw cited).
Det bør således kontrolleres, om de i denne doms præmis 60 anførte betingelser er opfyldt under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende.
It must be ascertained whether the conditions set out at paragraph 60 of this judgment are fulfilled in circumstances such as those of the case in the main proceedings.
Det skal i den henseende for det første konstateres, at manglende iagttagelse af de i forordning nr. 1760/2000 fastsatte regler om identifikation og registrering, der i hovedsagen er omfattet af det tidsmæssige anvendelsesområde for artikel 10c i forordning nr. 3887/92, for så vidt angår kvæg, der ikke er anmeldt til støtte, udgør en »uregelmæssighed« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 2988/95, når denne tilsidesættelse af fællesskabsretten kan skade De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (jf. analogt Gerken-dommen, præmis 49).
In that regard, it is necessary, first, to note that, as regards bovine animals not claimed for aid, noncompliance with the rules on identification and registration introduced by Regulation No 1760/2000, to which Article 10c of Regulation No 3887/92 is applicable ratione temporis in the main proceedings, constitutes an ‘irregularity’ within the meaning of Article 1(2) of Regulation No 2988/95, where that infringement of a provision of Community law is capable of prejudicing the general budget of the Communities (see, par analogy, Gerken, paragraph 49).
Det bemærkes for det andet, at en fuldstændig udelukkelse fra den omhandlede støtteordning for »dyr« i kalenderåret forud for kontrollen, som fastsat i artikel 10c, stk. 3, i forordning nr. 3887/92, som den i hovedsagen bestemte, tydeligvis udgør en »administrativ sanktion« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, stk. 2, i forordning nr. 2988/95 (jf. i denne retning dom af 16.5.2002, sag C-63/00, Schilling og Nehring,Sml. I, s. 4483, præmis 26 og 27, og Gerken-dommen, præmis 50, jf., ligeledes analogt, dommen i sagen National Farmers’ Union m.fl., præmis 40, og Haug-dommen, præmis 21).
Second, it should be borne in mind that a complete exclusion from the benefit of the ‘livestock’ aid scheme in question for the period of twelve months prior to the check, provided for in Article 10c(3) of Regulation No 3887/92, such as that imposed in the case in the main proceedings, clearly constitutes an ‘administrative penalty’ within the meaning of Article 2(2) of Regulation No 2988/95 (see, to that effect, Case C-63/00 Schilling and Nehring [2002] ECR I-4483, paragraphs 26 to 27, and Gerken, paragraph 50; see also, by analogy, National Farmers’ Union and Others, paragraph 40, and Haug, paragraph 21).
For det tredje bemærkes det vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt denne sanktionsordning har været genstand for en »efterfølgende ændring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, stk. 2, andet punktum, i forordning nr. 2988/95, at forordning nr. 3887/92 blev ophævet og erstattet af forordning nr. 2419/2001 efter indgivelsen af den i hovedsagen omhandlede ansøgning om støtte for »dyr«.
As to whether, third, that system of penalties has been the subject of ‘subsequent amendment’ within the meaning of the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95, it must be pointed out that, after the ‘livestock’ aid application at issue in the main proceedings was lodged, Regulation No 3887/92 was repealed and replaced by Regulation No 2419/2001.
Således som den forelæggende ret har konstateret, og som alle de parter, der har afgivet indlæg for Domstolen, ligeledes har medgivet, udgør sidstnævnte forordnings artikel 39, stk. 1, hvorved der i den ved artikel 1, nr. 11, litra a), i forordning nr. 118/2004 ændrede affattelse blev indført en maksimal grænse for den nedsættelse, som finder anvendelse i tilfælde af manglende iagttagelse af de i forordning nr. 1760/2000 fastsatte regler om identifikation og registrering for så vidt angår kvæg, der ikke er anmeldt til støtte, en sådan »efterfølgende ændring« af den i artikel 10c i forordning nr. 3887/92 fastsatte sanktionsordning.
As the national court itself pointed out, and as all the interested parties who submitted observations to the Court have also accepted, Article 39(1) of the latter regulation — which, as amended by Article 1(11)(a) of Regulation No 118/2004, introduced an upper limit on the reduction applicable for noncompliance with the rules on identification and registration laid down by Regulation No 1760/2000, in respect of bovine animals not claimed for aid — constitutes such a ‘subsequent amendment’ of the system of penalties defined in Article 10c of Regulation No 3887/92.
Nævnte artikel 39, stk. 1, der blev erstattet af nævnte artikel 10c, har til formål inden for rammerne af den ved forordning nr. 1254/1999 indførte støtteordning for kvæg at begrænse alvoren af de sanktioner, der finder anvendelse på denne uregelmæssighed (jf. analogt Campinadommen, præmis 36-38).
