natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I forbindelse med foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, jf. procesreglementets artikel 64, blev sagsøgeren og Rådet inviteret til et uformelt møde med den refererende dommer den 19. juli 2007 med henblik på en gennemgang af fremgangsmåden ved afviklingen af hasteproceduren.
By way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, the applicant and the Council were requested to attend an informal meeting with the Judge-Rapporteur on 19 July 2007 in order to discuss the detailed arrangements for the expedited procedure.
Ved processkrifter indleveret til Justitskontoret henholdsvis den 28. august 2007 og den 5. og 6. september 2007 har først Kommissionen, og dernæst selskaberne Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA og Colombo New Scal SpA (herefter »de intervenerende selskaber«) og endelig Den Italienske Republik anmodet om tilladelse til at intervenere til støtte for Rådets påstande.
By documents lodged at the Registry on 28 August, 5 September and 6 September 2007, respectively, first the Commission, then Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA and Colombo New Scal SpA (‘the intervening companies’) and, lastly, the Italian Republic sought leave to intervene in support of the forms of order sought by the Council.
Sammensætningen af Rettens afdelinger er blevet ændret, og den refererende dommer er som formand blevet tilknyttet Rettens Sjette Afdeling, hvortil denne sag følgelig er blevet henvist.
The composition of the Chambers of the Court of First Instance changed and the Judge-Rapporteur was assigned, as President, to the Sixth Chamber, to which this case was accordingly assigned.
Ved tre kendelser af 3. oktober 2007 imødekom formanden for Rettens Sjette Afdeling begæringerne om tilladelse til at intervenere.
By three orders of 3 October 2007 the President of the Sixth Chamber of the Court of First Instance allowed the applications for intervention.
I forbindelse med foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, jf. procesreglementets artikel 64, blev intervenienterne opfordret til at indgive deres interventionsindlæg, hvilket de har gjort inden for den fastsatte frist.
Also, by way of measures of organisation of procedure under Article 64 of the Rules of Procedure, the interveners were requested to lodge their statements in intervention, which they did within the time-limits set.
Ved afgørelse af 6. december 2007 blev Rettens præsident, M. Jaeger, udpeget som fungerende afdelingsformand i overensstemmelse med procesreglementets artikel 8, stk. 3, og artikel 32, stk. 3, som afløser for dommer M. Tchipev, der var blevet forhindret i at deltage i pådømmelsen.
By decision of 6 December 2007, the President of the Court of First Instance, Mr Jaeger, was appointed acting President of Chamber under the third paragraph of Article 8 and Article 32(3) of the Rules of Procedure, replacing Judge Tchipev, who was unable to sit in this case.
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 32
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 32
— Den anfægtede forordning annulleres, for så vidt som den indfører en antidumpingtold på import af strygebrætter fremstillet af sagsøgeren.
— annul the contested regulation in so far as it imposes an antidumping duty on imports of ironing boards manufactured by the applicant;
Rådet har støttet af Kommissionen og de intervenerende selskaber nedlagt følgende påstande:
The Council, supported by the Commission and the intervening companies, contends that the Court should:
Den Italienske Republik har nedlagt påstand om, at Rådet frifindes.
The Italian Republic contends that the Court should dismiss the action.
Sagsøgeren har gjort to anbringender gældende vedrørende henholdsvis en retlig fejl ved anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), og en tilsidesættelse af sagsøgerens ret til forsvar og af forordningens artikel 20, stk. 5.
The applicant puts forward two pleas, alleging, first, an error of law in the application of Article 2(7)(c) of the basic regulation and, second, infringement of the rights of the defence and of Article 20(5) of the basic regulation.
Første anbringende om en retlig fejl ved anvendelsen af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c)
First plea: an error of law in the application of Article 2(7)(c) of the basic regulation
Sagsøgeren har gjort gældende, at den eneste forklaring, der er givet på den pludselige ændring i Kommissionens opfattelse med hensyn til tildeling af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, er indeholdt i skrivelsen af 4. april 2007, hvori Kommissionen fastslog, at retspraksis vedrørende prøvelse af ansøgninger om tildeling af en sådan status ikke tillader en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder.
