natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en tvist mellem på den ene side Nancy Delay og på den anden side Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) og Repubblica italiana angående anerkendelse af de rettigheder, som hun har erhvervet i forbindelse med udøvelse af en stilling som udvekslingslektor.
The reference was made in the course of proceedings between Ms Delay and the Università degli studi di Firenze (University of Florence), the Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (National Institute of social insurance) and the Italian Republic concerning the recognition of her rights acquired while performing the duties of an exchange assistant.
I den italienske retsorden findes der en særlig kategori af undervisere i fremmedsprog, der har det pågældende sprog som modersmål, som i almindelighed betegnes »udvekslingslektorer«, og som er omfattet af kulturelle overenskomster indgået mellem Kongeriget Belgien og Den Italienske Republik samt af lov nr. 62 af 24. februar 1967 (GURI nr. 65 af 13.3.1967, herefter »lov nr. 62/1967«).
In the Italian legal order there exists a special category of foreignlanguage teachers, commonly known as ‘exchange assistants’, governed by cultural agreements between the Kingdom of Belgium and the Italian Republic, and by Law No 62 of 24 February 1967 (GURI No 65 of 13 March 1967, ‘Law No 62/1967’).
Artikel 24 i lov nr. 62/1967 fastsætter:
Article 24 of Law No 62/1967 provides:
I henhold til visse kulturelle overenskomster, der er behørigt ratificerede, kan udenlandske statsborgere tildeles stillinger svarende til stillingen som fastansat lektor, men af ét års varighed, som kan forlænges for efterfølgende år under fravigelse af artikel 13, sidste stykke, i lov nr. 349 af 18. marts 1958.
In accordance with duly ratified cultural agreements, annual appointments, renewable in subsequent years, may be conferred on foreign nationals in derogation from the last subparagraph of Article 13 of Law No 349 of 18 March 1958, corresponding to posts for tenured assistants.
Stillingen tildeles ved rektoralt dekret efter forudgående drøftelser med det pågældende fakultet og institut og efter indstilling fra den lærer, der normalt forestår undervisningen i det berørte fag, idet den pågældende udvælges fra en liste med tre ansøgere, der er opstillet af de kompetente myndigheder i oprindelseslandet.
The appointment shall be made by decision of the Rector, after deliberation by the Faculty and School, on a proposal by the professor holding the relevant chair who shall select from a list drawn up by the authorities of the country of origin.
Den sædvanlige dokumentation erstattes af erklæringer fra de kompetente diplomatiske myndigheder, der bekræfter, at den udvalgte ansøger er i besiddelse af samtlige nødvendige kvalifikationer, herunder det eksamensbevis, der kræves af tjenestegrenen ved det universitet i oprindelseslandet, som har kompetence til at forestå rekrutteringen af lektorer.
The documents usually required shall be replaced by statements by the competent diplomatic authorities certifying that the person selected satisfies all the conditions, including possession of diplomas, required for the post of university assistant in the competent country of origin.
Foruden stillingen som fastansat lektor kan udenlandske statsborgere under samme omstændigheder som nævnt i stk. 13, på grundlag af behørigt ratificeret kulturelle overenskomster tildeles særlige stillinger som lektor i fremmedsprog og som lektor i fremmedsprog og fremmedsproglig litteratur.
Foreign nationals may be appointed, in accordance with the same rules as in the subparagraphs above, and again in accordance with duly ratified cultural agreements, to special posts of foreignlanguage and foreign-literature and -language assistant in addition to tenured assistant posts.
Tildelingen af stillingerne er betinget af undervisningsministeriets godkendelse.
Appointment to such posts shall be subject to authorisation by the Minister for public education.
Artikel 28 i præsidentdekret nr. 382 af 11. juli 1980 (almindeligt tillæg til GURI nr. 20 af 31.7.1980) bestemte:
Article 28 of Presidential Decree No 382 of 11 July 1980 (ordinary supplement to GURI No 20 of 31 July 1980, ‘DPR No 382/80’) stated:
De i stk. 1 nævnte kontrakter kan ikke løbe længere end det akademiske år, for hvilket de er indgået. De kan fornyes hvert år, dog højst i fem år. […]«
The contracts referred to in the first paragraph may not be extended beyond the academic year for which they are concluded and may be renewed annually for a maximum period of five years. …’
Som følge af dom af 30. maj 1989, Allué og Coonan (sag 33/88, Sml. s. 1591), og af 2. august 1993, Allué m.fl (forenede sager C-259/91, C-331/91 og C-332/91, Sml.