Article 39(1), which replaced Article 10c, is aimed, in the context of the rules on aid for bovine animals established by Regulation No 1254/1999, at limiting the severity of the penalties applicable for that irregularity (see, by analogy, Campina, paragraphs 36 to 38).
Derimod er de nævnte parter uenige for så vidt angår spørgsmålet, om den i artikel 66 og 67 i forordning nr. 796/2004, der trådte i kraft efter forordning nr. 118/2004, fastsatte sanktionsordning ligeledes udgør »efterfølgende ændring« i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 2, stk. 2, andet punktum, i forordning nr. 2988/95.
On the other hand, those interested parties disagree as to whether the system of penalties laid down in Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004, which came into force after Regulation No 118/2004, also constitutes a ‘subsequent amendment’ within the meaning of the second sentence of Article 2(2) of Regulation No 2988/95.
Kommissionen gør gældende, at anvendelsen af denne sidstnævnte bestemmelse forudsætter en ændret bedømmelse fra fællesskabslovgivers side i forhold til den pågældende uregelmæssighed.
The Commission contends that application of the latter provision implies a revised assessment by the Community legislature as regards the irregularity concerned.
I lighed med Amt og den græske regering bemærker Kommissionen i det væsentlige, at der ved forordning nr. 796/2004 er foretaget en fuldstændig omstrukturering og tilpasning af bestemmelserne angående sanktioner vedrørende de ændrede krav i ordningen om enkeltbetaling og krydsoverensstemmelse, der er indført ved forordning nr. 1782/2003.
The Commission raises the point, as did, in essence, the Amt and the Greek Government, that Regulation No 796/2004 completely restructured and adapted the provisions on penalties to the revised requirements of the single payment scheme and crosscompliance instituted by Regulation No 1782/2003.
Hverken betragtningerne til forordning nr. 796/2004 eller den generelle ramme, hvori denne forordning indgår, støtter en konklusion, hvorefter de af nævnte forordnings artikel 66 og 67 omfattede sanktioner blev vedtaget med det formål at pålægge mindre strenge sanktioner i fremtiden for overtrædelser, der blev begået under den tidligere ordning.
Neither the recitals in the preamble to Regulation No 796/2004 nor the general context of that regulation justify the conclusion that the penalties referred to in Articles 66 and 67 of that regulation were adopted with the aim of penalising less severely in the future certain irregularities committed under the previous system.
Rüdiger Jager er derimod af den opfattelse, at anvendelse af forordning nr. 796/2004 ikke automatisk kan udelukkes, blot fordi denne forordning indgår i reformen af FLP.
Mr Jager claims, on the other hand, that the application of Regulation No 796/2004 cannot automatically be excluded on the sole ground that that regulation forms part of the CAP reform.
Det påhviler den forelæggende ret og de kompetente nationale myndigheder i videst muligt omfang at tage nævnte forordning i betragtning ved afgørelsen af, hvorvidt anvendelsen af forordningens artikel 66 og 67 medfører en mindre streng sanktion for så vidt angår den konstaterede uregelmæssighed, hvilket skal ske ved en sammenlignende beregning, der foretages på grundlag af de i hovedsagen foreliggende oplysninger.
The national court and the competent national authorities are obliged to take the regulation into account as far as possible, in order to determine, by a comparative calculation based on the facts specific to the case in the main proceedings, whether application of Articles 66 and 67 thereof results in a less severe penalty for the irregularity found.
Det skal imidlertid i denne henseende konstateres, således som generaladvokaten har anført i punkt 71-73 i forslaget til afgørelse, at den ved artikel 66 og 67 i forordning nr. 796/2004 indførte sanktionsordning ikke har til formål at foretage en ændring af karakteren eller strengheden af de sanktioner, der finder anvendelse på den ved forordning nr. 1254/1999 indførte støtteordning for kvæg, men tilsigter med virkning fra forordning nr. 1782/2003’s ikrafttræden at tilpasse dem til den nye lovgivningsmæssige ramme, der er en følge af den ved denne forordning foretagne reform af FLP, med henblik på at bevare sammenhængen i den sanktionsordning, der finder anvendelse på de berørte støtteordninger, henset til de principper, som ligger til grund for denne reform.
In that regard, it must however be pointed out, as the Advocate General indicated at points 71 to 73 of his Opinion, that the system of penalties established in Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 is not designed to change the nature or severity of the penalties applicable in the context of the aid system for bovine animals established by Regulation No 1254/1999, but is aimed at adapting those penalties, from the entry into force of Regulation No 1782/2003, to the new regulatory context resulting from the CAP reform introduced by the latter regulation, in order to maintain the coherence of the system of penalties applicable to the aid schemes concerned in the light of the principles underlying that reform.