The applicant claims that the only explanation supplied to justify the Commission’s sudden change of position regarding the grant of MET is contained in the letter of 4 April 2007, in which the Commission stated that the caselaw concerning consideration of claims for such status did not permit a new assessment of old facts.
Sagsøgeren har bemærket, at Kommissionen ikke har forklaret, hvorfor konklusionerne i dokumentet med endelige, generelle oplysninger ikke var underbyggede, og dermed er forslaget om endelige foranstaltninger, forelagt for Rådet, i strid med artikel 253 EF ikke støttet på nogen begrundelse.
The applicant notes that the Commission did not explain in what way the findings contained in the general final disclosure document are unfounded and implies that the proposal for definitive measures submitted to the Council did not therefore state the reasons on which it was based, in breach of Article 253 EC.
Sagsøgeren har erindret om, at spørgsmålet, om institutionerne er bemyndigede til at ændre fastsættelsen af en virksomheds status i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), blev behandlet i Rettens dom af 14. november 2006, Nanjing Metalink mod Rådet (sag T-138/02, Sml. II, s. 4347).
The applicant points out that the question whether the institutions are entitled to alter the determination of the status of an undertaking for the purposes of Article 2(7)(c) of the basic regulation was covered in Case T-138/02 Nanjing Metalink v Council [2006] ECR II-4347.
Retten tiltrådte således, at denne bestemmelse var til hinder for, at institutionerne på ny vurderer de oplysninger, som de allerede var i besiddelse af ved den oprindelige fastsættelse af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår.
It was thus argued that that provision prohibited the institutions from reassessing information which was already available to them at the time of the initial determination as to MET.
Retten fandt dog, at institutionerne kunne inddrage en status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, hvis de vurderede, at den berørte virksomhed som følge af ændringer i den faktiske situation eller afsløringen af nye forhold ikke opfyldte kriterierne for at kunne indrømmes denne status.
The Court held, however, that the institutions could revoke MET if it appeared that, following changes in the factual situation or the discovery of new evidence, the company concerned did not fulfil the criteria for recognition of such status.
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 38
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 38
Sagsøgeren har anført, at reglen, hvorefter grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), sidste punktum, er til hinder for, at institutionerne på ny vurderer de oplysninger, som de allerede var i besiddelse af ved den oprindelige fastsættelse af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, kræver, at der var truffet en foreløbig beslutning om denne status forud for fastsættelsen af den normale værdi.
The applicant maintains that the rule whereby the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation precludes the institutions from reassessing information which was already available to them at the time of the initial MET determination requires a preliminary decision on that issue to have been adopted before the determination of the normal value.
I modsat fald ville bestemmelsen nemlig ifølge sagsøgeren ikke give nogen mening.
In the applicant’s view, that rule would otherwise be meaningless.
I den foreliggende sag gennemførte Kommissionen imidlertid en prøvelse af, om sagsøgeren skulle indrømmes status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, samtidig med, at den fastsatte den normale værdi.
In the present case, the Commission carried out at one and the same time an examination as to whether the applicant should be granted MET and also determination of the normal value.
Under disse omstændigheder var der ifølge sagsøgeren ikke grund til at behandle spørgsmålet om sagsøgerens status med hensyn til grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), anderledes end de øvrige aspekter af den foreløbige fastsættelse af dumpingmargenen, som kan prøves i løbet af kontrolundersøgelsen. Kommissionens fortolkning af denne bestemmelse er endvidere i strid med princippet om god forvaltningsskik, for så vidt som den pålagde Rådet og Kommissionen at pålægge endelig told på et urigtigt grundlag.
In those circumstances, according to the applicant, there are no grounds for dealing differently with the question of the applicant’s status under Article 2(7)(c) of the basic regulation and the other aspects of the provisional determination of the dumping margin that might be reviewed during the investigation.
Idet Kommissionen nåede frem til den konklusion, at den oprindelige fastlæggelse af sagsøgerens status havde været uberettiget af de grunde, der er anført i dokumentet med endelige, generelle oplysninger af 20. februar 2007, havde den ikke blot ret, men også pligt til at ændre fastsættelsen af denne status.
