natgillin/translations-raw huggingface dataset:
25 — Dom af 12.12.1972, forenede sager 21/72-24/72, International Fruit Company m.fl., Sml. 1972, s. 295, org.ref.: Rec. s. 1219, præmis 10 ff.
25 — Joined Cases 21/72, 22/72, 23/72 and 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraph 10 et seq.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 fastlagt i traktaten.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06
Ligeledes afviste Domstolen i en lignende sag en forpligtelse til at overholde konventionen om meddelelse af europæiske patenter, undertegnet i München den 5. oktober 1973 29, selv om gennemførelsen af den ved direktiv 98/44 30, som sagen drejede sig om, var blevet delvist harmoniseret 31.
Moreover, in a case with similar facts the Court ruled that the Convention on the Grant of European Patents, signed at Munich on 5 October 1973, was not binding, 29 even though Directive 98/44, 30 under examination in that case, had partially harmonised implementation of that convention. 31
I modsætning til, hvad der gælder for handelspolitikken, eksisterer der i det foreliggende tilfælde ikke allerede i henhold til traktaten nogen enekompetence for Fællesskabet til at fastsætte regler for udtømning i havet af skadelige stoffer fra skibe.
Unlike in the case of trade policy, in the present case the Community has no exclusive competence under the Treaty to lay down rules on the discharge by ships of pollutants into the sea.
Denne kompetence — uanset om det er artikel 80, stk. 2, EF, transportpolitik, eller artikel 175 EF, miljøpolitik 26 — er snarere af konkurrerende natur, dvs. at den forbliver hos medlemsstaterne, så længe og i det omfang Fællesskabet ikke udøver den 27.
This competence — either under Article 80(2) EC concerning transport policy or Article 175 EC concerning policy on the environment 26 — is instead competitive in nature, that is to say, it remains with the Member States so long and in so far as it is not exercised by the Community.
Ganske vist har Fællesskabet senest udøvet denne kompetence med vedtagelsen af direktiv 2005/35, men det kan ikke antages, at de beføjelser, medlemsstaterne har på dette område, dermed er gået helt over til Fællesskabet, idet direktivet ifølge dets artikel 1, stk. 2, kun fastsætter en minimumsstandard, som det er tilladt medlemsstaterne at gå ud over, blot det er i overensstemmelse med folkeretten.
27 Although the Community exercised this competence at the latest when it adopted Directive 2005/35, it should not be concluded that it thereby assumed the relevant areas of competence of the Member States in their entirety since, according to its Article 1(2), the directive merely lays down a minimum standard beyond which the Member States may go, subject to international law.
Derudover er det ikke gjort gældende, at Fællesskabet i forbindelse med Marpol 73/78 optræder som efterfølger for medlemsstaterne, eller at en sådan optræden er blevet godkendt af de øvrige kontraherende parter, således som det var tilfældet ved GATT.
Furthermore, it has not been submitted that the Community acted as the successor to the Member States in connection with Marpol 73/78 or that such action was agreed to by the other parties, as in the case of GATT.
Fællesskabet har kun observatørstatus i IMO, under hvis kompetence Marpol 73/78 hører.
The Community has merely observer status at the IMO, within the competence of which Marpol 73/78 falls.
Derfor kan en forpligtelse for Fællesskabet til at overholde Marpol 73/78 ikke begrundes med, at det har overtaget medlemsstaternes beføjelser.
Therefore, it cannot be validly argued that the Community is bound by Marpol 73/78 on the ground that it has assumed powers of the Member States.
Overtagelsen af de handelspolitiske beføjelser, som det drejede sig om ved GATT-aftalen, var udtrykkeligt
26 — See the Opinion delivered by Advocate General Mazák on 28 June 2007 in Case C-440/05 Commission v Council [2007] ECR I-9097, point 65.
29 — Dommen i sagen Nederlandene mod Parlamentet og Rådet, nævnt i fodnote 21, præmis 52.
29 — Netherlands v Parliament and Council, cited in footnote 21, paragraph 52.
26 — Jf. generaladvokat Mazáks forslag til afgørelse af 28.6.2007, dom af 23.10.2007, sag C-440/05, Kommissionen mod Rådet, Sml. I, s. 9097, punkt 65.
27 — See Case 22/70 Commission v Council (‘AETR’) [1971] ECR 263, paragraphs 17 and 18, and Opinion 1/03 (Lugano Convention) [2006] ECR I-1145, paragraph 114 et seq.
30 — Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/44/EF af 6.7.1998 om retlig beskyttelse af bioteknologiske opfindelser, EFT L 213, s. 13.
