natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har i den anfægtede beslutnings bilag IV begrundet anvendelsen af denne faktor med den omstændighed, at udgifterne til telefon varierer afhængigt af antallet af fakturaer, herunder »svar til kunder« og »søgning hos forlag«.
The Commission justified the application of that coefficient in Annex IV to the contested decision on the ground that telephone costs vary in accordance with many factors, in particular ‘customer replies’ and ‘publisher searches’.
Den tilføjer, at disse omkostninger vedrører flere operationer, herunder modtagelse af ordresedlen fra boghandleren, indkodning af ordren, indlæsning af ordren og regnskabsfunktionen, der har til formål at registrere alle strømme i forbindelse med de beskrevne operationer.
It added that those costs concern several operations, including reception of the order form from the bookseller, coding the order, inputting the order and accounting, whose purpose is to record all the flows relating to the operations described.
Det skal derfor prøves, om valget af disse multiplikationsfaktorer, som sagsøgeren har gjort gældende, er vilkårligt, selv om fordelingsnøglen mellem små ordrer og CELF’s øvrige aktiviteter for de forskellige kategorier af udgifter i øvrigt måtte være korrekt, og om Kommissionen under alle omstændigheder ikke burde have anvendt disse multiplikationsfaktorer på elektroniske ordrer.
It is therefore necessary to establish whether, as the applicant claims, even if the allocation keys used for small orders and those used for the rest of CELF’s activities for the various categories of costs incurred by the latter are correct, the choice of those individual multiplying factors is arbitrary and whether, in any event, the Commission should not have applied those individual multiplying factors to teletransmitted orders.
Ifølge forklaringerne afgivet af Kommissionen og sagsøgeren i deres skriftlige indlæg og under retsmødet er en elektronisk ordre en ordre, der modtages elektronisk, hvilket letter den senere ekspedition af ordren i forhold til en ordre i papirform, eftersom den sidstnævnte ordre af en ansat skal indføres i det administrative system, som nu er computerstyret.
According to the explanations provided by the Commission and the applicant in their written pleadings and at the hearing, a teletransmitted order is an order received by electronic means, which facilitates the subsequent processing of the order in comparison with an order in written form, since the latter must be reprocessed by a member of staff so that it can be adapted to the administrative system, which is now computerised.
Betydningen af elektroniske ordrer blev fremhævet under prøvelsen af den omtvistede støtte.
The significance of teletransmission of orders was pointed out during the procedure for examining the contested aid.
De franske myndigheder gjorde i et bilag til skrivelsen af 5. marts 1998 fra Den Franske Republik til Kommissionen med titlen »Begrundelse for, at subventionen er forholdsmæssig« gældende, at der ubestrideligt opstår ekstra omkostninger ved ekspeditionen af en ordre, hvis denne ikke er fremsendt elektronisk.
Thus, in an annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998, entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’, the French authorities argued that, where an order was not tele-transmitted, an extra cost was undeniably incurred in processing the order.
De franske myndigheder gjorde derfor gældende, at en af de omstændigheder, der begrunder, at ekspeditionen af små ordrer medfører ekstraomkostninger i forhold til ekspeditionen af andre ordrer, var, at de disse ordrer ofte skulle sendes til små forlag, med hvem det ikke er muligt at anvende automatiske elektronisk transmissioner.
The French authorities therefore maintained that one of the factors justifying the contention that processing small orders entails an extra cost in comparison with processing other orders was that, often, they are sent to small publishers with whom automatic teletransmission procedures are not possible.
De franske myndigheder anførte endelig, at elektronisk transmission gjorde det muligt at genkende enhver bog med en scanner.
The French authorities stated, finally, that teletransmission made it possible for each work to be recognised by optical scanning.
Kommissionen har ligeledes, som den har anført (jf. ovenfor i præmis 114-119) i den anfægtede beslutnings bilag IV, og særligt i punkt 2, 4 og 9 i kommentarerne og forklaringerne, flere gange begrundet brugen af multiplikationsfaktorer med den omstændighed, at små ordrer ofte kræver manuel ekspedition, eftersom modtagelsen af bøgerne ikke er automatiseret eller kræver forudgående søgen på grund af
Similarly, as had been stated (see paragraphs 114 to 119 above), in Annex IV to the contested decision, and in particular at points 2, 4 and 9 of the comments and explanations, on a number of occasions the Commission justified the use of individual multiplying factors on the ground that, often, small orders require manual processing, since the reception of works is not computerised or requires prior research
SIDE MOD KOMMISSIONEN manglende indkodning.
