natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Lignende retssikkerhedsgrunde udelukker, at beregningen
It is apparent from the account of the facts that the Spanish Government sent the Commission supplementary information on the same measures on 24 May 2000, and that the Commission did not ask for any further details after that time. Its silence during the two-month period following
gældende, at fremsendelsen af 28. juli 2000 ikke kan tages i betragtning, blot fordi den er indgået til Kommissionen ved telefax.
bearing in mind that, as a rule, the binding legal effects of the act are in no way affected by the fact that it is sent by fax (see, to that effect, Case C-170/89BEUCv Commission [1991], paragraphs 9 to 11).
kan imidlertid ikke være en anden end den, hvor Kommissionens beslutning får virkning over for den pågældende medlemsstat, dvs. datoen for dens meddelelse til denne stat, i overensstemmelse med artikel 254, stk. 3, EF.
Where the applicable provisions require a particular degree of procedural formality for certain acts, consideration must be given to whether sending such acts by fax is compatible with those provisions.
Det skal derfor vurderes, om de betingelser, hvorunder dette fremsendelsesmiddel er blevet anvendt i denne sag, har kunnet ændre det kendskab, som Kommissionen har kunnet få til dokumentets indhold og datoen for dets modtagelse.
2000, and it was not in fact possible to record it until Monday 31 July 2000. It is therefore common ground, first, that the document registered on 31 July 2000 was indeed the same as that received on 28 July 2000 and, second, that the Commission did receive the Spanish authorities' notice on 28 July 2000.
Det bemærkes herved, at Kommissionens medlemmer faktisk den 17. august 2000 skulle træffe beslutning i henhold til den fremskyndede skriftlige procedure vedrørende forslaget fra Generaldirektoratet for Konkurrence om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure med hensyn til den pågældende støtte.
The fact that the Commission's officials were unavailable when the fax was received cannot in the circumstances of this case cause the date of receipt or the content of the document transmitted to be called into question.
I modsætning til Kommissionens anbringender har vedtagelsen af den anfægtede beslutning på denne dato ikke kunnet have til følge at afbryde fristen på 15 arbejdsdage.
It follows from all of the foregoing that it was on 28 July 2000, when the Commission received prior notice from the Spanish authorities, that the 15-working-days period was set in motion.
Det fremgår nemlig klart af artikel 254, stk. 3, EF, at »beslutninger meddeles dem, de er rettet til, og får virkning ved denne meddelelse«.
Thus, under Articles 2 and 3 of Regulation No 1182/71 and Article 4(6) of Regulation No 659/1999, time started to run on 31 July 2000, the first working day following such receipt.
I det foreliggende tilfælde, hvor der er tale om en beslutning, hvis formål er at forhindre en medlemsstats iværksættelse af støtteprojekter, kan det tidspunkt, hvor den får virkning, der nødvendigvis må falde sammen med afbrydelsen af fristen på 15 arbejdsdage, ikke ligge forud for den dato, hvorfra den kan gøres gældende over for denne medlemsstat, dvs. datoen for dens meddelelse.
As regards, secondly, the matter of interruption of the 15-working-days period, which depends on the circumstances in which the contested decision was adopted, the Kingdom of Spain argues that the decision which the Commission claims was taken on 17 August 2000 was not notified to the Spanish authorities until 23 August, that is, after the end of that period.
Kommissionen hævder nemlig ikke, at Kongeriget Spaniens forudgående meddelelse senere er indgået til den med postbefordring.
Unlike the initial step of notifying new aid, receipt of which must, under Article 2 of the Regulation, be acknowledged by the Commission to the Member State in question, prior notice of implementation is not subject to any requirements beyond those relating to the various stages of the pre-litigation procedure before the Commission.
Den har begrænset sig til at påberåbe sig den omstændighed, at telefaxen ikke kunne registreres fredag den 28. juli 2000 kl. 17.49, da der ikke var tjenestemænd til stede i tjenestegrenene, og at denne registrering konkret først kunne ske mandag den 31. juli 2000.
In a footnote to Annex I to its Guide to procedures in State Aid Cases, the Commission has expressly accepted that time-limits for the various kinds of action are 'started by the receipt of correspondence ... or dispatch if the correspondence is faxed'.
Der er derfor ubestridt dels, at det dokument, der blev registreret den 31. juli 2000, faktisk var det samme som det, der blev modtaget den 28. juli 2000, dels at Kommissionen har modtaget de spanske myndigheders meddelelse den 28. juli 2000.
Indeed the Court has held in an action for failure to act that a faxed request to the Commission to act was inadmissible not because it was sent by fax, but because the content of the document was inadequate (order of 18 November 1999 in Case C-249/99 Ρ Pescados Congelados Jogamar ν Commission [1999]).
Den omstændighed, at Kommissionens tjenestemænd var fraværende ved modtagelsen af telefaxen, kan derfor under denne sags omstændigheder ikke have til følge, at der rejses tvivl om datoen for denne modtagelse eller om indholdet af det fremsendte dokument.
Consequently the Commission cannot validly argue that the letter of 28 July 2000 cannot be taken into account on the sole ground that it was received by fax.
Det fremgår af det ovenfor anførte, at fristen på 15 arbejdsdage er blevet udløst den 28. juli 2000 med Kommissionens modtagelse af de spanske myndigheders forudgående meddelelse.
