natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-285/06 anden angivelse principielt ville være vildledende alene af den grund, at den vedrører omstændigheder, som også kan reguleres gennem regulerede fakultative angivelser.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 automatic in the sense that any other particular would be misleading in principle solely because it referred to facts which may also be covered by regulated optional particulars.
leret omstændighed eller ej, men alene af, om der foreligger en risiko for vildledning.
on wine designations is ultimately to ensure that authorisation to use a designation is no longer strictly dependent on whether or not a certain regulated situation exists, but solely on whether there is a risk of misleading consumers.
Efter reformen skal fakultative angivelser i videst muligt omfang være tilladt uden for det regulerede område.
Following the reform, optional particulars were to be permitted outside the area covered if possible.
Da definitionen af et supplerende traditionelt udtryk i henhold til artikel 23 i forordning nr. 753/2002 imidlertid er meget omfattende, kan den ikke fortolkes således, at der ikke er mulighed for andre angivelser, og at formålet med artikel 6, stk. 1, i forordning nr. 753/2002 dermed modvirkes 24.
However, since the definition of other traditional terms under Article 23 of Regulation No 753/2002 is very broad, it cannot be interpreted as meaning that there is no scope for other particulars in contravention of the spirit of Article 6(1) of Regulation No 753/2002. 24
Vurderingen af, om en bestemt betegnelse er vildledende, er et faktisk spørgsmål, som det påhviler den nationale ret i hovedsagen at tage stilling til 25. Der er derimod ingen automatik i den forstand, at enhver
Assessing whether a certain designation is misleading is a point of fact which will have to be clarified by the national court in the main proceedings. 25 However, this is not
24 — Denne fortolkning har den fordel, at den fremmer videreudviklingen af de traditionelle udtryk.
24 — This interpretation has the advantage that it promotes the development of traditional terms.
Med hensyn til bilag III til forordning nr. 753/2002 har det supplerende traditionelle udtryk »Reserve« således udviklet sig på tysk i Østrig.
For example, the other traditional term ‘Reserve’ has developed in German in Austria specifically having regard to Annex III to Regulation No 753/2002.
I Frankrig kan man f.eks. finde vine med betegnelsen »tête de cuvée«.
Wines with the designation ‘tête de cuvée’ can be found in France.
Anvendelsen af det traditionelle udtryk »cuvée« blev reguleret i den ophævede franske code du vin (jf. artikel 284, stk. 4, andet afsnit, i code du vin) og vedrørte fremstillingsmetoderne.
The use of the traditional term ‘cuvée’ was regulated in the repealed French Code du vin (cf. Article 284(4)(2) of the Code du vin) and related to the methods of production.
Den nye franske vinlovgivning indeholder lignende bestemmelser i artikel L 644-2 i code rural, men denne angivelse er ikke registreret i bilag III til forordning nr. 753/2002.
The new French legislation on wine contains similar provisions in Article L 644-2 of the Code rural, but that particular is not registered in Annex III to Regulation No 753/2002.
Dette ændres heller ikke af den overvejelse, at anvendelsen af en »anden angivelse« ved etikettering af vine muligvis skulle få en uinformeret forbruger til fejlagtigt at antage, at der er tale om en reguleret, dvs. lovfastsat angivelse.
Nor is this affected by the consideration that the use of an ‘other particular’ for the labelling of wines could possibly lead an uninformed consumer wrongly to assume that it is a regulated, i.e. legally defined, particular.
Forbuddet mod vildledning har i lovgivningen om betegnelser ganske vist til formål i handelen med vin at fjerne enhver form for praksis, der kan skabe forveksling 26.
The prohibition on misleading information under the legislation on wine designations does serve the purpose of preventing, in the marketing of wine, all practices which are of such a nature as to create false appearances.
I den forbindelse skal der imidlertid som allerede nævnt ifølge Domstolens faste praksis anlægges en konkret betragtningsmåde 27.
26However, as has already been mentioned above, the Court has consistently held that a factual approach should be taken.
Den rent abstrakte risiko for, at en betegnelse fremstår som beskyttet, medfører ikke, at anvendelsen af en ureguleret angivelse er ulovlig, så længe der ikke foreligger en konkret, faktisk vildledning af forbrugerne, da dette ville være i strid med den af fællesskabslovgiver tilstræbte afvejning af interesserne mellem hensynet til beskyttelsen af forbrugerne og beskyttelsen af den markeds-
27The purely abstract risk of the appearance of a protected designation cannot mean that the use of an unregulated particular is not permitted, as long as consumers are not actually misled in a specific case: that would not be consistent with the balancing of the interests involved, as desired by the Commission legislature, that is to say between consumer protection and the protection of the intellectual property rights of the person marketing
26 — Dom af 25.2.1981, sag 56/80, Weigand, Sml. s. 583, præmis 18.