SIDE v COMMISSION where there are difficulties with coding orders.
Kommissionen har endvidere for at forklare brugen af en faktor på driftsomkostningerne — telefon, telex og udgifter til inddrivelse — henvist til den omstændighed, at yderligere tiltag var nødvendige med henblik på kodningen.
In the same way, in order to justify the use of a coefficient for overheads — telephone, telex and collection charges —, the Commission relied on the fact that additional work was necessary to codify them.
Det er åbenbart ulogisk at hævde, at manglende elektronisk transmission er en årsag til ekstraomkostninger, og samtidigt anvende den samme multiplikationsfaktor på elektroniske ordrer og ikkeelektroniske ordrer.
It is clearly inconsistent to argue that, where orders are not tele-transmitted, extra costs are incurred, and at the same time to apply the same individual multiplying factor to orders that have been teletransmitted and those which have not been so transmitted.
Anvendelsen af en multiplikationsfaktor på udgifter ved ekspeditionen af små ordrer i forbindelse med manglende elektronisk transmission kan faktisk kun accepteres, hvis den elektroniske transmission anvendes i betydeligt mindre omfang ved små ordrer end ved andre ordrer.
With regard to the absence of tele-transmission, it would be acceptable to apply a multiplying factor to the costs incurred in processing small orders only if teletransmission was clearly less widely used in processing small orders than in other orders.
En sådan formodning fremgår af bilaget til skrivelsen af 5. marts 1998 fra Den Franske Republik til Kommissionen med titlen »Begrundelse for, at subventionen er forholdsmæssig«. De franske myndigheder underrettede nemlig Kommissionen om, at alene en tredjedel af de små ordrer var elektroniske, mens 58% af CELF’s øvrige ordrer var elektroniske.
The validity of that premise is apparent from the annex to the letter from the French Republic to the Commission of 5 March 1998 entitled ‘Justification as to why the subsidy is proportionate’.
Disse tal dannede grundlag for Kommissionens analyse af omkostningerne ved ekspeditionen af små ordrer.
Those figures formed the basis of the Commission’s analysis of the cost of processing small orders.
Som Kommissionen har medgivet i den anfægtede beslutning (betragtning 212), havde de franske myndigheder — i den tidligere nævnte skrivelse af 5. marts 1998 — byttet om på procentsatserne for elektroniske ordrer og procentsatserne for ikkeelektroniske ordrer. De korrekte tal vedrørende små ordrer viste, at to tredjedele var elektroniske, og en tredjedel var ikke-elektronisk.
However, as the Commission acknowledged in the contested decision (recital 212), in their letter of 5 March 1998 the French authorities switched the percentage of teletransmitted orders and that of orders not so transmitted.
Det må derfor konstateres, at i 1994 blev elektronisk transmission anvendt i betydeligt større omfang ved små ordrer end ved CELF’s øvrige virksomhed, således som de franske myndigheder har medgivet og gjort Kommissionen bekendt med ved skrivelse af 11. marts 2003.
It is therefore clear that, in 1994, teletransmission was much more widely used in processing small orders than in other CELF activities, as the French authorities acknowledged and informed the Commission in their letter of 11 March 2003.
Kommissionen har ikke desto mindre i den anfægtede beslutning (betragtning 212) fundet, at de franske myndigheders fejl, som den selv gentog i sine egne beregninger, ikke fik indflydelse på spørgsmålet, om den omtvistede støtte var forholdsmæssig, eftersom de økonomiske konsekvenser af ombytningen af elektroniske ordrer og ikkeelektroniske ordrer udgjorde den beskedne sum af 0,24 EUR pr. bog.
The Commission nevertheless took the view in the contested decision (recital 212) that the effect of the French authorities’ error, repeated in its own calculations, was not such as to call into question the proportionate nature of the contested aid, since the financial incidence of the switch of teletransmitted orders and orders not so transmitted amounted to the modest sum of EUR 0.24 per book.