In response to the judgments in Case 33/88 Allué and Coonan [1989] ECR 1591 and in Joined Cases C-259/91, C-331/91 and C-332/91 Allué and Others [1993] ECR I-4309, the Italian Republic adopted Decree-Law No 120 of 21 April 1995, converted into Law No 236 of 21 June 1995 (GURI No 143 of 21 June 1995, p.
I, s. 4309), vedtog Den Italienske Republik lovdekret nr. 120 af 21. april 1995, som ændret ved lov nr. 236 af 21. juni 1995 (GURI nr. 143 af 21.6.1995, s. 9, herefter »lov nr. 236/95«), som havde til formål at reformere undervisningen i fremmedsprog ved de italienske universiteter.
9) (‘Law No 236/95’), the purpose of which was to reform foreignlanguage teaching in Italian universities.
Lov nr. 236/95 har fastsat fire væsentlige regler:
Law No 236/95 laid down four fundamental rules:
— Stillingen som lektor i fremmedsprog, som blev indført ved artikel 28 i præsidentdekret nr. 382/80 af 11. juli 1980, nedlægges og erstattes af stillingen som »medarbejder og sprogekspert i modersmål« (herefter »sprogmedarbejder«).
(a) the post of foreignlanguage assistant, as established by Article 28 of DPR No 382/80, was abolished and replaced by that of ‘associate and mother-tongue linguistic expert’ (‘linguistic associate’);
— Sprogmedarbejderne ansættes af universiteterne på grundlag af en privatretlig ansættelseskontrakt (og ikke længere en kontrakt for selvstændige), der normalt indgås på ubestemt tid og undtagelsesvist tidsbegrænset for at imødegå midlertidige behov.
(b) linguistic associates are to be engaged by universities on the basis of an employment contract governed by private law (and no longer on a selfemployed basis), usually concluded for an indeterminate period and, in exceptional circumstances, in order to meet temporary requirements, for a fixed term;
— Ansættelsen af sprogmedarbejdere sker i henhold til proceduren for offentlig udvælgelse, hvis betingelser fastsættes af universiteterne ifølge deres respektive regelsæt.
(c) linguistic associates are to be engaged following a public selection procedure, the detailed rules of which are laid down by universities according to their respective statutes;
— Personer, der tidligere har varetaget stillingen som lektor i fremmedsprog, samt personer, hvis kontrakt er udløbet, medmindre kontraktens manglende fornyelse skyldes personens manglende evner eller nedlæggelse af stillingen, har fortrinsret til ansættelse, og herudover bevarer de i henhold til artikel 4, stk. 3, i lov nr. 236/95 de rettigheder, de har erhvervet i forbindelse med deres tidligere ansættelsesforhold.
(d) those who were previously foreignlanguage assistants, and persons who have reached the end of their contract, unless the non-renewal of the contract is due to the person’s lack of aptitude or to the removal of the post, are entitled to a preferential right of employment and, in addition, they retain, under Article 4(3) of Law No 236/95, the rights acquired in the course of previous employment relationships.
Artikel 1, stk. 1, i lovdekret nr. 2 af 14. januar 2004 om hasteforanstaltninger med hensyn til de økonomiske vilkår for sprogmedarbejdere på visse universiteter og vedrørende ligeværdige kvalifikationer (GURI nr. 11 af 15.1.2004, s. 4) bestemmer følgende:
Article 1(1) of Decree-Law No 2 of 14 January 2004 laying down urgent provisions relating to the economic treatment of linguistic associates in certain universities and concerning equivalent qualifications (GURI No 11 of 15 January 2004, p. 4) provides:
»Med henblik på opfyldelsen af den dom, der blev afsagt af EF-Domstolen […] [den 26.6.2001, Kommissionen mod Italien (sag C-212/99, Sml. I, s. 4923)], tildeles sprogmedarbejdere, tidligere lektorer i fremmedsprog ved universiteterne i Basilicata, Milano, Palermo, Pisa, »La Sapienza«-universitetet i Rom og det østlige
‘In compliance with the judgment delivered by the Court of Justice … on 26 June 2001 in Case C-212/99 [Commission v Italy [2001] ECR I-4923], the financial treatment of linguistic associates, former foreignlanguage assistants … at the universities of La Basilicata, Milan, Palermo, Pisa, “La Sapienza” in Rome, and the Eastern
DOM AF 15.5.2008 — SAG C-276/07 universitetsinstitut i Napoli […] i forhold til det antal arbejdstimer, der er udført, og idet der tages hensyn til, at en fuldtidsstilling svarer til 500 timer, en løn, der svarer til den løn, forskere, der arbejder et nærmere angivet antal timer, tildeles, med virkning fra den første ansættelsesdag, medmindre de eventuelt modtager højere løn på andet grundlag […]«
