natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da denne ordning navnlig skal tilpasse sig og følge de hurtige ændringer på det omhandlede marked, er dens funktion undergivet bestemte generelle bestemmelser, der indebærer, at de myndigheder, som skal anvende ordningen, har en vid skønsmargen.
In particular, as that system is supposed to adjust and react to rapid developments on the market concerned, its functioning is subject to certain general provisions implying a wide discretion on the part of the authorities entrusted with its application.
Dette gælder navnlig med hensyn til del IV i RES vedrørende HIA’s beføjelser med hensyn til skøn og anbefalinger vedrørende den risikoforskel, der kan udløse RES-udbetalingerne.
That is true, in particular, for part IV of the RES, on the assessment and recommendation of the HIA concerning the existence of a risk differential capable of activating the RES payments.
Heraf følger, i overensstemmelse med fastlæggelsen af rækkevidden af den administrative og retlige kontrol som nævnt i præmis 220-221 ovenfor, at den kontrol, Kommissionen skal udøve i den forbindelse, med hjemmel i artikel 87 EF, sammenholdt med artikel 86, stk. 2 og 3, EF, navnlig med hensyn til nødvendigheden af en anmeldt ordning nødvendigvis er begrænset til en efterprøvelse af, dels om ordningen hviler på økonomiske og faktuelle forudsætninger, der er åbenbart fejlagtige, dels om ordningen er åbenbart uegnet til at nå de formål, der forfølges.
It follows that, in accordance with the definition of the scope of administrative and judicial review set out at paragraphs 220 and 221 above, the Commission’s review in that regard, which has the joint basis of Article 87 EC and Article 86(2) and (3) EC, in particular as regards the necessity of the notified system, is necessarily limited to ascertaining whether, first, the system is founded on economic and factual premisses which are manifestly erroneous and whether, second, the system is manifestly inappropriate for achieving the objectives pursued.
Inden for rammerne af denne kontrol må det for det første dels undersøges, om de markedsbrister, som medlemsstaten har påberåbt sig som berettigelse for indførelsen og beskyttelsen af den omhandlede SIEG-opgave, er tilstrækkeligt troværdige, dels vurderes, om Kommissionen med rimelighed kunne anse en ordning som RES, på grund af selve dens beskaffenhed, for nødvendig og egnet til at løse de nævnte problemer.
Within the framework of that review, it is appropriate first of all to examine whether the market dysfunctions on which the Member State relies in order to justify the establishment and protection of the SGEI mission in question were sufficiently plausible and also to assess whether the Commission could reasonably consider that a system such as the RES was by nature necessary and appropriate in order to resolve the problems referred to.
Det påhviler dernæst Retten at efterprøve, om Kommissionens bedømmelse i den foreliggende sag af disse to punkter er begrundet i de aktuelle vilkår og den sandsynlige udvikling af det irske AMP-marked, som de fremstod på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede beslutning, på baggrund af alle de oplysninger, Kommissionen rådede over, eller med rimelighed kunne råde over.
It is then for the Court to ascertain whether, in this case, the Commission’s assessment on those points is well founded by reference to current conditions and probable developments in the Irish PMI market as they appeared at the time of adoption of the contested decision in the light of all the information which the Commission had, or ought reasonably to have had, at its disposal.
Hvad navnlig angår rækkevidden af Kommissionens kontrol kan den i overensstemmelse med det ovenfor i præmis 220-222 anførte ikke erstatte medlemsstaten
As regards, in particular, the extent of the Commission’s review, in accordance with what is set out at paragraphs 220 to 222 above, the Commission cannot take the
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN i udøvelsen af den vide skønsbeføjelse, der alene tilkommer denne.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION place of the Member State in the exercise of the wide discretion which the latter enjoys.
I modsætning til, hvad sagsøgerne tilsyneladende hævder, har Kommissionen i forbindelse med kontrollen af nødvendigheden ikke beføjelse til, på grundlag af de oplysninger, der er til rådighed, at kontrollere, dels om markedet ganske rigtigt vil udvikle sig på en bestemt måde, dels om anvendelsen af de forskriftsmæssige midler, der er fastsat i den anmeldte ordning, af denne årsag på et bestemt tidspunkt bliver uundværlig for at sikre opfyldelsen af den pågældende SIEG-opgave.