Denne konklusion tilslutter sig de franske myndigheders forklaring i bilag 1 til skrivelsen af 11. marts 2003 til Kommissionen. Ifølge disse forklaringer var kun én udgiftskategori, nemlig den vedrørende kurértjeneste, berørt af denne ombytning, for så vidt som en multiplikationsfaktor — ukorrekt — var blevet anvendt på udgifter henført på små ordrer.
That conclusion reiterates the explanations provided by the French authorities in the annex to their letter to the Commission of 11 March 2003.
Som sagsøgeren har gjort gældende i retsmødet, er Kommissionens standpunkt, der dels består i at tilslutte sig de franske myndigheders beregninger, som anført i deres skrivelse af 5. marts 2003 — der i det væsentlige er baseret på den forudsætning, at det lave antal små ordrer, som fremsendes elektronisk, i vidt omfang medførte ekstraomkostninger ved ekspeditionen af disse ordrer — dels at acceptere og tiltræde de franske myndigheders standpunkt, som der blev redegjort for i skrivelsen af 11. marts 2003, og hvorefter den omstændighed, at to tredjedele, i stedet for en tredjedel, af de små ordrer var elektroniske, alene havde en ubetydelig indvirkning på spørgsmålet, om den omtvistede støtte er forholdsmæssig, åbenbart ulogisk.
As the applicant argued at the hearing, the Commission’s position, which consisted, on the one hand, of accepting the calculations provided by the French authorities in their letter of 5 March 1998 — which, essentially, were based on the premise that the low rate of teletransmission for small orders accounted, to a large degree, for the extra costs of processing such orders — and on the other hand, accepting and endorsing the position of the French authorities, set out in its letter of 11 March 2003, that the fact that two-thirds as opposed to one third of small orders was teletransmitted had only a minor impact on whether the contested aid was proportionate, is manifestly inconsistent.
Kommissionens standpunkt er endvidere åbenbart ukorrekt.
The Commission’s position is also clearly incorrect.
Som det klart fremgår af den anfægtede beslutnings bilag IV, blev nemlig både den påståede lave andel af små ordrer, der blev fremsendt elektronisk, og vanskelighederne ved at ekspedere sådanne ordrer, som i princippet i vidt omfang blev løst takket være elektronisk transmission, brugt som begrundelse for at anvende forskellige multiplikationsfaktorer.
As is apparent from Annex IV to the contested decision, both the alleged low rate of teletransmission for small orders and the difficulties entailed in processing those orders, which were, theoretically, to a large extent resolved by tele-transmission, were used as factors to justify the application of various individual multiplying factors.
Argumentet om, at ombytningen af procentsatserne for elektronisk transmission af små ordrer ikke spillede nogen rolle hvad angår udgifterne til kurértjeneste, savner derfor støtte.
The argument that the fact that the percentages of teletransmitted small orders and those not so transmitted were switched affected only messengers’ expenses therefore has no factual basis.
Det må konkluderes, at Kommissionen begik en åbenbar skønsfejl, da den ved sin oprindelige bedømmelse af omkostningerne forbundet med ekspeditionen af små
It must therefore be concluded that the Commission committed a manifest error of assessment by applying to its initial assessment of the costs associated with
Dette er åbenbart tilfældet hvad angår udgifterne ved modtagelsen af bøgerne, direkte arbejdskraft inden for salgsafdelingen, telefon, telex og udgifter til inddrivelse.
That is clearly the case with regard to the reception of works costs, the direct labour costs of the service department and telephone, telex and collection charges.
I betragtning af Kommissionens besvarelse af Rettens skriftlige spørgsmål gør det samme sig gældende i forhold til kurértjeneste.
In the light of the content of the Commission’s responses to the written questions of the Court, that was also the case with regard to messengers’ expenses.
Retten har med henblik på at prøve, hvilken virkning denne fejl har haft på Kommissionens bedømmelse i den anfægtede beslutning om, hvorvidt den omtvistede støtte var uforholdsmæssig, anmodet Kommissionen om en beregning af omkostningerne forbundet med små ordrer uden anvendelse af multiplikationsfaktorer.
In order to ascertain the effect that error had on the Commission’s assessment in the contested decision as to whether the contested aid was excessive, the Court asked the Commission to provide it with a calculation of the costs associated with small orders without individual multiplying factors.