26 — Case 56/80 Weigand [1981] ECR 583, paragraph 18.
25 — Sektkellerei Kessler-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 19, præmis 36.
25 — Case C-303/97 Sektkellerei Kessler (cited above in footnote 19, paragraph 36).
Det tilkommer den nationale ret at vurdere, om en betegnelse, et varemærke eller en reklameangivelse er vildledende.
It is for the national court to assess whether an appellation, brand name or advertising statement may be misleading.
Det påhviler i denne sag den nationale ret at vurdere, om et varemærke eller en del heraf efter sagens omstændigheder, når henses til de forbrugere, som det er rettet til, kan forveksles med hele eller dele af betegnelsen for visse vine.
In this case, it is for the national court to assess in the light of the circumstances whether, bearing in mind the consumers to whom it is addressed, a brand name or its component parts are liable to be confused with all or part of the description of certain wines.
I så henseende fremgår det endvidere af Domstolens praksis, at den nationale ret skal tage hensyn til den formodede forventning hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger.
In that respect, it is also apparent from the Court’s caselaw that the national court must take into account the presumed expectations of an average consumer who is reasonably well informed and reasonably observant and circumspect.
SCHNEIDER i henhold til afsnit B, nr. 1, litra b), femte led, i bilag VII til forordning nr. 1493/1999 på de betingelser, der er fastsat heri og i artikel 23 i forordning nr. 753/2002, men også som anden angivelse i henhold til afsnit B, nr. 3, i bilag VII til forordning nr. 1493/1999.
SCHNEIDER point B(1)(b) of Annex VII to Regulation No 1493/1999 under the conditions provided for therein and in Article 23 of Regulation No 753/2002, but also as an ‘other particular’ in accordance with point B(3) of Annex VII to Regulation No 1493/1999.
Denne betragtning må gælde så meget desto mere i forbindelse med den reformerede lovgivning om vinbetegnelser.
28This statement must hold a fortiori in the reformed legislation on wine designations.
I modsat fald ville princippet om, at uregulerede angivelser umiddelbart er lovlige, blive fuldstændig udhulet, da argumentet om, at der kan fremkaldes det indtryk, at der er tale om et reguleret udtryk, jo kan fremføres over for enhver anden angivelse 29.
Otherwise the principle of prior authorisation of unregulated particulars would be completely undermined: The argument that the appearance of a regulated term might be produced can be made with regard to any other particular. 29
C — Det andet præjudicielle spørgsmål
C — The second question
Afslutningsvis vil jeg gerne præcisere, at den omstændighed, at udtrykket »Réserve« vedrører vinens produktions-, fremstillings- eller lagringsmetode, ikke er tilstrækkelig til at forbyde dets anvendelse i forbindelse med tyske vine.
Lastly I would like to make clear that the fact that the term ‘Réserve’ refers to the production or ageing method for the wine is not sufficient to prohibit its use for German wines.
For at kunne forbyde denne anvendelse skal der enten påvises en konkret risiko for vildledning, eller anvendelsen skal være forbudt på grundlag af en udtrykkelig bestemmelse.
In order to be able to prohibit it, either a specific risk of misleading consumers would have to be established or an express provision would have to prohibit its use.
I henhold til artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 753/2002 beskyttes traditionelle udtryk mod »enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, selv hvis det beskyttede udtryk er ledsaget af benævnelser som f.eks. »art«, »type«, »metode«, »efterligning«, »varemærke« eller andre lignende benævnelser«.
Under Article 24(2) of Regulation No 753/2002 traditional terms are protected against ‘all misuse, imitation or evocation, even if the protected term is accompanied by an expression such as “kind”, “type”, “style”, “imitation”, “brand” or similar’.
28 — Generaladvokat Geelhoeds forslag til afgørelse i Borie Manoux-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 9, punkt 47.
28 — Opinion of Advocate General Geelhoed in Case C-81/01 Borie Manoux (cited above in footnote 9, point 47).
I, s. 2799, vedrørende fortolkning af artikel 5, stk. 1, litra a), i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21.12.1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker (EFT 1989 L 40, s. 1).
Reference should also be made to the judgment in Case C-291/00 LTJ Diffusion [2003] ECR I-2799 on the interpretation of Article 5(1)(a) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988 to approximate the laws of the Member States relating to trade marks (OJ 1989, L 40, p. 1).