Thus, contrary to what the applicants appear to suggest, in assessing whether the measure in question is necessary, the Commission has no power to ascertain, on the basis of the available data, whether the market might actually develop in a certain way and whether the application of the regulatory instruments envisaged by the notified system will thereby become indispensable, at a given moment, to ensure the achievement of the SGEI mission in question.
Kontrollen af nødvendigheden forudsætter ikke, at Kommissionen er overbevist om, at medlemsstaten, henset til de aktuelle eller fremtidige markedsvilkår, ikke kan undlade at anvende de anmeldte foranstaltninger, men er begrænset til en undersøgelse af, om der under medlemsstatens udøvelse af den vide skønsbeføjelse er begået en åbenbar fejl i forbindelse med måden, hvorpå det sikres, at SIEG-opgaven kan opfyldes på acceptable økonomiske vilkår (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Nederlandene, nævnt i præmis 99 ovenfor, præmis 58, og Albany-dommen, nævnt i præmis 101 ovenfor, præmis 107 og 111).
In effect, the review of necessity does not require that the Commission be convinced that the Member State, in the light of present or future market conditions, cannot abandon the notified measures, but is limited to ascertaining whether there has been a manifest error in the exercise of the wide discretion of the Member State as regards the way of ensuring that the SGEI mission may be achieved under economically acceptable conditions (see, to that effect, Commission v Netherlands, paragraph 99 above, paragraph 58, and Albany, paragraph 101 above, paragraphs 107 and 111).
Rettens efterprøvelse er så meget desto mere begrænset, når Kommissionens bedømmelse vedrører komplicerede, økonomiske forhold (jf. præmis 220 og 221 ovenfor).
That review by the Court must be even more restricted because the Commission’s assessment relates to complex economic facts (see paragraphs 220 and 221 above).
Rettens kontrol er begrænset til at efterprøve, om det er åbenbart, at disse foranstaltninger er uegnede i forhold til det formål, der forfølges (jf. analogt dommen i sagen Boehringer mod Rådet og Kommissionen, nævnt i præmis 118 ovenfor, præmis 73 og 74).
In effect, such review by the Court must be limited to determining whether those measures are manifestly inappropriate by reference to the objective pursued (see, by analogy, Boehringer v Council and Commission, paragraph 118 above, paragraphs 73 and 74).
Det følger af det ovenstående, at Kommissionen ikke har begået en åbenbar skønsfejl ved ikke at kræve, at Irland dokumenterer, at RES er uundværlig for at sikre opfyldelsen af AMP-forpligtelserne.
It follows from the foregoing that the Commission did not make a manifest error of assessment by not requiring that Ireland demonstrate that the RES was indispensable in order to ensure compliance with the PMI obligations.
Følgelig må sagsøgernes argument om, at RES skal være uundværlig, og at Kommissionen ikke har iagttaget rækkevidden af den kontrol, den skal udøve i denne sammenhæng, forkastes.
The Court must therefore reject the applicants’ argument that the RES must be indispensable and that the Commission misunderstood the scope of the review which it must carry out in that regard.
3) Om risikoudvælgelsen på det irske AMP-marked
(3) The presence of risk selection on the Irish PMI market
På baggrund af det ovenstående skal det — først generelt, dernæst henset til de særlige vilkår på det irske AMP-marked — undersøges, om Kommissionen gyldigt kunne anse RES for et nødvendigt middel til korrektion på et AMP-marked, der er undergivet forpligtelser om åben adgang, fælles takstfastsættelse, livsvarig dækning og minimumsydelser.
In the light of the foregoing, the Court must examine — first of all from a general viewpoint and then by reference to the particular conditions on the Irish PMI market — whether the Commission was entitled to consider that the RES constituted a necessary corrective in a PMI market subject to obligations of open enrolment, community rating, lifetime cover and minimum benefits.
I denne forbindelse skal det navnlig efterprøves, om Kommissionen har lagt forhold til grund, der tilstrækkeligt dokumenterer, at et AMP-marked med fælles takstfastsættelse er udsat for en fare for risikoudvælgelse, og om den med rimelighed kunne forvente, at denne situation kan gøre dette marked ustabilt.
In that regard, it is appropriate to ascertain in particular whether the Commission relied on evidence which enabled it to demonstrate to the requisite standard that a PMI market with community rating was in danger of risk selection and whether it could reasonably consider that that situation might upset the balance of that market.