Kommissionen har ikke besvaret denne anmodning ved at angive et præcist tal.
The Commission did not provide a precise figure in response to that question.
Det fremgår imidlertid klart af Kommissionens svar, at uden anvendelse af de nævnte faktorer ville omkostningerne forbundet med ekspeditionen af små ordrer have været mere end 635 000 FRF (96 805,13 EUR) lavere, selv uden at tage hensyn til andre kategorier af udgifter end dem, hvor faktoren »tre« blev anvendt.
However, it is perfectly clear from its response that, without those multiplying factors, the costs of processing small orders would have decreased by more than FRF 635 000 (EUR 96 805.13), even where the categories of costs other than those to which a multiplying factor of three was applied were not taken into account.
Hvis Kommissionen derfor ikke havde anvendt multiplikationsfaktorer, havde den ikke på grundlag af tallene, som den har brugt i den anfægtede beslutnings bilag IV, kunnet fastslå, at støtten til CELF ikke overkompenserede for omkostningerne forbundet med ekspeditionen af små ordrer.
Therefore, had it not applied individual multiplying factors, the Commission would not have been able to establish, on the basis of the figures it used in Annex IV to the contested decision, that the aid received by CELF did not overcompensate the costs incurred in processing small orders.
Hvis multiplikationsfaktorer ikke havde været anvendt, ville der nemlig have været et overskud på mere end 600 000 FRF for denne virksomhed.
In fact, but for the application of individual multiplying factors, the operating profit from those activities would have been in excess of FRF 600 000.
Det må under alle omstændigheder fastslås, at selv om Kommissionen kunne anvende en multiplikationsfaktorer på de kategorier af udgifter, der er nævnt i præmis 130 ovenfor, har den begået en åbenbar skønsfejl ved også at anvende de nævnte multiplikationskoefficienter på elektroniske ordrer, eftersom det er indlysende, at de ikke giver anledning til de vanskeligheder, der er påberåbt som den primære begrundelse for de nævnte multiplikationsfaktorer.
In any event, even if the Commission could apply an individual multiplying factor to the categories of costs referred to at paragraph 130 above, it would have committed a manifest error of assessment by also applying such factors to teletransmitted orders, given that such orders clearly did not give rise to the difficulties relied on as the main justification for using those multiplying factors.
Følgelig må det fastslås, at to tredjedele af forhøjelsen af omkostningerne, der skyldes anvendelsen af multiplikationsfaktorer, i hvert fald kan henføres til et åbenbart urigtigt skøn.
It is therefore clear, in any event, that two-thirds of the increase in costs resulting from the application of individual multiplying factors is attributable to a manifestly incorrect assessment.
Herefter ses sagsøgeren med rette at have gjort gældende, at Kommissionen har overvurderet de faktiske omkostninger ved ekspeditionen af små ordrer, der er afholdt af CELF, som alene og forholdsmæssigt skulle kompenseres med den omtvistede støtte.
Accordingly, the applicant is justified in claiming that the Commission overestimated the costs of processing small orders which were actually incurred by CELF and were supposed to be strictly and proportionately offset by the contested aid.
I medfør af ovenstående betragtninger skal Retten tiltræde det tredje anbringendes andet led om et åbenbart urigtigt skøn i forbindelse med bedømmelsen af den omtvistede støttes forenelighed.
In the light of the foregoing, the second part of the third plea, alleging a manifest error of assessment in the examination of the compatibility of the contested aid, must be upheld.
Herefter, og da det er ufornødent at prøve sagsøgerens øvrige argumenter og anbringender, vil den anfægtede beslutnings artikel 1, sidste punktum, være at annullere.
Therefore, without it being necessary to examine the applicant’s other arguments and pleas, the last sentence of Article 1 of the contested decision must be annulled.
I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs, if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
Da Kommissionen har tabt sagen, bør det pålægges den at betale sagens omkostninger.
Since the Commission has been unsuccessful, it must be ordered to pay the costs, in accordance with the form of order sought by the applicant.
Den Franske Republik bærer sine egne omkostninger i medfør af procesreglementets artikel 87, stk. 4, første afsnit.
In accordance with the first subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the French Republic must be ordered to bear its own costs.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 15. april 2008.
