natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sag C­40/02 Margareta Scherndl / Bezirkshauptmannschaft Koraeuburg Tilnærmelse af lovgivningerne
Margareta Scherndl v Bezirkshauptmannschaft Korneuburg Approximation of laws
Sag C­154/02 Jan Nilsson Miljø­ og forbrugerbeskyttelse
Case C-154/02 Jan Nilsson Environment and consumers
Sag C­191701 Ρ Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) / Wm. Wrigley Jr. Company Intellektuel ejendomsret
Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) v Wm. Wrigley Jr.
Sag T-368/00 General Motors Nederland BV, Opel Nederland BV / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Case T-368/00
Sag T­302/01 Gerhard Birkhoff / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
General Motors Nederland BV, Opel Nederland BV v Commission of the European Communities Competition
Sag T­392/02 Solvay Pharmaceuticals BV / Rådet for Den Europæiske Union Landbrug
Gerhard Birkhoff v Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T­65/98 Van den Bergh Foods Ltd / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Konkurrence
Van den Bergh Foods Ltd v Commission of the European Communities Competition
Sag T­279/01 Giorgio Lebedef / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-279/01 Giorgio Lebedef ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T­24/02 Maddalena Lebedef­Caponi / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-24/02 Maddalena Lebedef-Caponi ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag T­25/02 Michel Sautelet / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtægten
Case T-25/02 Michel Sautelet ν Commission of the European Communities Staff Regulations of Officials
Sag C-365/03 P(R) Industrias Químicas del Valles SA / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Miljø­ og forbrugerbeskyttelse
Case C-365/03 P(R) Industrias Químicas del Vallés SA ν Commission of the European Communities Environment and consumers
Sag C-359/01 British Sugar pic / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Case C-359/01 British Sugar pic ν Commission of the European Communities
Sag C-272/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Portugisiske Republik
Case C-272/01 Commission of the European Communities ν Portuguese Republic
Præjudiciel »Støtte finansieret af skattelignende afgifter — obligatoriske bidrag til fordel for en fond for dyresundhed og animalsk produktion — bidrag med tilbagevirkende gyldighed — gyldigheden af en kommissionsbeslutning om statsstøtte — Kommissionens kompetencen (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Aid financed by parafiscal charges — Compulsory charges to finance a fund for animal health and livestock production — Retroactive effect of the charges — Validity of a Commission decision concerning State aid — Powers of the Commission) (Full Court)
Ved kendelser af 28. juni 2001 har Hof van Beroep te Antwerpen stillet en række præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af fællesskabsretten, navnlig af EF-traktatens artikel 93 (nu artikel 88 EF) og EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) samt af Kommissionens beslutning af 9. august 1996 om støtteforanstaltning nr. N 366/96 (herefter »beslutningen af 1996«).
By orders of 28 June 2001, the Hof van Beroep (Court of Appeal) te Antwerpen referred to the Court for a preliminary ruling several questions on the interpretation of Community law, in particular of Article 93 of the EC Treaty (now Article 88 EC) and Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC) and of the Commission Decision of 9 August 1996 relating to aid measure No Ν 366/96 ('the 1996 Decision')·
Van Calster og Cleeren køber og sælger kreaturer, hvoraf en del eksporteres.
Mr Van Calster and Mr Cleeren buy and sell cattle, some of which is exported.
De har betalt bidrag til fonden af 1987 i henhold til loven og anordningen af 1987.
They have paid charges to the 1987 Fund on the basis of the 1987 Law and Decree.
Openbaar Slachthuis køber, slagter og sælger kvæg og forhandler kød.
Openbaar Slachthuis buys, slaughters and sells cattle and markets meat.
Det har ligeledes betalt bidrag til fonden af 1987.1 tvisterne i hovedsagen kræver Van Calster og Cleeren samt Openbaar Slachthuis tilbagebetaling af en del af disse bidrag med den begrundelse, at den er opkrævet i strid med fællesskabsretten.
It has also paid charges to the 1987 Fund. In the disputes in the main proceedings Mr Van Calster, Mr Cleeren and Openbaar Slachthuis are seeking reimbursement of part of the charges on the ground that they were levied contrary to Community law.
Disse bidrag opkræves for såvel indenlandske dyr og animalske produkter som for importerede dyr og animalske produkter.
Those charges were levied both in respect of national animals and animal products and in respect of imported animals and animal products.
Da artikel 14, sidste punktum, i loven af 1998 fastsætter en ordning med tilbagebetaling af bidrag opkrævet for importerede dyr og animalske produkter, drejer tvisterne i hovedsagen sig alene om de bidrag, der er opkrævet for indenlandske dyr eller animalske produkter.