På samme måde som i nationale retsordener gælder i fællesskabsretten det princip, at teksten skal fortolkes ud fra sin ordlyd.
As in national legal orders, Community law includes the principle that the text should be interpreted by itself according to
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-285/06 udtrykkeligt, »når de anvendes i oversættelse eller sammen med en henvisning til den faktiske herkomst eller sammen med yderligere benævnelser som f.eks. »art«, »type«, »metode«, »efterligning«, »mærke« eller andre lignende benævnelser«.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 misleading of consumers with respect to all kinds of compulsory and optional particulars, expressly including, ‘if the information is used in translation or with a reference to the actual provenance or with additions such as “kind”, “type”, “style”, “imitation”, “brand” or the like’.
Ordenes normale og naturlige betydning skal fastslås i umiddelbar sammenhæng med sætningen 30.
its wording. The normal and natural meaning of the words must be established in the direct context of the sentence.
Først når det på grund af afvigelser mellem de forskellige sprogudgaver ikke er muligt ud fra bestemmelsens ordlyd at fortolke den klart og ensartet på det omtvistede punkt, skal bestemmelsen fortolkes under hensyn dels til formålet, dels til den almindelige opbygning af bestemmelsen 31.
30Only where, by reason of the divergences that exist between the versions of the text in different languages, it does not lend itself to a clear and uniform interpretation on the point in question must it be interpreted by reference to the purpose and the general scheme of the provisions.
Det forhold, at en gennemførelsesforordning ikke nævner en bestemt omstændighed, som er reguleret (på en anden måde) i grundforordningen, udgør ikke altid et utilsigtet retstomt rum 35.
The silence of an implementing regulation regarding a certain situation which is regulated (differently) in the basic regulation is not always a gap in the law contrary to the legislative scheme.
Tværtimod kan forskellen mellem teksten i grundforordning nr. 1493/1999 og i gennemførelsesforordning nr. 753/2002, alt efter bestemmelsens formål, også sigte mod netop at begrænse forbuddets anvendelsesområde.
35 Rather, the difference in the wording of the basic Regulation No 1493/1999 and the implementing Regulation No 753/2002 may also, according to the spirit and purpose of the rules, be intended to restrict the scope of the prohibition.
Den omstændighed, at oversættelse ikke er nævnt i artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 753/2002, er efter min opfattelse ikke rent tilfældig, men derimod en bevidst undladelse af at lade forbuddet i artikel 48 i forordning nr. 1493/1999 omfatte oversættelser og dermed en begrænsning af beskyttelsesomfanget af det i artikel 48 anførte forbud.
In my opinion, the failure to mention translation in Article 24(2) of Regulation No 753/2002 is not pure coincidence, but represents a deliberate decision not to include translations in the prohibition under Article 48 of Regulation No 1493/1999 and thus a restriction of the scope of the protection afforded by the prohibition under Article 48.
I denne henseende adskiller artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 753/2002, som er en gennemførelsesforordning 34, sig også fra — den i øvrigt ligelydende — artikel 48 i forordning nr. 1493/1999, som helt generelt forbyder vildledning med hensyn til alle typer af obligatoriske og fakultative angivelser og også
Article 24(2) of Regulation No 753/2002, which is an implementing regulation, 34 differs from the — otherwise identical — Article 48 of Regulation No 1493/1999, which prohibits in quite general terms the
31 — Dom af 21.11.1974, sag 6/74, Moulijn mod Kommissionen, Sml. s. 1287, præmis 10 og 11.
31 — Case 6/74 Moulijn v Commission [1974] ECR 1287, paragraphs 10 and 11.
32 — Dom af 24.6.1993, sag C-90/92, Tretter, Sml. I, s. 3569, præmis 11.
32 — Case C-90/92 Tretter [1993] ECR I-3569, paragraph 11.
En sådan fortolkning kan kun begrundes systematisk og teleologisk og tager hensyn til de traditionelle udtryks art. Foruden de
Such an interpretation can only be justified schematically and teleologically and takes account of the nature of the traditional
33 — Denne konstatering gælder ikke kun for den tyske sprogudgave, men f.eks. også for den slovenske, den engelske, den franske, den spanske og den italienske.
33 — This statement applies not only to the German language version, but also, for example, to the Slovenian, English, French, Spanish and Italian versions.
34 — Af henvisningen til retsgrundlaget for forordning nr. 753/2002 fremgår det entydigt, at denne er en gennemførelsesforordning til grundforordning nr. 1493/1999.