— Om de generelle, økonomiske forudsætninger
— General economic premisses
Hvad angår faren for en aktiv risikoudvælgelse har parterne ikke bestridt, at en ny aktør på AMP-markedet, såsom BUPA Ireland i 1997, har en interesse i at søge kunder med en begrænset risiko med henblik på at minimere selskabets økonomiske risiko og styrke dets stadig skrøbelige position på markedet.
As regards the existence of a danger of active risk selection, the parties are agreed that a new entrant on to the PMI market, such as BUPA Ireland in 1997, has an interest in seeking a low-risk customer base in order to minimise its economic risks and to reinforce what is still a fragile position on the market.
Dette forholder sig navnlig således, når der er tale om et marked med en konkurrencemæssig struktur, der er kraftigt kendetegnet ved den situation, der forelå før liberaliseringen, og ved en vis passivitet blandt forbrugerne, hvoraf størstedelen var tilsluttet den tidligere
That is particularly so in the case of a market whose competitive structure still shows significant traces of the situation preceding its liberalisation and of a certain inertia on the part of consumers, the majority of whom are affiliated to the former monopoly operator, such as the
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN monopolindehaver, såsom VHI i den foreliggende sag.
VHI in this case.
Som sagsøgerne selv har påpeget, udgør navnlig de unge og sunde kunder under disse omstændigheder en vigtig gruppe af nye kunder, der særligt vil være målet for en ny aktør på AMP-markedet, med tilbud om lavere takster end dem, der tilbydes af de øvrige private sygeforsikringsselskaber på markedet.
As the applicants themselves observe, young, healthy customers, in particular, constitute a significant group of new customers that is particularly likely to be targeted by a new entrant to the PMI market offering them lower rates than those offered by the other PMI insurers.
I denne forbindelse har sagsøgerne ikke tilstrækkeligt præcist og udførligt bestridt den opfattelse, hvorefter denne tendens til at søge de lavere risici styrkes af forpligtelsen til fælles takstfastsættelse.
In that regard, the applicants have not disputed, with sufficient accuracy and in sufficient detail, the theory that that tendency to seek lower risks is reinforced by the community rating obligation.
Det er imidlertid ubestridt, at private sygeforsikringsselskaber under hensyn til denne forpligtelse ikke fuldt ud frit, ved hjælp af større præmier, kan udligne den større økonomiske risiko, som AMP-dækningen af en ældre eller syg person indebærer, og som forsikringsgiveren ikke kan afvise på grund af forpligtelsen til åben adgang.
It is common ground that, because of that obligation, a PMI insurer is not entirely free to balance, by charging of higher premiums, the greater economic risk in providing PMI cover to an elderly or sick person whom the insurer cannot refuse owing to the open enrolment obligation.
Dels er det private sygeforsikringsselskab, da der ikke er mulighed for fastsættelse af takster ud fra den forsikredes risiko, tvunget til at tilbyde de samme AMP-dækninger på de samme takstmæssige vilkår til alle medlemmerne, uagtet deres alder, køn og helbredstilstand (section 7 i 1994 Health Insurance Act som ændret), og på denne måde foretage en krydssubsidiering af præmier mellem de forskellige forsikrede risici.
First, as the PMI insurer is unable to set its premiums on the basis of the risk insured, it is required to offer the same PMI cover, on the same conditions as regards rates, to all insured persons, independently of their age, sex and state of health (section 7 of the Health Insurance Act, 1994, as amended) and thus to cross-subsidise premiums between the different risks insured.
Dels kan det private sygeforsikringsselskab heller ikke tilbyde AMP-dækninger til præmier, der er fastsat ud fra den største risiko, selskabet skal dække, idet det ellers ikke vil kunne tiltrække de unge og sunde kunder, hvilke kunder er væsentlige for den økonomiske balance i en ordning med krydssubsidiering af præmier.
Second, the PMI insurer is also unable to offer PMI cover at premiums fixed according to the highest risk that it is required to cover, as otherwise it will no longer be capable of attracting young, healthy customers, when they are essential for its economic equilibrium in a system of cross-subsidised premiums.
Sagsøgerne har ikke gjort konkrete forhold gældende, der kan anfægte denne beskrivelse af den aktive risikoudvælgelse på et AMP-marked med fælles takstfastsættelse.
The applicants have not relied on any specific evidence capable of invalidating that description of the phenomenon of active risk selection in a PMI market with community rating.