Since the last sentence of Article 14 of the 1998 Law establishes a reimbursement scheme for charges levied on imported animals and animal products, the disputes in the main proceedings relate only to the charges levied on national animals or animal products.
Ved de afgørelser, der blev truffet af de nationale domstole, som sagerne blev indbragt for i første instans, blev der givet Van Calster og Cleeren samt Openbaar Slachthuis medhold.
The decisions handed down by the national courts at first instance upheld the actions of Mr Van Calster and Mr Cleeren and of Openbaar Slachthuis.
Belgische Staat appellerede imidlertid disse afgørelser til den forelæggende ret
However, the Belgian State has appealed against those decisions to the referring court
Belgische Staat nar bestridt de krav, der er fremsat af Van Calster og Cleeren samt af Openbaar Slachthuis, og har herved henvist til artikel 17, stk. 2, i loven af 1998.
In answer to Mr Van Calster, Mr Cleeren and Openbaar Slachthuis, the Belgian State has relied on the second paragraph of Article 17 of the 1998 Law.
Den har anført, at i henhold til denne bestemmelse sker der modregning mellem krav på tilbagebetaling af bidrag, der er betalt i henhold til ordningen af 1987, og bidrag, der skal betales med tilbagevirkende gyldighed i henhold til ordningen af 1998.
It has submitted that, pursuant to that provision, sums owed in respect of the repayment of charges paid under the 1987 regime are offset against charges due retroactively under the 1998 regime.
Van Calster og Cleeren samt Openbaar Slachthuis har imidlertid gjort gældende, at loven af 1998 ikke kan være hjemmel for at pålægge bidrag med tilbagevirkende gyldighed.
However, Mr Van Calster, Mr Cleeren and Openbaar Slachthuis argue that the 1998 Law cannot constitute the basis for a retroactive charge.
De har i denne forbindelse bl.a. anført det argument, at fællesskabsretten er til hinder for en sådan tilbagevirkende gyldighed.
They rely, inter alia, on the argument that Community law precludes such a charge from being imposed retroactively.
På denne baggrund har den forelæggende ret, da den er af den opfattelse, at afgørelsen af de sager, der verserer for den, nødvendiggør en fortolkning af nogle bestemmelser i fællesskabsretten, besluttet at udsætte sagerne og at forelægge Domstolen en række præjudicielle spørgsmål.
In those circumstances, the referring court, taking the view that the outcome of the disputes pending before it requires an interpretation of certain Community rules, decided to stay proceedings and to refer several questions to the Court for a preliminary ruling.
Det første spørgsmål i sagerne C-261/01 og C-262/01
The first question in Cases C-261/01 and C-262/01
Den forelæggende rets første spørgsmål i sagerne C-261/01 og C-262/01 er nærmere bestemt, om EF-traktatens artikel 93, stk. 3, skal fortolkes således, at den under de i hovedsagerne foreliggende omstændigheder er til hinder for, at der opkræves bidrag, som finansierer en støtteordning, der er erklæret for forenelig med det fælles marked ved en beslutning truffet af Kommissionen, når disse bidrag pålægges med tilbagevirkende gyldighed.
By its first question in Cases C-261/01 and C-262/01 the national court is asking essentially whether Article 93(3) of the Treaty must be interpreted as precluding, in circumstances such as those in the main proceedings, the levying of charges which finance an aid scheme that has been declared compatible with the common market by a Commission decision, where those charges are imposed retroactively.
Loven af 1998 pålægger betaling af bidrag med tilbagevirkende gyldighed fra den 1. januar 1988.
The 1998 Law imposes charges with effect retroactively to 1 January 1988.
En del af de bidrag, der er foreskrevet ved loven af 1998, er således pålagt for en periode, der går forud for beslutningen af 1996.
Part of the charges provided for by the 1998 Law is therefore imposed in respect of a period which predates the 1996 Decision.
I det omfang loven af 1998 pålægger bidrag med tilbagevirkende gyldighed for perioden fra den 1. januar 1988 til den 8. august 1996, er den derfor ulovlig, fordi kravet om anmeldelse forud for gennemførelsen af støtteordningen ikke er blevet overholdt med hensyn til denne periode.
Accordingly, inasmuch as the 1998 Law imposes charges with retroactive effect in regard to the period from 1 January 1988 to 8 August 1996, it is illegal owing to the failure to observe the requirement for notification prior to putting the aid scheme into effect.
De nævnte bidrag er følgelig opkrævet i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, sidste punktum.