34 — It is clear from the mention of the legal basis of Regulation No 753/2002 that it is an implementing regulation for the basic Regulation No 1493/1999.
Retsgrundlaget for forordning nr. 753/2002 er nemlig EF-trak-taten og forordning nr. 1493/1999.
The legal basis of Regulation No 753/2002 is the EC Treaty and Regulation No 1493/1999.
I forbindelse med den bevidste udeladelse af oversættelse i forbuddet mod efterligning i artikel 24, stk. 2, i forordning nr. 753/2002 fremgår det klart, at kun anvendelsen af det beskyttede udtryk på dets eget sprog, dvs. på det registrerede originalsprog, kan være forbudt.
In connection with the deliberate omission of translations from the prohibition on imitation under Article 24(2) of Regulation No 753/2002, it is clear that only the use of the protected term in its own language, that is, in the registered original language, may be prohibited.
I forordning nr. 753/2002 anføres de beskyttede traditionelle udtryk i bilag III i form af en tabel, hvor man foruden de berørte vine og vinkategorien også udtrykkeligt har anført det berørte sprog, hvorpå det pågældende udtryk er beskyttet.
Regulation No 753/2002 lists the protected traditional terms in Annex III in the form of a table in which, alongside the wines concerned and the category of wine, express mention is also made of the language concerned in which the term in question is protected.
Når Kommissionen i sine argumenter vedrørende det tredje præjudicielle spørgsmål med rette henviser til, at beskyttelsen af den traditionelle betegnelse kun gælder for de vinkategorier 37(kvbd), der er nævnt i bilaget, kan der ikke gælde noget andet med hensyn til sprogene,
Where the Commission rightly points out in its submissions on the third question that the protection of traditional designations applies only to the categories of wine mentioned in the Annex 37 (quality wine psr), the same must apply to the languages,
Jeg vil endvidere gerne gøre opmærksom på, at artikel 24 i forordning nr. 753/2002 er en lex specialis for de supplerende traditionelle udtryk i forhold til artikel 48 i forordning nr. 1493/1999.
I would point out that Article 24 of Regulation No 753/2002 constitutes a special rule for other traditional terms vis-à-vis Article 48 of Regulation No 1493/1999.
I henhold til det almindelige retsprincip lex specialis derogat legi generali 38 har lex specialis forrang.
According to the general principle of ‘lex specialis derogat legi generali’ 38the special provision takes precedence.
Artikel 48 i forordning nr. 1493/1999 indeholder det
Article 48 of Regulation
36 — Dom af 25.6.2002, sag C-66/00, Dante Bigi, Sml.
36 — Judgment in Case C-66/00 Dante Bigi [2002] ECR I-5917, Opinion of Advocate General Léger in that case, point 50, to which the reference is made in the Opinion of Advocate General Mazák in Case C-132/05 Commission v Germany, pending before the Court, point 42.
I, s. 5917, generaladvokat Légers forslag til afgørelse af 9.10.2001 i denne sag, punkt 50, hvortil der henvises i general -advokat Mazáks forslag til afgørelse af 28.6.2007, sag C-132/05, Kommissionen mod Tyskland, der endnu verserer, punkt 42.
In support of the fact that the translation of a protected designation of origin is protected to the same extent as the registered protected designation of origin itself, Advocate General Mazák relies on the clear wording of Article 13(1) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (OJ 1992 No L 208, p.
Som begrundelse for, at oversættelsen af en beskyttet oprindelsesbetegnelse er beskyttet i samme omfang som den registrerede beskyttede oprindelses -betegnelse selv, har generaladvokat Mazák henvist til den entydige ordlyd af artikel 13, stk. 1, i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14.7.1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler (EFT L 208, s. 1), ophævet og erstattet af Rådets forordning (EF) nr. 510/2006 af 20.3.2006 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og fødevarer (EUT L 93, s. 12), som indeholder et udtrykkeligt oversættelsesforbud.
1), repealed and replaced by Council Regulation (EC) No 510/2006 of 20 March 2006 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs (OJ 2006 L 93, p. 12), which contains an express prohibition on translations.
37 — Kommissionens indlæg, punkt 24 og 27-29. Jf. tillige dom af 3.3.2005, sag C-283/02, Italien mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 40.
38 — See, for example, the Joined Opinion of Advocate General Geelhoed in Case C-221/00 Commission v Austria and Joined Cases C-421/00, C-426/00 and C-16/01 Sterbenz and Hang [2003] ECR I-1007, point 48, and his Opinion in Case C-99/01 Linhart and Biffl [2002] ECR I-9375, point 29.