Den ved artikel 66 og 67 i forordning nr. 796/2004 indførte ordning afspejler således ikke en ændring af fællesskabslovgivers bedømmelse af sanktionernes passende karakter i forhold til den omhandlede uregelmæssigheds grovhed.
The system introduced by Articles 66 and 67 of Regulation No 796/2004 does not therefore reflect a revised assessment by the Community legislature as to whether the penalty is commensurate with the gravity of the irregularity at issue.
Således som det fremgår af bl.a. artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 1782/2003, af betragtning 2 og 24 til denne forordning samt betragtning 55 og 56 til forordning nr. 796/2004, tjener ordningen med nedsættelser og udelukkelser, der finder anvendelse på området for krydsoverensstemmelse, det formål at tilskynde landbrugerne til at overholde den allerede gældende fællesskabsret på nævnte krydsoverensstemmelses forskellige områder med henblik på i FLP at integrere normer vedrørende bl.a. folkesundhed, dyresundhed samt miljø og dyrevelfærd.
As is clear, in particular, from Article 4(1) of Regulation No 1782/2003, recitals 2 and 24 in the preamble to that regulation and recitals 55 and 56 in the preamble to Regulation No 796/2004, the system of reductions and exclusions applicable with regard to crosscompliance is intended to encourage farmers to comply with the already existing Community legislation in the various fields of crosscompliance, in order to incorporate into the CAP standards relating, in particular, to public and animal health, the environment and animal welfare.
Således som Kommissionen selv bemærkede under retsmødet, er det korrekt, at artikel 10c i forordning nr. 3887/92 og artikel 39, stk. 1, i forordning nr. 2419/2001, som ændret ved forordning nr. 118/2004, kan antages at have et formål, der er analogt med krydsoverensstemmelse, eftersom der herved er fastsat sanktioner for manglende iagttagelse af de ved forordning nr. 1760/2000 indførte regler om identifikation og registrering for så vidt angår kvæg, der ikke er anmeldt til støtte.
It is true that, as the Commission itself stated at the hearing, since Articles 10c of Regulation No 3887/92 and 39(1) of Regulation No 2419/2001, as amended by Regulation No 118/2004, provide for penalties to be applied for noncompliance with the rules on identification and registration introduced by Regulation No 1760/2000, in respect of bovine animals not claimed for aid, they can be regarded as pursuing an objective analogous to cross-compliance.
Det må imidlertid konstateres, at efter reformen af FLP udgør iagttagelse af disse regler en del af en retlig ramme, der er grundlæggende anderledes, som foreskriver en ordning, hvorefter der ikke længere gives støtte til produktion, men til producenten i form af enkeltbetaling på betingelse af iagttagelse af en række normer på områder såsom folkesundhed, dyresundhed samt miljø og dyrevelfærd.
However, the fact remains that, following the CAP reform, compliance with those same rules now forms part of a fundamentally different regulatory context providing for a system that no longer supports production but the producer, in the form of a single payment which is subject to compliance with a series of standards in areas such as public and animal health, the environment and animal welfare.
Nævnte regler hører således nu under en overordnet ordning, hvorunder de i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1, i forordning nr. 1782/2003 dels påhviler samtlige modtagere af direkte betalinger som fælles regler, der finder anvendelse på alle de af denne forordning omfattede støtteordninger og dermed uden for rammerne for de støtteordninger, der kun gælder for kvæg, dels kun udgør visse af de normer, der skal iagttages som led i krydsoverensstemmelse.
Those rules thus fall under an overall system whereby, in accordance with Article 3(1) of Regulation No 1782/2003, on the one hand, they apply to all recipients of direct payments as common rules applicable to all the aid schemes referred to by that regulation and, accordingly, extend beyond solely the aid schemes for bovine animals, and, on the other hand, constitute merely some of the standards to be complied with under cross-compliance.
Henset til nævnte formål foretog fællesskabslovgiver tilpasning af den ordning for nedsættelse og udelukkelse af støtte, der finder anvendelse ved manglende iagttagelse af bestemmelserne om identifikation og registrering af kvæg, som blev indført ved forordning nr. 1760/2000, for så vidt angår både grundlaget for sanktionen og dens beløbsmæssige størrelse med henblik på at undgå uoverensstemmelse med reglerne om krydsoverensstemmelse, der i mellemtiden var indført ved forordning nr. 1782/2003.
In the light of that objective, the Community legislature was prompted to adapt the system of reductions and exclusions applicable for noncompliance with the identification and registration rules for bovine animals laid down by Regulation No 1760/2000 as regards both the basis and the amount of the penalty, in order to avoid a clash with the crosscompliance rules introduced in the meantime by Regulation No 1782/2003.