30 — Directive 98/44/EC of the European Parliament and of the Council of 6 July 1998 on the legal protection of biotechnological inventions (OJ 1998 L 213, p. 13).
Som de fleste procesdeltagere har gjort gældende allerede under den skriftlige forhandling, er det muligt, at Marpol 73/78 gennem havretskonventionen er blevet inkorporeret i fællesskabsretten som bedømmelseskriterium.
As most of the parties submitted in the written procedure, Marpol 73/78 may have been incorporated as a test standard into Community law by the Convention on the Law of the Sea.
I henhold til artikel 300, stk. 7, EF er aftaler, der indgås på betingelserne i denne artikel, bindende for Fællesskabets institutioner og for medlemsstaterne.
Under Article 300(7) EC, agreements concluded under the conditions set out in that article are to be binding on the institutions of the Community and on Member States.
Havretskonventionen er undertegnet af Fællesskabet og derpå godkendt ved afgørelse 98/392.
The Convention on the Law of the Sea was signed by the Community and subsequently approved by Decision 98/392.
Det følger af fast retspraksis, at konventionens bestemmelser fremover udgør en integrerende del af Fællesskabets retsorden 32.
It follows, according to settled caselaw, that the provisions of that convention now form an integral part of the Community legal order. 32
Dette anbringende er overraskende i betragtning af Domstolens hidtidige praksis.
In view of the Court’s previous caselaw, this submission is surprising.
Særlig bemærkelsesværdig er dommen i sagen Poulsen og Diva Navigation, hvor det drejede sig om, hvorvidt der over for den danske kaptajn på et skib, som var registreret i Panama, i en straffesag kunne gøres et fangstforbud gældende, der var fastsat i en fiskeriforordning. I dommen henviste Domstolen til havretskonventionen, allerede før den trådte i kraft, som et udtryk for den folkeretlige sædvaneret, for at fastslå, at skibet udelukkende hørte under flagstaten 35, og for at udelukke, at fangstforbuddet kunne anvendes på dette skib i den eksklusive økonomiske zone og søterritoriet 36.
Particularly worthy of note is the judgment in Poulsen and Diva Navigation, the issue in which was whether a prohibition on fishing laid down in a Community fisheries regulation could be invoked in criminal proceedings as against the Danish master of a Panamanian-regis-tered vessel.
Domstolen anerkendte således allerede i princippet, at borgerne kan påberåbe sig regler, der er fastsat i havretskonventi-
36 Therefore, the Court already acknowledged in principle that individuals can rely on rules laid down in the Convention on the Law of the Sea. At the
34 — Dom af 30.9.1987, sag 12/86, Demirel, Sml. s. 3719, præmis 14, Racke-dommen, nævnt i fodnote 23, præmis 31, samt IATA og ELFAA-dommen, nævnt i fodnote 13, præmis 39.
34 — Case 12/86 Demirel [1987] ECR 3719, paragraph 14; Racke, cited in footnote 23, paragraph 31; and IATA and ELFAA, cited in footnote 13, paragraph 39.
35 — Dommen i sagen Poulsen og Diva Navigation, nævnt i fodnote 22, præmis 13 og 15.
35 — Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 22, paragraphs 13 and 15.
36 — Dommen i sagen Poulsen og Diva Navigation, nævnt i fodnote 22, præmis 25.
36 — Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 22, paragraph 25.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 onen. Sagsøgerne har under den mundtlige forhandling med rette understreget, at det ville være aldeles uforståeligt, hvis de blev berøvet denne mulighed, efter at havretskonventionen var trådt i kraft.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 hearing the claimants correctly pointed out that it would be completely incomprehensible if they were to be deprived of this opportunity after the Convention on the Law of the Sea had entered into force.
Et vigtigt motiv for Rådet synes at ligge i, at tredjelande, efter hvad Rådet ved, ikke anvender havretskonventionen inden for national ret.
An important motivating factor for the Council appears to lie in the fact that nonmember countries do not, to its knowledge, apply the Convention on the Law of the Sea in their national law.
Navnlig undgår man i almindelighed at lade domstolene afklare spørgsmål om fortolkning af havretskonventionen.
It submits, in particular, that clarification by the courts of matters relating to interpretation of the Convention on the Law of the Sea is generally avoided.
Men selv om dette anbringende skulle være rigtigt, ville det ikke uden videre være til hinder for en anvendelse inden for fællesskabsretten 40.
Even if this submission were correct, it would not automatically preclude application in Community law.
Tværtimod skal havretskonventionen undersøges.