University Institute in Naples … shall correspond to that afforded to part-time tenured researchers, on a pro rata basis according to the number of hours worked and on the basis that full-time employment is equal to 500 hours, with effect from the original date of recruitment, save where more advantageous treatment may be afforded; …’
Lov nr. 230 af 18. april 1962 om reglerne for tidsbegrænsede ansættelseskontrakter (GURI nr. 125 af 17.5.1962, herefter »lov nr. 230/62«), som finder anvendelse på alle indenlandske arbejdstagere, hvis ansættelsesforhold er reguleret ved privatretlige kontrakter, bestemmer i artikel 2, at »hvis ansættelsesforholdet fortsætter efter den oprindeligt fastsatte eller senere forlængede udløbsdato, betragtes ansættelseskontrakten som en kontrakt på ubestemt tid fra datoen for den første ansættelse af arbejdstageren.«
Article 2 of Law No 230 of 18 April 1962 on the regulation of fixedterm contracts (GURI No 125 of 17 May 1962, ‘Law No 230/62’), applicable to all Italian workers whose employment relationship is governed by contracts under private law, provides that, ‘if the employment relationship continues after the date of expiry originally fixed or if the period is subsequently extended, the contract of employment shall be deemed to be a contract for an indeterminate period from the date on which the worker was first employed’.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at kategorien vedrørende udvekslingslektorer aldrig er blevet ophævet.
It is apparent from the decision for reference that the category of exchange assistants has never been abolished.
Nancy Delay, der er belgisk statsborger, har været ansat som udvekslingslektor af Università degli studi di Firenze i perioden fra den 1. november 1986 til den 31. oktober 1994 i henhold til tidsbegrænsede ansættelseskontrakter, som løbende er blevet forlænget. Nancy Delay deltog først i en udvælgelsesprøve tilrettelagt af commissariat général aux relations internationales (generaldirektoratet for internationale anliggender) i Bruxelles for lektorer i fransk og fransk litteratur.
Ms Delay, a Belgian citizen, was employed as an exchange assistant by the Università degli Studi di Firenze from 1 November 1986 to 31 October 1994 under fixedterm contracts successively renewed.
Eftersom hun bestod udvælgelsesprøven, blev hendes curriculum vitae videresendt til det nævnte universitet samtidig med navnene på de andre, der havde bestået udvælgelsesprøven, med henblik på, at universitet udvalgte en udvekslingslektor.
Then, Ms Delay having being successful, her curriculum vitae was sent to the university in question, together with the names of other successful candidates, so that the university should choose an exchange assistant.
Hendes kontrakt blev ikke fornyet den 31. oktober 1994, idet hendes navn ikke længere var opført på den liste, som Università degli studi di Firenze havde modtaget fra de belgiske myndigheder.
On 31 October 1994 her contract was not renewed, her name no longer appearing in the list supplied to the Università degli studi di Firenze by the Belgian authorities.
Nancy Delay indgik den 28. december 1994 efter i to måneder ikke at have udøvet noget erhverv en kontrakt på ubestemt tid med det samme universitet. Kontrakten blev indgået i henhold til lov nr. 236/95, som fandt anvendelse siden den 1. januar 1994 på sprogmedarbejdere.
On 28 December 1994, after two months without working, Ms Delay concluded with that same university a contract for an indefinite period governed by Law No 236/95 applicable, from 1 January 1994, to linguistic associates.
Til trods for, at de to stillinger var ligeværdige, var lønnen i henhold til den nye ordning lavere end den løn, som Nancy Delay tidligere havde oppebåret.
Although her duties were similar, the remuneration payable under the new system was less than that previously received by Ms Delay.
Eftersom det ikke var muligt at finde frem til en løsning med Università degli studi di Firenze, anlagde Nancy Delay et søgsmål ved Tribunale di Firenze den 21. juli 2003 med påstand om bl.a., at hendes kontrakt anerkendtes som en kontrakt på ubestemt tid med virkning fra den 1. november 1986, dvs. lige fra begyndelsen af hendes ansættelsesforhold med Università degli studi di Firenze.
Upon its proving impossible to reach any agreement with the Università degli studi di Firenze, the applicant brought an action before the Tribunale di Firenze (District Court, Florence) on 21 July 2003 claiming, in particular, that her contract should be recognised as having been for an indefinite period since 1 November 1986, that is to say, from the beginning of her employment relationship with the Università degli studi di Firenze.