I denne henseende har sagsøgerne blot i det væsentlige påberåbt sig de private sygeforsikringsselskabers mulighed for at segmentere markedet ud fra risikoen ved at fastlægge indholdet af AMP-dækningerne, og ved at fastsætte størrelsen af præmierne med henblik på at kunne kompensere de »dårlige« risici med højere præmier.
In that regard, the applicants essentially confined themselves to invoking the possibility for PMI insurers to segment the market according to risk by defining the terms of PMI insurance and fixing the amount of the premiums in order to be able to offset the ‘bad’ risks by higher premiums.
Det skal dog bemærkes, at argumentet om de private sygeforsikringsselskabers kontraktfrihed, af de grunde, der er gengivet ovenfor i præmis 229 og 231, ikke kan tiltrædes.
However, it must be borne in mind that, for the reasons set out at paragraphs 229 and 231 above, the argument relating to the contractual freedom of PMI insurers cannot be upheld.
Desuden er Retten af den opfattelse, at dette argument derimod nærmere bekræfter, at der foreligger en større risiko for udvælgelse af »gode« risici på et AMP-marked med fælles takstfastsættelse, da argumentet i praksis indebærer, at de private sygeforsikringsselskaber lovligt forsøger at kompensere for virkningen af forbuddet mod takstfastsættelse ud fra den forsikredes risiko i form af en særlig fastlæggelse af AMP-dækningen og i form af en fastsættelse af præmier, der svarer til de forskellige forsikringsgruppers behov.
Furthermore, the Court considers that, on the contrary, that argument tends rather to confirm the existence of an increased risk of the selection of ‘good’ risks in a PMI market with community rating, in that it implies that, in practice, PMI insurers will seek to offset, by lawful means, the effects of the prohibition on risk-based rating by offering a specially-defined definition of PMI cover and fixing the corresponding premiums according to the needs of distinct groups of insured persons.
Sagsøgerne har nemlig gjort gældende, at et privat sygeforsikringsselskab kan tiltrække unge kunder med en »god« risiko ved hjælp af dækninger, som er særligt tilpasset deres behov, og ved hjælp af attraktive præmier, hvilket medfører, at andre forsikringsgrupper, herunder dem med en »dårlig« risiko, ikke tilskyndes til, eller endog afskrækkes fra at tegne en sådan dækning, som ikke passer dem.
In effect, the applicants claim that a PMI insurer may attract young ‘good risk’ customers by providing cover specially adapted to their needs, at attractive premiums, with the corollary that other groups of insured persons, the ‘bad risk’ customers, have no incentive to subscribe to such unsuitable cover, and are even deterred from doing so.
Uafhængigt af spørgsmålet, om en sådan strategi om indirekte forskelsbehandling af de forsikrede — som ikke er omfattet af den fælles takstfastsættelse, der kun forbyder direkte forskelsbehandling med hensyn til priser — kan anvendes i praksis, hvilket bl.a. Irland har bestridt, forekommer strategien så meget mere troværdig, som konkurrencen mellem de private sygeforsikringsselskaber er særlig intensiv på området for de nye, yngste kunder, hvilket ifølge parternes samstemmende udsagn er tilfældet i den foreliggende sag mellem BUPA Ireland og VHI.
Irrespective of whether such a strategy of indirect discrimination between insured persons — a point not addressed by community rating, which prohibits only direct price discrimination — is practicable, which Ireland, in particular, denies, that strategy seems to be all the more plausible when competition between PMI insurers is particularly strong for the new, youngest, customers, as is the case here, as the parties are agreed in their submissions, between BUPA Ireland and the VHI.
Under disse omstændigheder anfægter denne strategi, i modsætning til sagsøgernes opfattelse, ikke forekomsten af aktiv risikoudvælgelse, men bekræfter, eller endog styrker den nærmere.
However, in those circumstances, contrary to the applicants’ opinion, that strategy does not contradict the existence of the phenomenon of active risk selection, but tends rather to confirm it, indeed to exacerbate it.
Følgelig er sagsøgernes argument om de private sygeforsikringsselskabers kontraktfrihed ikke relevant for godtgørelsen af, at der ikke forekommer aktiv risikoudvælgelse.
Accordingly, the applicants’ argument based on the contractual freedom of PMI insurers is not capable of demonstrating the absence of active risk selection.