40Instead, the Convention on the Law of the Sea must be examined.
Heller ikke retspraksis efter havretskonventionens ikrafttræden rummer noget, der tyder herpå.
Nor does the caselaw since the entry into force of the Convention on the Law of the Sea contain any indications to that effect.
Således udledte Domstolen flagstaters folkeretlige ansvar af havretskonventionens artikel 94 37og afgrænsede for nylig det geografiske anvendelsesområde for sjette momsdirektiv 38ved hjælp af reglerne om staters højhedsrettigheder i de forskellige havzoner 39.
Thus, for example, the Court has derived the liability of flag States under international law from Article 94 of the Convention on the Law of the Sea 37 and recently defined the territorial scope of the Sixth VAT Directive 38on the basis of the rules on States’ sovereign rights in the different sea areas.
Disse regler er atter af interesse også i den foreliggende sag.
39 These rules are also once more of interest in the present case.
Hvad havretskonventionens art og opbygning angår understreger især Rådet sin orientering mod globale spørgsmål, som skal reguleres på mellemstatsligt niveau og efter gensidighedsprincippet.
With regard to the nature and broad logic of the Convention on the Law of the Sea, the Council, in particular, emphasises its focus on global matters to be regulated at international level and in accordance with the principle of reciprocity.
Desuden drejer det sig ifølge Rådet om territoriale spørgsmål og de funktioner, der tilkommer staterne som sådanne.
It contends that territorial questions and the functions assigned to States per se are also involved.
Endelig fastsætter havretskonventionen forskellige procedurer til bilæggelse af tvister, som giver de kontraherende stater en vis fleksibilitet.
Finally, the Convention on the Law of the Sea provides for a variety of dispute resolution procedures which confer on the contracting States a degree of flexibility.
Domstolen har i disse tilfælde imidlertid hverken undersøgt havretskonventionens art og opbygning eller fastslået, om de her omhandlede bestemmelser ud fra et indholdsmæssigt synspunkt fremstår som ubetingede og tilstrækkeligt præcise.
In those cases, however, the Court did not examine either the nature or the broad logic of the Convention on the Law of the Sea or establish whether the provisions here in question are, as regards their content, unconditional and sufficiently precise.
Derfor skal disse indvendinger mod at anvende bestemmelser i havretskonventionen undersøges i den foreliggende sag.
It is therefore necessary to examine the objections to the application of the provisions of the Convention on the Law of the Sea in this case.
37 — Dom af 28.4.2005, sag C-410/03, Kommissionen mod Italien, Sml. I, s. 3507, præmis 53 f.
37 — Case C-410/03 Commission v Italy [2005] ECR I-3507, paragraphs 53 and 54.
Kort sagt tager anbringendet sigte på at overføre retspraksis vedrørende de særlige træk ved GATT- og WTO-aftalerne på havretskonventionen.
In brief, the submission seeks to apply the caselaw on the particular nature of the GATT and WTO Agreements to the Convention on the Law of the Sea.
Ifølge den fjerde betragtning til havretskonventionen har denne til formål at oprette en objektiv »retsorden for havene og
However, the argument concerning reciprocity in particular is at odds with the nature of the Conven-
de kontraherende stater har i henhold til havretskonventionens artikel 280, til frit at aftale proceduren for bilæggelse af en tvist med hinanden 41.
41 tion on the Law of the Sea as a ‘constitution of the sea’, which was repeatedly put forward at the hearing.
oceanerne, som vil lette det internationale samkvem, og fremme deres fredelige anvendelse, den rimelige og effektive anvendelse af deres ressourcer […]«.
According to the fourth recital in its preamble, the Convention seeks to establish an objective ‘legal order for the seas and oceans which will facilitate international communication, and will promote the peaceful uses of the seas and oceans, the equitable and efficient utilisation of their resources …’.
I modsætning til hvad der til dels er gjort gældende, er »fleksibiliteten«, eller rettere sagt muligheden for at vælge proceduren for bilæggelse af en tvist slet ikke noget indicium for fleksibiliteten af de øvrige bestemmelser i havretskonventionen.
Contrary to what is argued by some, the ‘flexibility’, or rather the possibility, of choosing the dispute-settlement procedure is by no means an indication of the flexibility of the other provisions of the Convention on the Law of the Sea.
Hverken reglerne om tvistbilæggelse eller nogen anden bestemmelse i havretskonventionen giver generelt de kontraherende stater en fleksibilitet eller muligheder for at fravige konventionens bestemmelser.