Since the Commission reached the conclusion that the initial determination of the applicant’s status was unjustified for the reasons contained in the final general disclosure document of 20 February 2007, it had not only the right but also the obligation to correct the determination of that status.
Følgelig er forslaget om endelige foranstaltninger baseret på en tilsidesættelse af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c).
Consequently, the proposal for definitive measures is based on an infringement of Article 2(7)(c) of the basic regulation.
Den anfægtede forordning er behæftet med samme ulovlighed.
That infringement also invalidates the contested regulation.
Rådet og intervenienterne har bestridt rigtigheden af dette anbringende.
The Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it dispute the merits of this plea.
Det skal for det første prøves, om Kommissionen har genovervejet sit forslag indeholdt i dokumentet med endelige oplysninger af 20. februar 2007, fordi den var afskåret fra en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder.
First, it is appropriate to ascertain whether the Commission reversed its proposal contained in the final disclosure document of 20 February 2007 on the ground that it was not permitted to reassess old facts.
I denne forbindelse skal det indledningsvis bemærkes, at i betragtning 12-14 til den anfægtede forordning har Rådet bemærket følgende:
In that regard, it should be pointed out first of all that, in recitals 12 to 14 in the preamble to the contested regulation, the Council stated:
»(12) Efter at der var indført midlertidige foranstaltninger, hævdede en kinesisk samarbejdende eksporterende producent, at virksomheden burde have været indrømmet markedsøkonomisk behandling.
‘(12) Following the imposition of provisional measures, one Chinese cooperating exporting producer claimed that it should have been granted MET.
(13) I den forbindelse skal det bemærkes, at den stedlige kontrol tydeligt viste, at virksomhedens regnskabspraksis er i strid med de internationale regnskabsstandarder (»IAS«), dvs. [standarden] IAS nr. 1, og ikke kunne betragtes som uvæsentlig.
(13) In this respect, it is noted that the aforesaid accounting practices used by the company were found during the on-the-spot verification visit to be in clear breach of the International Accounting Standards (IAS), namely IAS No 1, and could not be considered immaterial.
Der blev ikke fremlagt nye data, som kunne ændre resultaterne i betragtning 25 i forordningen om midlertidig told.
No new evidence which could alter the findings set out in recital 25 of the provisional regulation was submitted.
(14) I mangel af andre relevante og begrundede bemærkninger bekræftes hermed betragtning 15-28 i forordningen om midlertidig told.«
(14) In the absence of any other relevant and substantiated comment, recitals 15 to 28 of the provisional regulation are hereby confirmed.’
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 44
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 44
Det følger af det foregående, at afslaget i den anfægtede forordning på at ændre den fastsættelse af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, der fremgår af den midlertidige forordning, ikke var begrundet med, at grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), sidste punktum, hindrer en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder, men med manglende overholdelse af IAS-standarderne i forbindelse med sagsøgerens regnskabsførelse og i fraværet af nye elementer, der kan ændre denne vurdering.
It follows from the foregoing that in the contested regulation the reason for the refusal to alter the MET determination made in the provisional regulation was not the prohibition on the reassessment of old facts contained in the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation, but rather the fact that the applicant’s accounts were not in line with the IAS and the absence of any new evidence likely to affect that finding.
Dette afslag er følgelig begrundet med en anvendelse af de materielle kriterier i forordningens artikel 2, stk. 7, litra c), første afsnit, andet led.
The refusal therefore arose from application of the substantive criteria of the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of that regulation.
Det må endvidere konstateres, at det heller ikke fremgår af det reviderede dokument med endelige, generelle oplysninger eller af det reviderede dokument med særlige oplysninger, at Kommissionens afvisning af at foreslå, at sagsøgeren tildeles status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, var begrundet med forbuddet mod at foretage en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder, eftersom Kommissionens argumenter på dette punkt udelukkende var støttet på, at sagsøgerens regnskabspraksis ikke overholdt IAS-standarderne.