Those charges are therefore levied in breach of the last sentence of Article 93(3) of the Treaty.
Desuden har loven af 1998 ophævet loven af 1987, som ikke var blevet anmeldt til Kommissionen, og erstattet den i den sidstnævnte lov fastsatte støtte- og bidragsordning med en ny ordning, som i det væsentlige er identisk, med tilbagevirkende gyldighed fra den 1. januar 1988, som var ikrafttrædelsesdatoen for loven af 1987.
Furthermore, the 1998 Law abolished the 1987 Law, which had not been notified to the Commission, and replaced the scheme of aid and charges established by the 1987 Law by a new, essentially identical, scheme with retroactive effect to 1 January 1988, the date of entry into force of the 1987 Law.
Som generaladvokaten har anført i punkt 14 i sit forslag til afgørelse, har den belgiske lovgiver på denne måde villet afhjælpe følgerne af, at forpligtelsen til forudgående anmeldelse af støtteforanstaltningen i loven af 1987 var blevet tilsidesat.
As the Advocate General has observed in paragraph 14 of his Opinion, the aim of the Belgian legislature was thereby to remedy the consequences of the breach of the obligation to make prior notification of the aid established by the 1987 Law.
En sådan lovgivningsteknik kan ikke anses for forenelig med den anmeldelsesforpligtelse, der pålægges ved traktatens artikel 93, stk. 3.
That legislative method cannot be considered compatible with the obligation to notify under Article 93(3) of the Treaty.
Såfremt den var tilladt, kunne medlemsstaterne nemlig straks gennemføre en påtænkt statsstøtte uden at anmelde denne, og følgerne af den manglende anmeldelse kunne undgås ved at ophæve foranstaltningen og samtidig genindføre den med tilbagevirkende gyldighed.
If it were upheld, the Member States could immediately put a plan for State aid into effect without notifying it to the Commission and the consequences of a failure to notify could be avoided by abolishing the measure and reintroducing it simultaneously with retroactive effect.
Det bemærkes desuden, at den omstændighed, at en støtteforanstaltning eller en del af denne foranstaltning er ulovlig, fordi forpligtelsen til at anmelde den forud for gennemførelsen er tilsidesat, ikke påvirkes af, at den nævnte foranstaltning er blevet fundet forenelig med det fælles marked ved en endelig beslutning fra Kommissionen.
Moreover, the illegality of an aid measure, or of part of that measure, owing to infringement of the obligation to notify prior to its implementation is not affected by the fact that the measure has been held to be compatible with the common market by a final decision of the Commission.
Det andet spørgsmål i sag C-262/01
The second question in Case C-262/01
Den forelæggende rets andet spørgsmål i sag C-262/01 er nærmere bestemt, om beslutningen af 19% skal fortolkes således, at den indeholder en godkendelse af den tilbagevirkende gyldighed af loven af 1998.
By its second question in Case C-262/01 the national court asks essentially whether the 1996 Decision must be interpreted as approving the retroactive effect of the 1998 Law.
Indledningsvis bemærkes, at det ikke nævnes i beslutningen af 19%, at loven af 1998 pålægger bidrag med tilbagevirkende gyldighed.
It must be observed, first of all, that the 19% Decision does not refer to the fact that the 1998 Law imposes charges with retroactive effect.
Under alle omstændigheder bemærkes, at selv hvis det antages, at Kommissionen har undersøgt, om bidrag, der er pålagt med tilbagevirkende gyldighed, er forenelige med det fælles marked, har den ikke kompetence til at beslutte, at en støtteordning, der er gennemført i strid med traktatens artikel 93, stk. 3, er lovlig.
In any event, even if the Commission did examine the compatibility with the common market of the charges imposed with retroactive effect, it does not have competence to decide that an aid scheme put into effect contrary to Article 93(3) of the Treaty is legal.
Mens det alene er Kommissionen, der er kompetent til med forbehold af Domstolens efterprøvelse at træffe afgørelse om støtteforanstaltningers forenelighed med fællesmarkedet, har de nationale retter til opgave at sikre borgernes rettigheder i tilfælde af tilsidesættelse af forpligtelsen ifølge artikel 93, stk. 3, til at give Kommissionen forudgående underretning om statsstøtte.
Whilst assessment of the compatibility of aid measures with the common market falls within the exclusive competence of the Commission, subject to review by the Court, it is for the national courts to ensure that the rights of individuals are safeguarded where the obligation to give prior notification of State aids to the Commission pursuant to Article 93(3) of the Treaty is infringed.