Nancy Delay ønskede i det væsentlige at være omfattet af ordningen om anerkendelse af velerhvervede rettigheder for tidligere lektorer i fremmedsprog fastsat i lovdekret nr. 2 af 14. januar 2004.
In essence, she claimed to be entitled to be covered by the rules laid down in Decree-Law No 2 of 14 January 2004 on the recognition of the rights acquired by former foreignlanguage assistants.
Tribunale di Firenze afviste hendes krav, idet den navnlig anførte, at udvekslingslektorer udgør en kategori, som helt kan adskilles fra lektorer i fremmedsprog, som fortsat er undergivet en særlovgivning.
The Tribunale di Firenze dismissed her action, taking the view, in particular, that exchange assistants formed a category quite separate from that of foreignlanguage assistants, remaining subject to special legislation.
Nancy Delay appellerede afgørelsen til Corte d’appello di Firenze, som fandt, at det ikke var sikkert, at de principper, som Domstolen havde fastlagt i dom af 18. juli 2006
Ms Delay brought an appeal against that judgment before the Corte d’appello di Firenze (Court of Appeal, Florence) which, considering that it was not clear that the
»Kan artikel 39 [EF] og de retsakter, der udspringer heraf (bl.a. den fortolkning, Domstolen har anlagt af bestemmelsen i dom af 26.6.2001 [Kommissionen mod Italien] og af 18.7.2006 [Kommissionen mod Italien]), fortolkes således, at Den Italienske Republik lovligt kan opretholde det regelsæt, der finder anvendelse på de såkaldte »udvekslingslektorer«, der tidligere er blevet rekrutteret på grundlag af en tidsbegrænset ansættelseskontrakt (i medfør af lov nr. 62/1967), der medfører, at de ikke — på det tidspunkt, hvor denne kontrakt erstattes af en kontrakt på ubestemt tid — tilsikres, at de kan bevare alle de rettigheder, de har erhvervet fra datoen for deres første ansættelse, ikke kun med hensyn til lønforhøjelser, men også med hensyn til anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag?«
‘On a proper construction of Article 39 [EC] and secondary acts (in particular, the interpretations given in Case C-212/99 [Commission v Italy] and Case C-119/04 [Commission v Italy]), are the rules valid which are applied to so-called “exchange assistants”, who were previously bound by fixedterm contracts (under Law No 62/1967), and who, when such contracts are replaced by contracts of indefinite duration, are not guaranteed the protection of all their rights from the date of their original recruitment, in respect not only of salary increases but also of seniority and the payment by the employer of social security contributions?’
Om det præjudicielle spørgsmål
Concerning the question referred for a preliminary ruling
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 39, stk. 2, EF er til hinder for, at en person, som befinder sig i den situation, som sagsøgeren i hovedsagen befinder sig i, på det tidspunkt, hvor en tidsbegrænset ansættelseskontrakt som udvekslingslektor erstattes af en kontrakt om ansættelse som sprogmedarbejder på ubestemt tid, nægtes anerkendelse af de rettigheder, som vedkommende har erhvervet fra datoen for sin første ansættelse, med konsekvenser for løn, anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag.
By this question the national court seeks, in substance, to ascertain whether it is contrary to Article 39 EC that, when a fixedterm contract of employment as an exchange assistant is replaced by a contract of employment for an indefinite period as a linguistic associate, a person in the position of the applicant in the main proceedings should be refused recognition of the rights acquired since the date of her first recruitment, with consequences with regard to remuneration, the account to be taken of seniority and the payment, by the employer, of contributions to a social security scheme.
Det bemærkes, at det følger af ordlyden af artikel 39, stk. 2, EF, at arbejdskraftens frie bevægelighed forudsætter ophævelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår.
It is to be borne in mind that, as provided for by Article 39(2) EC, freedom of movement for workers entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment.
Ligebehandlingsprincippet som særligt udtrykt i artikel 39 EF kræver, at ensartede forhold ikke behandles forskelligt, og at forskellige forhold ikke behandles ensartet, medmindre en sådan behandling er objektivt begrundet (jf. især dom af 3.5.2007, sag C-303/05, Advocaten voor de Wereld, Sml. I, s. 3633, præmis 56).
The principle of equal treatment, of which Article 39 EC is a specific expression, requires that comparable situations should not be treated differently and that different situations should not be treated in the same way, unless such treatment is objectively justified (see, in particular, Case C-303/05 Advocaten voor de Wereld [2007] ECR I-3633, paragraph 56).