Nor is it clear from the revised final general disclosure document and the revised specific disclosure document that the reason for the Commission’s refusal to grant the applicant MET was the prohibition on reassessment of old facts, since the Commission’s arguments on that point related only to the fact that the applicant’s accounting practices were not in line with the IAS.
Kommissionens skrivelse af 4. april 2007 er — som sagsøgeren selv har påpeget — det eneste dokument, hvori Kommissionen har angivet, at retspraksis vedrørende fastsættelsen af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, ikke tillader en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder.
The only document in which the Commission states that the caselaw concerning the MET determination does not permit a reassessment of old facts is, as the applicant itself states, the Commission’s letter of 4 April 2007.
I skrivelsen påpegede Kommissionen bl.a. følgende:
In that letter the Commission states in particular:
»Deres klient har i sine bemærkninger af 2. april 2007 gentaget de samme argumenter, som blev fremført før fremlæggelsen af de endelige oplysninger, vedrørende de regnskabsmæssige mangler og om, hvorvidt de er forenelige med IAS-standar-derne, men som De også erkender, tillader retspraksis vedrørende bedømmelsen af ansøgninger om status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, ikke en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder.«
‘Your client with its submission of 2 April 2007 continues to repeat the same arguments, already submitted before the Definitive Disclosure, on the accounting discrepancies and their compliance or not with IAS but as you are well aware jurisprudence in the assessment of MET claims does not allow a reassessment of old facts.’
Som det fremgår af denne skrivelse, refererer Kommissionen til retspraksis, der er til hinder for en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder med henblik på at imødegå de argumenter, som sagsøgeren allerede havde fremført før fremlæggelsen af de endelige oplysninger.
As is clear from that letter, the Commission was referring to the caselaw prohibiting the reassessment of old facts for the purposes of rejecting arguments which the applicant had put forward before the final disclosure document was sent.
Kommissionen har som svar på et spørgsmål fra Retten under retsmødet uden at blive modsagt at sagsøgeren på dette punkt præciseret, at de argumenter, som denne bemærkning vedrører, var indeholdt i skrivelsen af 1. september 2006, fremsendt af sagsøgeren forud for den oprindelige fastsættelse af status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, af 15. september 2006, og som blev gennemført i den midlertidige forordning.
In reply to a question put by the Court during the hearing, the Commission stated, and was not contradicted by the applicant on this point, that the arguments to which that observation related were contained in the letter of 1 September 2006, sent by the applicant before the initial MET determination on 15 September 2006 and put into effect in the provisional regulation.
Det skal dog bemærkes, at Kommissionen i sin skrivelse af 4. april 2007 støttede sit afslag på at anerkende sagsøgerens status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, på den omstændighed, at sagsøgerens regnskaber i strid med IAS-standarderne ikke overholdt periodiseringsprincippet, at de foretog modregninger og fremlagde transaktionerne samlet i stedet for at foretage separate opgørelser.
It should be noted, however, that in its letter of 4 April 2007, the Commission based its refusal to grant MET on the ground that, in breach of the IAS, the applicant’s accounts disregarded the accrual basis of accounting, performed offsetting and grouped transactions together instead of representing them separately.
Kommissionen har i den forbindelse påpeget, at revisionerne ikke gav anledning til bemærkninger på disse punkter.
The Commission pointed out in that regard that the auditors had not commented on those points.
Retten bemærker, at Kommissionen ligeledes har påpeget, at oplysningerne vedrørende stålprisen ikke gav anledning til en ny vurdering af manglerne i sagsøgerens regnskaber.
The Court of First Instance notes that the Commission also stated that the information on steel prices did not allow for a new assessment to be made of the shortcomings discovered in the applicant’s accounts.
Det fremgår således i det hele af denne skrivelse, at Kommissionens bemærkning hvad angår den manglende mulighed for at foretage en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder er af mindre betydning, eftersom Kommissionen støttede sin afvisning af at foreslå, at sagsøgeren blev tildelt status som virksomhed, der opererer på markedsøkonomiske vilkår, på en bedømmelse af, om sagsøgeren opfyldte de gældende materielle kriterier.