Neither the rules on dispute settlement nor any other provision of the Convention on the Law of the Sea provide the contracting States, in general terms, with flexibility or opportunities to derogate from the rules of the Convention.
Referencen til fredelig anvendelse er netop også henvendt til borgere, der deltager i søtransport.
The reference to peaceful use is directed precisely also at individuals involved in maritime transport.
Dette understreges af reglerne om den ikke-militære skibsfart. Den drives mest af private, som har en vital interesse i, at staterne respekterer de i havretskonventionen fastsatte regler om søtransport.
This is emphasised by the rules on non-military shipping.
Dette gælder f.eks. for de regler, der skal behandles i det følgende, om uskadelig passage, men også mere generelt for regler om beføjelser i forbindelse med den forurening, der udgår fra skibe.
This is true, for example, of the rules on innocent passage, which will be addressed below, but also more generally of the rules on competence relating to shipsource pollution.
Havretskonventionen er således et kriterium for lovligheden af fællesskabsorganernes adfærd.
The Convention on the Law of the Sea therefore constitutes the criterion for the legality of the actions of Community institutions.
Hvorvidt borgerne kan påberåbe sig den, kan derfor kun udledes af selve den enkelte relevante bestemmelse.
The degree to which individuals can rely on it can consequently be determined solely on the basis of each respective relevant provision.
Den skal ud fra et indholdsmæssigt synspunkt være ubetinget og tilstrækkeligt præcis.
Such provisions must, as regards their content, be unconditional and sufficiently precise.
Derimod drejer det første spørgsmål sig om de ordninger, som rammes af artikel 4 og artikel 5, stk. 2, i direktiv
Rather, the first question concerns the rules which Article 4 and Article 5(2) of Directive 2005/35 lay
41 — Jf. Kupferberg-dommen, nævnt i fodnote 40, præmis 20, om særlige institutionelle rammer for opfyldelse af en aftale.
41 — See Kupferberg, cited in footnote 40, paragraph 20, on special institutional frameworks for the implementation of an agreement.
Mulighederne for at bilægge tvister på grundlag af havretskonventionen hindrer ikke Domstolen i at anvende konventionens bestemmelser for at undersøge lovligheden af den afledte fællesskabsret.
The dispute-settlement schemes provided for by the Convention on the Law of the Sea do not prevent the Court from referring to the provisions of the Convention to examine the legality of secondary Community law.
Disse regler giver nemlig ikke andre institutioner nogen eksklusiv kompetence til at fortolke havretskonventionen.
These rules do not establish exclusive competence on the part of other institutions to interpret the Convention on the Law of the Sea.
Tværtimod er eksklusiv kompetence udelukket på grund af den af Rådet fremhævede frihed, som
On the contrary, the freedom of the contracting States, emphasised by the Council, to agree on dispute-settlement procedure freely amongst themselves pursuant
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-308/06 forudsætter, at den berørte stat har ret til at pålægge den slags udtømninger på åbent hav sanktioner.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-308/06 tled to impose penalties for such discharges on the high seas.
2005/35 vedrørende al forurening, der udgår fra skibe i stræder, i den eksklusive økonomiske zone og på åbent hav, uanset om de sejler under fællesskabsflag eller ikke. Domstolen har allerede anerkendt, at lovgivningskompetencen i disse zoner, dvs. uden for medlemsstaternes højhedsområde, skal fastlægges efter havretskonventionen 42.
down concerning all shipsource pollution in straits, in the exclusive economic zone or on the high seas, regardless of whether or not the ships involved are flagged to a Member State.
De ordninger, der er relevante for det første spørgsmål, rammes af havretskonventionens artikel 87, artikel 89 og artikel 218, stk. 1, artikel 55, artikel 58 og artikel 211, stk. 5, samt artikel 42, stk. 1, litra b).
42 The rules relevant to the first question are laid down in Articles 87, 89, 218(1), 55, 58, 211(5) and 42(1)(b) of the Convention on the Law of the Sea.
I henhold til havretskonventionens artikel 58, stk. 1, gælder princippet om skibsfartens frihed også i den eksklusive økonomiske zone.
Under Article 58(1) of the Convention on the Law of the Sea, the freedom of navigation applies also in the exclusive economic zone.
Kyststatens statslige suverænitet over denne zone er kun funktionel og i henhold til havretskonventionens artikel 55 begrænset til de beføjelser, som havretskonventionen giver den 44.
The sovereignty of the coastal State over this zone is functional and under Article 55 of the Convention on the Law of the Sea is limited to the competence conferred on it by that convention.