For at det kan fastslås, at der er sket en forskelsbehandling med hensyn til Nancy Delay, må det således undersøges, om en indenlandsk arbejdstager, som befinder sig i en situation, som kan sammenlignes med den situation, som sagsøgeren i hovedsagen befinder sig i, ville have fået anerkendt de rettigheder, som vedkommende havde erhvervet fra datoen for sin første ansættelse.
For it to be found that Ms Delay has been subject to discriminatory treatment it is therefore necessary to establish whether an Italian worker placed in a situation comparable to that of the applicant in the main proceedings would have been entitled to recognition of his rights acquired since the date of his first recruitment.
Det bemærkes, at når den tidsbegrænsede ansættelseskontrakt for en indenlandsk arbejdstager, hvis ansættelsesforhold er underlagt privatretten, ændres til en ansættelseskontrakt på ubestemt tid i medfør af lov nr. 230/62, sikres alle arbejdstagerens velerhvervede rettigheder fra datoen for vedkommendes første ansættelse.
It is important to observe that, when a national worker whose employment relationship is governed by private law is entitled, by virtue of Law No 230/62, to have his fixedterm employment contract converted into one for an indefinite period, all his acquired rights are guaranteed from the date of his original recruitment.
Dette har betydning ikke kun med hensyn til lønforhøjelser, men også med hensyn til anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag.
That guarantee has consequences not only with regard to increases in salary, but also with regard to seniority and to payment, by the employer, of social security contributions.
Som Domstolen allerede har fastslået, skal lov nr. 230/62 bruges som sammenligningsgrundlag til at kontrollere, om den ordning, der finder anvendelse på tidligere lektorer i fremmedsprog, der er blevet sprogmedarbejdere, er analog med den generelle ordning for indenlandske arbejdstagere, eller om den tværtimod yder dem et lavere beskyttelsesniveau (dommen af 26.6.2001 i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 25).
The Court has previously held that Law No 230/62 must serve as a measure of comparison to determine whether the new system applying to former foreignlanguage assistants is similar to the general system applying to the national workforce or whether, on the contrary, it affords them a lower level of protection (Case C-212/99 Commission v Italy, paragraph 25).
Hvis indenlandske arbejdstagere i medfør af lov nr. 230/62 har ret til en genoprettelse af deres karriere med hensyn til lønforhøjelser, anciennitet og arbejdsgiverens betaling af sociale sikringsbidrag fra datoen for deres første ansættelse, skal tidligere lektorer i fremmedsprog, der er blevet sprogmedarbejdere, ligeledes have ret til en tilsvarende genoprettelse med virkning fra datoen for deres første ansættelse (dommen af 26.6.2001 i sagen Kommissionen mod Italien, præmis 30).
If national workers are entitled, under Law No 230/62, to reinstatement from the point of view of increases in salary, seniority and the payment by the employer of social security contributions, from the date of their original recruitment, former foreignlanguage assistants who have become linguistic associates must also be entitled to similar reinstatement with effect from the date of their original recruitment (Case C-212/99 Commission v Italy, paragraph 30).
Det bemærkes imidlertid, at anvendelsen af lov nr. 230/62 på indenlandske arbejdstagere forudsætter en fortsættelse af ansættelsesforholdet mellem arbejdsgiveren og arbejdstagerne.
It has, however, to be borne in mind that application of Law No 230/62 to national workers presupposes continuance of the employment relationship between employer and workers.
Det fremgår af de sagsakter, som er fremlagt for Domstolen, at ansættelseskontrakten for udvekslingslektoren Nancy Delay udløb den 31. oktober 1994, og at hendes kontrakt som sprogmedarbejder først blev indgået den 28. december 1994, dvs. to måneder senere.
The documents submitted to the Court show that Ms Delay’s contract of employment as an exchange assistant expired on 31 October 1994 and that her contract of employment as a linguistic associate was not concluded until 28 December, two months later.
Den forelæggende ret skal i forbindelse med denne bedømmelse for det første efterprøve, om erhvervet udøvet af udvekslingslektorerne og erhvervet udøvet af sprogmedarbejderne har det samme funktionelle indhold, navnlig henset til definitionen af de pædagogiske parametre for kurser til uddannelse af undervisere i fremmedsprog
In carrying out that assessment, the national court must determine, first, whether the duties involved in the work carried out by exchange assistants are the same as those involved in the work carried out by linguistic associates, having particular regard to
DELAY samt bedømmelsen af de studerendes kundskaber, og for det andet, om de to omhandlede typer funktioner opfylder de samme undervisningsbehov ved de italienske universiteter.
DELAY the definition of the pedagogical profile of the foreignlanguage teaching courses and to the evaluation of the students’ knowledge and, second, whether the two kinds of duties in question meet the same teaching needs of Italian universities.