2) Kommissionens beslutning af 9. august 1996 om støtteforanstaltning nr. N 366/96 indeholder ikke en godkendelse af den tilbagevirkende gyldighed af loven af 73. marts 1998 om oprettelse af en budgetfond for dyrs og animalske produkters sundhed og kvalitet.*
The Commission Decision of 9 August 1996 relating to aid measure No N 366/96 does not approve the retroactive effect of the Law of 23 March 1998 on the establishment of a budgetary fund f or the health and quality of animals and animal products.'
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum") den 10. april 2003.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 10 April 2003.
Forenede sager C-317/01 og C-369/01 Eran Abatay m.fl., Nadi Sabin / Bundesanstalt für Arbeit Forbindelserne udadtil
Joined Cases C-317/01 and C-369/01 Eran Abatay and Others, Nadi Sahin ν Bundesanstalt für Arbeit External relations
Præjudiciel •Associeringsaftalen EØF-Tyrkiet —fortolkning af tillægsprotokollens artikel 41, stk 1, og af artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 — ophævelse af begrænsningerne for arbejdskraftens frie bevægelighed, etableringsretten og den frie udveksling af tjenesteydelser —standstill-klausuler—direkte virkning—rækkevidde — en medlemsstats lovgivning hvorefter der gælder et krav om arbejdstilladelse på området for international godstransport ad landevej* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (EEC-Turkey Association — Interpretation of Article 41(1) of the Additional Protocol and Article 13 of Decision No 1/80 —Abolition of restrictions on the freedom of movement for workers, on the freedom of establishment and on the freedom to provide services — Standstill clauses — Direct effect — Scope — Legislation of a Member State requiring a work permit in the international road haulage sector) (Full Court)
Ved kendelser af 20. juni og 2. august 2001 har Bundessozialgericht forelagt flere præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen, undertegnet den 23. november 1970 i Bruxelles, og indgået, godkendt og bekræftet på Fællesskabets vegne ved Rådets forordning (EØF) nr. 2760/72 af 19. december 1972, og af artikel 13 i associeringsrådets afgørelse nr. 1/80 om udvikling af associeringen af 19. september 1980 (herefter »afgørelse nr. 1/80«).
By orders of 20 June and 2 August 2001, the Bundessozialgericht referred to the Court for a preliminary ruling several questions on the interpretation of Article 41(1) of the Additional Protocol signed at Brussels on 23 November 1970 and concluded, approved and confirmed on behalf of the Community by Council Regulation (EEC) No 2760/72 of 19 December 1972 and of Article 13 of Decision No 1/80 of 19 September 1980 on the development of the Association ('Decision No 1/80').
Tvisterne i hovedsagerne og de præjudicielle spørgsmål
The main proceedings and the questions referred
Sag C-317101
Case C-317/01
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at Eran Abatay m.fl. er tyrkiske statsborgere med bopæl i Tyrkiet og hovedsageligt er beskæftiget som lastvognschauffører i international godstransport. De er ansat hos Baqir Dis Tic. Ve Paz.
According to the order for reference Mr Abatay and Others are Turkish nationals residing in Turkey and working as drivers engaged mainly in international haulage.
Ltd St (herefter »Baqir Dis«) i Mersin (Tyrkiet), som er et datterselskab til Baqir GmbH, der har hjemsted i Stuttgart (Tyskland).
Ltd St ('Baquir Dis'), established in Mersin, Turkey, which is a subsidiary of Baqir GmbH, a company with its registered office in Stuttgart, Germany.
Baqir Dis og Baqir GmbH importerer frugt og grøntsager fortrinsvis af egen avl i Tyrkiet til Tyskland.
Baqir Dis and Baqir GmbH import fruit and vegetables, mostly self-grown in Turkey, into Germany.
Varerne transporteres fra Tyrkiet til Tyskland på lastvogne, som er indregistreret i Tyskland af Baqir GmbH, og som bl.a. føres af Eran Abatay m.fl.
The goods are transported from Turkey to Germany in lorries registered in Germany in the name of Baqir GmbH and driven by, among others, Mr Abatay and Others.
Bundesanstalt havde meddelt disse lastvognschauffører midlertidige arbejdstilladelser til og med den 30. september 19%. For tiden herefter afslog Bundesanstalt imidlertid at meddele dem nye arbejdstilladelser.
The Bundesanstalt had issued a work permit valid until 30 September 1996 to each of those drivers.
Efter søgsmål indgivet af Eran Abatay m.fl. fastslog Sozialgericht Nürnberg (Tyskland) ved kendelser af 27. oktober 1998, at sagsøgerne ikke behøvede at være i besiddelse af en arbejdstilladelse.