I henhold til artikel 211, stk. 5, kan kyststaterne for så vidt angår deres eksklusive økonomiske zoner med henblik på den i havretskonventionens afsnit 6 omhandlede håndhævelse og til forebyggelse, begrænsning og kontrol af forurening fra fartøjer, udstede love og forskrifter. Disse skal være i overensstemmelse med og iværksætte almindeligt accepterede internationale regler og normer fastsat af den kompetente internationale organisation eller ved en almindelig diplomatisk konference.
44 Under Article 211(5), coastal States, for the purpose of enforcement as provided for in Section 6 of the Convention on the Law of the Sea, may in respect of their exclusive economic zones adopt laws and regulations for the prevention, reduction and control of pollution from vessels which conform and give effect to generally accepted international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
På det åbne hav er skibsfartens frihed sikret ved artikel 87, stk. 1, litra a).
Article 87(1)(a) guarantees freedom of navigation on the high seas.
Artikel 89 forbyder principielt staterne at underlægge nogen del af det åbne hav deres suverænitet. Men hvis et skib frivilligt befinder sig i en stats havn eller ved en stats offshore terminal, kan denne stat i henhold til artikel 218, stk. 1, foretage undersøgelser.
Article 89 prohibits States in principle from subjecting any part of the high seas to their sovereignty.
Såfremt beviset berettiger hertil, kan havnestaten indlede retsforfølgning med hensyn til enhver udtømning fra dette fartøj uden for denne stats indre farvande, søterritorium eller eksklusive økonomiske zone.
Where the evidence so warrants, the harbour State may institute proceedings in respect of any discharge from that vessel outside the internal waters, territorial sea or exclusive economic zone of that State, on condition that the discharge violates applicable international rules and standards established through the competent international organisation or general diplomatic conference.
42 — Dommen i sagen Aktiebolaget NN, nævnt i fodnote 39, præmis 59.
42 — Aktiebolaget NN, cited in footnote 39, paragraph 59.
Stræder, der benyttes i international sejlads, er på grund af denne funktion underlagt særlige bestemmelser i havretskonventionens kapitel III.
By reason of this function, straits used for international navigation are subject to special provisions set out in Part III of the Convention on the Law of the Sea.
I henhold til artikel 42, stk. 1, litra b), kan strædestater udstede love og forskrifter vedrørende transitpassage gennem stræder med hensyn til bl.a. forureningsforebyggelse, -begrænsning og -kontrol, ved at iværksætte gældende internationale regler vedrørende udtømning af olie, olieaffald og andre skadelige stoffer i strædet.
Under Article 42(1)(b), States bordering straits may adopt laws and regulations relating to transit passage through straits in respect of, inter alia, the prevention, reduction and control of pollution, by giving effect to applicable international regulations regarding the discharge of oil, oily wastes and other noxious substances in the strait.
43 — Imidlertid udnyttes denne kompetence åbenbart endnu ikke eller kun sjældent i staternes praksis, og det synes omstridt, om den anerkendes som folkeretlig sædvaneret.
43 — However, this competence appears not yet or rarely to be utilised fully in practice between States and whether it is recognised as international customary law would appear to be a matter of dispute.
Det kan således klart udledes af disse bestemmelser, at Fællesskabet i sin udøvelse af de beføjelser, det har overtaget fra medlemsstaterne, har ret til i de her berørte havzoner at indføre sanktioner for udtømninger, når de strider mod de alment anerkendte internationale regler.
Consequently, it is clear from these provisions that the Community, in the exercise of the powers assumed by Member States, may lay down penalties for discharges into the sea areas here in issue where they infringe generally recognised international rules.
Disse bestemmelser er dog ikke ubetingede, for så vidt som de forudsætter udstedelsen af tilsvarende internationale standarder.
These provisions are not unconditional in so far as they require the adoption of corresponding international standards.
Men Kommissionen fremhæver med rette, at denne betingelse er opfyldt af Marpol 73/78.
However, the Commission correctly points out that this condition is satisfied by Marpol 73/78.
Som det navnlig fremgår af betragtning 2 til direktiv 2005/35 og af dettes artikel 1, stk. 1, tænkes der med de alment anerkendte internationale regler på forskrifterne i Marpol 73/78.
As is clear in particular from recital (2) in the preamble to Directive 2005/35 and from Article 1(1) thereof, the generally recognised international rules are the requirements laid down in Marpol 73/78.
Og ingen af procesdeltagerne har hævdet, at disse forskrifter ikke er tilstrækkeligt klare og ubetingede.
None of the parties contends that these requirements are not sufficiently clear and unconditional.