Delivered in open court in Luxembourg on 15 April 2008.
Sag T-181/05
Case T-181/05
»EF-varemærker — indsigelsessag — ansøgning om EF-figurmærket CITI — det ældre EF-ordmærke CITIBANK — relativ registreringshindring — velkendt varemærke — artikel 8, stk. 5, i forordning (EF) nr. 40/94«
(Community trade mark — Opposition proceedings — Application for the Community figurative trade mark CITI — Earlier Community word mark CITIBANK — Relative ground for refusal — Reputation — Article 8(5) of Regulation (EC) No 40/94)
Rettens dom (Første Afdeling) af 16. april 2008 . . . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (First Chamber), 16 April 2008 . . . .
EF-varemærker — definition på og erhvervelse af et EF-varemærke — relative registreringshindringer — indsigelse rejst af indehaveren af et identisk eller lignende ældre varemærke, der er velkendt — beskyttelse af det ældre renommerede varemærke udvidet til at omfatte varer eller tjenesteydelser af anden art
Community trade mark — Definition and acquisition of the Community trade mark — Relative grounds for refusal — Opposition by the proprietor of an earlier identical or similar mark enjoying a reputation — Protection of well-known earlier mark extended to dissimilar goods or services
For at et tidligere registreret varemærke, som er velkendt, skal få den mere omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art, der følger af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94
In order to meet the condition relating to the similarity of the marks laid down in Article 8(5) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, which provides protection for an earlier mark enjoying a reputation for dissimilar goods or services, it is not necessary to prove that there exists, on the part of the relevant section of the public, a likelihood of confusion between the earlier mark with a reputation and the mark applied for.
Det er tilstrækkeligt, at graden af lighed mellem disse varemærker har til følge, at den berørte kundekreds skaber en sammenhæng mellem dem.
The existence of such a link must be appreciated globally, taking into account all factors relevant to the circumstances of the case.
Om der foreligger en sådan sammenhæng, skal afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
In relation to the visual, aural and conceptual similarities, the comparison of the signs must be based on the overall impression produced by the marks, taking account, inter alia, of
Sammenligningen af tegnene skal for så vidt angår de omhandlede varemærkers visuelle, lydlige eller begrebsmæssige lighed være baseret på helhedsindtrykket af varemærkerne, idet der bl.a. skal tages
To benefit from the protection of the earlier mark enjoying a reputation for dissimilar goods or services, provided for in Article 8(5) of Regulation No 40/94 on the Community trade
CITIGROUP OG CITIBANK MOD KHIM — CITI (CITI) eller et forsøg på at drage fordel af dets renommé.
CITIGROUP AND CITIBANK v OHIM — CITI (CITI) a famous mark or an attempt to trade upon its reputation.
Man kan navnlig nå frem til en sådan konklusion på grundlag af logiske slutninger som følge af sandsynlighedsanalyse og under hensyntagen til almindelig praksis inden for den relevante erhvervssektor samt til alle øvrige omstændigheder i sagen.
Such a conclusion may be established, in particular, on the basis of logical deductions made from an analysis of the probabilities and by taking account of the normal practice in the relevant commercial sector as well as all the other circumstances of the case.
(jf. præmis 77 og 78)
(see paras 77, 78)
Artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 om EF-varemærker, der giver et tidligere registreret varemærke, som er velkendt, en mere omfattende beskyttelse i forhold til varer eller tjenesteydelser af anden art, gør det bl.a. muligt for indehaveren af det ældre varemærke, som er velkendt, at rejse indsigelse mod registreringen af varemærker, der på utilbørlig vis kan udnytte det ældre varemærkes særpræg eller renommé.
Article 8(5) of Regulation No 40/94 on the Community trade mark, which provides protection for an earlier mark enjoying a reputation for dissimilar goods or services, enables, inter alia, the proprietor of the earlier mark with a reputation to oppose registration of marks likely to take unfair advantage of the distinctive character or repute of the earlier mark.
Denne utilbørlige udnyttelse må antages at omfatte tilfælde, hvor der foreligger en klar udnyttelse af og snylteri på et velkendt varemærke
That unfair advantage must be understood as encompassing instances where there is clear exploitation and free-riding on the coattails of