In proceedings brought by Mr Abatay and Others, the Sozialgericht Nuremberg (Germany) held, by judgments of 27 October 1998, that the plaintiffs did not require work permits.
Bayerisches Landessozialgericht fastslog, at »standstill-klausulen« i artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 opretholder den retstilstand, der bestod ved begyndelsen af de tyrkiske lastvognschaufførers beskæftigelse i Tyskland, og klausulen omfatter også disse chaufførers aktivitet i Tyskland, der hører til det i nævnte bestemmelse omhandlede arbejdsmarked.
According to that Court, the 'standstill' clause in Article 13 of Decision No 1/80 maintained the legal position obtaining when the activity of the Turkish drivers in Germany began and also covered the activity in that Member State of Turkish drivers forming part of the employment market mentioned in that article.
Til støtte for det »revisionssøgsmål« som Bundesanstalt har iværksat til prøvelse af Bayerisches Landessozialgerichts dom, har Bundesanstalt gjort gældende, at en »standstill-klausul« som den, der findes i tillægsprotokollens artikel 41, stk. 1, ikke er foreskrevet til fordel for arbejdstagere.
In support of the appeal on a point of law which it brought against the judgment of the Bayerisches Landessozialgericht, the Bundesanstalt argues that there is no provision laying down a 'standstill' clause comparable to that in Article 41(1) of the Additional Protocol for the benefit of workers. Article 13 of
Artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 vedrører efter sin ordlyd kun tyrkiske arbejdstagere, der allerede har lovligt ophold i en medlemsstat, og finder således ikke anvendelse i den foreliggende sag.
Decision No 1/80 expressly relates only to Turkish workers who are already legally resident in the territory of a Member State and therefore does not apply in the present case.
Da Bundessozialgericht i lyset af disse omstændigheder har fundet, at løsningen af den tvist, der er indbragt for den, afhænger af en fortolkning af fællesskabsretten, har den udsat sagen og forelagt Domstolen følgende spørgsmål:
Taking the view that, in the circumstances, the dispute turned on the interpretation of Community law, the 11th Chamber of the Bundessozialgericht decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Skal artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 [...] fortolkes således, at den er til hinder for indførelse af en national ordning i en EF-medlemsstat, hvorefter der i forhold til den nationale retstilstand, der var gældende den 1. december 1980, generelt fastsættes nye begrænsninger for adgangen til beskæftigelse for tyrkiske arbejdstagere, eller vedrører forbuddet i henhold til artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 kun tidspunktet for det første lovlige ophold og arbejdstagerens første lovlige beskæftigelse?
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... to be interpreted as prohibiting a Member State of the Community from introducing national provisions which, in comparison with the position under national law on 1 December 1980, lay down new restrictions on access to the employment market for Turkish workers generally, or does the prohibition on introducing new restrictions under Article 13 of Decision No 1/80 relate only to the time when a worker is first legally resident and employed?
Finder artikel 13 i afgørelse nr. 1/80 [...] også anvendelse på arbejdstagere, der er beskæftiget i Tyrkiet, og som arbejder som lastvognschauffører inden for international godstransport og regelmæssigt passerer en medlemsstat i transit uden at have tilknytning til det lovlige arbejdsmarked i denne medlemsstat?
Is Article 13 of Decision No 1/80 ... also to be applied to workers employed in Turkey, who, as long-distance lorry drivers engaged in international haulage, regularly pass through a Member State of the Community without belonging to the legitimate labour force of that Member State?
Skal artikel 41, stk. 1, i tillægsprotokollen [...] fortolkes således, at
Is Article 41(1) of the Additional Protocol... to be interpreted as meaning that
a) en tyrkisk arbejdstager er berettiget til at påberåbe sig, at en begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser er i strid med protokollen, og — i bekræftende fald - b) at der foreligger en ny begrænsning af den frie udveksling af tjenesteydelser, når en EF-medlemsstat begrænser tyrkiske arbejdstageres adgang til arbejdsmarkedet efter tidspunktet for tillægsprotokollens ikrafttræden og skaber hindringer for den frie udveksling af tjenesteydelser for så vidt angår tyrkiske arbejdsgivere hos hvilke arbejdstagerne er beskæftiget?«
(b) a new restriction on the freedom to provide services also exists where a Member State of the Community, from the entry into force of the Additional Protocol, restricts the access of Turkish workers to the employment market and thereby impedes the freedom to provide services of businessmen employing the workers?'
Sag C-369/01
Case C-369/01