Kommissionens konstatering i punkt 50 i den anfægtede beslutning vedrørende faren for aktiv risikoudvælgelse, hvorefter de private sygeforsikringsselskaber kan forbedre deres gennemsnitlige risikoprofil, bl.a. i form af selektive marketingstrategier, fastlæggelse af indholdet af dækningerne eller en differentiering af kvaliteten af tjenesteydelsen, er følgelig ikke behæftet med en åbenbar fejl.
Consequently, there is no manifest error of assessment in the Commission’s finding, at recital 50 to the contested decision, concerning the danger of active risk selection, that PMI insurers could seek to achieve a better risk profile by, for example, selective marketing techniques, benefit design or selective quality of service.
I denne forbindelse tiltræder Retten opfattelsen, hvorefter der er en reel og intensiv fare for aktiv risikoudvælgelse, og følgelig en risiko for ustabilitet på markedet, når det private sygeforsikringsselskab med en fordelagtig risikoprofil iværksætter en strategi med »rovpriser«, som omhandlet i punkt 6 i RES-retningslinjerne.
In that regard, the Court considers that the theory that a danger of active risk selection and, accordingly, a risk of market instability is real and strong when the PMI insurer with a favourable risk profile embarks upon a strategy of price ‘predation’, as described at paragraph 6 of the RES guide, is plausible.
Denne fare forekommer derimod mindre intensiv, men stadig tilstrækkelig vigtig, når forsikringsgiveren — som Kommissionen, Irland og VHI har gjort gældende vedrørende BUPA Irelands adfærd — vedtager en strategi med »prisforfølgning«, der indebærer, at taksterne for de egentlige private sygeforsikringsydelser kun fastsættes en
On the other hand, that danger appears to be less strong, but still sufficiently significant, when that insurer adopts — as the defendant, Ireland and the VHI claim with respect to BUPA Ireland’s conduct — a ‘price follower’ strategy, consisting in fixing the rates for its own PMI services at just below the rates charged by its main competitors for the same services. In those circumstances, the customer would appear to have less financial incentive
BUPA M.FL. MOD KOMMISSIONEN smule under de vigtigste konkurrenters takster for de samme tjenesteydelser.
BUPA AND OTHERS v COMMISSION to change PMI insurers than in the case of ‘price predation’.
I denne forbindelse har Kommissionen og Irland dog anført, uden at dette er bestridt af sagsøgerne, at en sådan strategi ikke desto mindre gør det muligt at udvælge de »gode« risici, og navnlig at strategien påvirker AMP-markedets smidige funktion samt modarbejder formålet om fælles takstfastsættelse ved at fastsætte præmier, der til skade for kunderne er for høje i forhold til de godtgørelsesudgifter, som det private sygeforsikringsselskab, der har en fordelagtig risikoprofil, skal afholde.
However, in that regard, the defendant and Ireland assert, without being contradicted by the applicants, that such a strategy none the less allows an insurer to select the ‘good’ risks and that, especially, it affects the proper functioning of the PMI market and runs counter to the objective of community rating by maintaining premiums that are too high, to the detriment of customers, by comparison with the costs of claims which a PMI insurer with a favourable risk profile must actually bear.
Det må tillige tiltrædes, at strategien om »prisforfølgning« har den virkning, at det private sygeforsikringsselskab, på trods af de lavere omkostninger, opgiver at nedsætte størrelsen på præmierne, hvilket imidlertid er i forbrugernes interesse og i overensstemmelse med formålet om fælles takstfastsættelse, med det ene formål at forøge sin fortjeneste.
It also seems plausible that the ‘price follower’ strategy will have the effect that, notwithstanding its lower costs, the PMI insurer will decline to reduce its premiums, which would none the less be in the interest of consumers and consistent with the objective of community rating, with the sole aim of increasing its profits.
Det kan ligeledes ikke udelukkes, at et privat sygeforsikringsselskab med en fordelagtig risikoprofil foretager en aktiv risikoudvælgelse ved at vedtage strategien om »prisforfølgning«, så længe prisforskellen er tilstrækkelig til at tiltrække forbrugere med »en god risiko«.
Likewise, it does not appear to be precluded that a PMI insurer with an advantageous risk profile will pursue active risk selection by adopting the ‘price follower’ strategy so long as the price differential is sufficiently large to attract ‘good risk’ consumers.