38 — Jf. f.eks. generaladvokat Geelhoeds forslag til afgørelse af 4.7.2002, sag C-221/00, Kommissionen mod Østrig, og forenede sager C-421/00, C-426/00 og C-16/01, Sterbenz og Hang, Sml.
37 — Commission’s observations, paragraphs 24, 27-29.
I, s. 1007, punkt 48, samt hans forslag til afgørelse af 7.3.2002, sag C-99/01, Linhart og Biffl, Sml. I, s. 9375, punkt 29.
See also Case C-283/02 Italy v Commission, not published in the ECR, paragraph 40.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-285/06 forbudte angivelser, er det nærliggende, at de forbud, som den indeholder, ikke i strid med ophævelsen af forbudsprincippet må fortolkes udvidende i forhold til dens ordlyd.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-285/06 preclude expressly prohibited particulars, it is clear that the prohibition criteria contained therein may not be interpreted broadly, going beyond their wording, contrary to the reversal of the prohibition principle.
almindelige forbud mod vildledning for alle angivelser, der er mulige i henhold til forordningen.
No 1493/1999 contains the general prohibition on misleading consumers as regards all possible particulars under the regulation.
Artikel 24 i forordning nr. 753/2002 konkretiserer derimod på begrænsende vis forbuddet mod vildledning specielt for kun en enkelt kategori af angivelser, nemlig de supplerende traditionelle udtryk.
Article 24 of Regulation No 753/2002, on the other hand, specifies the prohibition on misleading consumers restrictively for just one category of particulars — other traditional terms.
En sådan fortolkning af Kommissionens gennemførelsesforordning nr. 753/2002 er også forenelig med grundforordning nr. 1493/1999.
Such an interpretation of the implementing Commission Regulation No 753/2002 is also consistent with the basic Regulation No 1493/1999.
En fortolkning under hensyntagen til bestemmelsens formål støtter også denne konklusion.
That conclusion is also supported by an interpretation in the light of the spirit and purpose of the rule.
Formålet med at indføre uregulerede »andre angivelser« som de supplerende traditionelle udtryk er at liberalisere lovgivningen om betegnelser gennem forbuddet mod misbrug 39.
The spirit and purpose of introducing unregulated ‘other particulars’ like other traditional terms is to liberalise the legislation on wine designations for the purposes of the prohibition on misuse.
Tilsigter forordningen selv således kun at forhindre udtrykkeligt
39If the regulation itself therefore seeks only to
39 — Dermed anvender forordningen et almindeligt offentligretligt strukturprincip, hvorefter den enkelte principielt har handlefrihed, så længe den konkrete handling ikke er udtrykkeligt forbudt.
39 — The regulation thus takes up a general structural principle of public law under which the individual enjoys freedom to act in principle provided the specific act is not expressly prohibited or forbidden.
Her kan der søges en forbindelse til det almindelige retsprincip nullum crimen sine lege certa, praevia, scripta et stricta. På grundlag af dette princip tages der nemlig i strafferetten og endvidere også i den offentlige ret hensyn til den begrænsningstanke, der stammer fra den enkeltes almindelige handlefrihed.
In this respect a link can be found with the general legal principle of ‘nullum crimen sine lege certa, praevia, scripta et stricta’ because in criminal law and also in public law that principle takes account of the idea of limitation stemming from the general freedom to act enjoyed by the individual.
I fællesskabsretten er den almindelige handlefrihed en del af de grundlæggende friheder, der betragtes som et middel til afværgelse af normafvigende adfærd fra alle offentlige organer i medlemsstaterne og principielt også fra fællesskabsinstitutionerne (jf. Müller-Graff, P.-C., »Die konstitutionelle Rolle der binnenmarktlichen Grundfreiheiten im neuen europäischen Verfassungsvertrag«, i: Köck, H.-F., Lengauer, A., Ress, G. (udg.), Europarecht im Zeitalter der Globalisierung: Festschrift für Peter Fischer, Wien, 2004, s. 373.
In Community law the general freedom to act is regarded as one of the fundamental freedoms which are regarded as a means of defence against unlawful conduct by all the Member States’ public authorities and in principle also the organs of the Community (see Müller-Graff, P.-C., ‘Die konstitutionelle Rolle der binnenmarktlichen Grundfreiheiten im neuen europäischen Verfassungsvertrag’, in: Köck, H.-F., Lengauer A., Ress G. (ed.), Europarecht im Zeitalter der Globalisierung: Festschrift für Peter Fischer, Vienna, 2004, p. 373.