It is therefore clear from that letter as a whole that the Commission’s observation that it was not permissible to reassess old facts is incidental, as the institution based its refusal to grant MET on an assessment of whether the applicant complied with the relevant substantive criteria.
Det skal således konstateres, at det af sagsøgeren hævdede om, at Kommissionen i den foreliggende sag har støttet sig på forbuddet mod at foretage en fornyet bedømmelse af de samme faktiske omstændigheder, savner faktuelt grundlag.
It is clear therefore that the applicant’s assertion that the Commission based its arguments in this case on a prohibition on the reassessment of old facts has no basis in fact.
Det første anbringende kan af denne grund ikke tiltrædes, hvorfor det er ufornødent at drøfte fortolkningen af grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), sidste punktum, og præmis 44 i dommen i sagen Nanjing Metalink mod Rådet.
Since the first plea cannot be accepted on that ground, any discussion concerning the interpretation of the last sentence of Article 2(7)(c) of the basic regulation and of paragraph 44 of the judgment in Nanjing Metalink v Council is irrelevant.
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE MOD RÅDET 51
FOSHAN SHUNDE YONGJIAN HOUSEWARES & HARDWARE v COUNCIL 51
Det skal i øvrigt præciseres, at sagsøgerens anfægtelse under retsmødet af beslutningsprocessen, der førte til Kommissionens forslag, samt af institutionernes bedømmelse af, om virksomheden opfyldte betingelserne i grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), første afsnit, andet led, ikke kan tjene som et selvstændigt anbringende til støtte for annullationspåstanden, idet der er tale om et nyt anbringende, der derfor ikke kan realitetsbehandles, således som Rådet og intervenienterne også har gjort gældende.
Moreover, it should be pointed out that the applicant’s calling in question at the hearing of the decision-making process leading up to the Commission’s proposal and the assessment by the institutions of whether the company fulfilled the condition laid down in the second indent of the first subparagraph of Article 2(7)(c) of the basic regulation does not amount to putting forward a separate ground for annulment, since that ground would be new and hence inadmissible, as submitted by the Council and the parties granted leave to intervene in support of the forms of order sought by it.
Som sagsøgeren har bekræftet i retsmødet, har argumentet nemlig kun til formål at supplere baggrunden for det første anbringende.
As the applicant confirmed at the hearing, those arguments are intended merely to complete the background to the first plea.
Hvad angår sagsøgerens argument, hvorefter Kommissionen ikke har forklaret, hvorfor dens konklusioner i dokumentet med endelige, generelle oplysninger ikke var underbyggede, skal det bemærkes, at i henhold til forpligtelsen i artikel 253 EF skal den endelige akt kun begrundes under hensyn til den helhed af elementer, faktiske omstændigheder og retsforskrifter, som er relevante for den vurdering, der er indeholdt i akten.
In addition, as regards the applicant’s argument that the Commission did not explain in what way its findings in the final general disclosure document are unfounded, it should be pointed out that, under the obligation laid down in Article 253 EC, the final act must state the reasons on which it was based only as regards all the elements of fact and of law that are relevant for the purposes of the findings made in it.
Begrundelsespligten har ikke til formål at forklare udviklingen i en institutions standpunkt under den administrative procedure, og den har dermed ikke til formål at begrunde forskelle mellem konklusionen i den endelige akt og et midlertidigt standpunkt, der er indeholdt i dokumenter, som er sendt til de berørte parter under denne administrative procedure med henblik på at give de berørte parter lejlighed til at fremkomme med deres bemærkninger (jf. i denne retning Rettens dom af 13.7.2006, sag T-464/04, Impala mod Kommissionen, Sml. II, s. 2289, præmis 285).
The purpose of the obligation to state reasons is not to explain the way in which the institution’s position has evolved during the administrative procedure and is not therefore intended to justify any differences between the outcome reached in the final act in relation to a provisional position set out in the documents sent to interested parties during that procedure in order to enable them to submit their observations (see, to that effect, Case T-464/04 Impala v Commission [2006] ECR II-2289, paragraph 285).