It must be observed in that connection that the members of the Commission were effectively called upon to give a decision on 17 August 2000, under the accelerated written procedure, in receipt of the Directorate-General for Competition's proposal that the formal investigation procedure into the aid in question be initiated.
I medfør af artikel 2 og 3 i forordning nr. 1182/71 og artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999 er denne frist således begyndt at løbe den 31. juli 2000, som var den første arbejdsdag efter modtagelsen.
It is therefore necessary to determine whether the conditions under which that method of transmission was used in this case could have affected the Commission's knowledge of the content of the document or the date on which it was received.
Dens udløb er således fastsat til den 21. august 2000.
The documents in the file do not suggest that that was the case.
Bestemmelsen i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999, som vedrører den beslutning, som Kommissionen »vedtager [...] inden for en frist på 15 arbejdsdage«, kan derfor ikke fortolkes således, at den indebærer, at selve vedtagelsen af beslutningen har afbrydende virkning uanset dens meddelelse.
However, contrary to the Commission's contentions, the adoption of the contested decision on that day could not have the effect of interrupting the 15-working-days time-limit.
Dette hensyn forklarer, at alene den omstændighed, at der ikke er foretaget meddelelse, i visse tilfælde kan begrunde annullation af en retsakt fra fællesskabsinstitutionerne (jf- i denne retning dom af 8.7.1999, sag C-227/92 P, Hoechst mod Kommissionen, præmis 68).
Article 254(3) EC clearly states that 'decisions...shall be notified to those to whom they are addressed and shall take effect upon such notification'.
på nye støtteforanstaltninger, for at hindre iværksættelsen af støtteprojekter til fordel for Santana Motor SA (jf. i denne retning dom af 15.2.2001, sag C-99/98, Østrig mod Kommissionen, præmis 68-78, og vedrørende omstændigheder efter ikrafttrædelsen af forordning nr. 659/1999 dom af 9.10.2001, sag C400/99, Italien mod Kommissionen, præmis 48).
In this case, a decision whose purpose is to prevent the implementation of planned aid by a Member State cannot take effect, and thus interrupt the 15-working-days time-limit, before it becomes enforceable against that Member State, which is on the date of its notification.
Det følger af disse betragtninger, at den anfægtede beslutning, der blev vedtaget den 17. august 2000 og først meddelt de spanske myndigheder den 23. august 2000, er blevet truffet uden for den frist på 15 arbejdsdage, som er omhandlet i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999.
It follows from the foregoing that the contested decision taken on 17 August 2000 but not notified to the Spanish authorities until 23 August 2000 was adopted after the period of 15 working days referred to in Article 4(6) of Regulation No 659/1999.
Fra den 21. august 2000, da denne frist udløb, har de anmeldte støtteforanstaltninger således fået karakter af eksisterende støtte. Kommissionen kunne derfor ikke med den anfægtede beslutning basere sig på artikel 88, stk. 3, EF, der alene finder anvendelse
As from 21 August 2000, the date on which that period expired, the notified aid therefore became existing aid.
Den anfægtede beslutning er derfor behæftet med en retlig fejl og bør af denne grund annulleres.
The contested decision is accordingly vitiated by an error of law and must on that ground alone be annulled.
Det hedder i domskonklusionen:
That is the reason why failure to notify alone can in certain circumstances justify the annulment of an act of a Community institution (see, to that effect, Case
Kornmissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.«
Orders the Commission of the European Communities to pay the costs.'
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling") den 21. februar 2002.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 21 February 2002.
Sag C-299/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg Fri bevægelighed for personer
Case C-299/01 Commission of the European Communities ν Grand Duchy of Luxembourg Freedom of movement for persons
»Traktatbrud — artikel 7, stk 2, i Rådets forordning nr. 1612/68/EØF — arbejdskraftens frie bevægelighed — artikel 43 EF — etableringsfriheden — social fordel — garanteret mindsteindtægt« (Fjerde Afdeling) åbningsskrivelse fremsatte Kommissionen den 26. januar 2000 en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede medlemsstaten til inden for en frist på to måneder at træffe de nødvendige foranstaltninger for at bringe dens lovgivning i overensstemmelse med artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 for så vidt angår arbejdstagerne og i overensstemmelse med artikel 43 EF for så vidt angår de selvstændige erhvervsdrivende.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations —Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 — Freedom of movement for workers —Article 43 EC — Freedom of establishment — Social advantages — Guaranteed minimum income) (Fourth Chamber) after giving the Grand Duchy of Luxembourg formal notice to submit its observations, the Commission issued a reasoned opinion calling on that Member State to take the measures necessary to bring its legislation into line with Article 7(2) of Regulation No 1612/68, with respect to employees, and with Article 43 EC, with respect to self-employed persons, within a period of two months.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 26. juli 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med pastand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68/EØF om arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Fællesskabet, og artikel 43 EF, idet det med hensyn til retten til en garanteret mindsteindtægt har opretholdt en betingelse om en bopælsperiode af en vis varighed.
By application lodged at the Registry of the Court on 26 July 2001, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by maintaining a condition relating to duration of residence in the territory of Luxembourg for the grant of a guaranteed minimum income, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under Article 7(2) of Regulation (EEC) No 1612/68 of the Council of 15 October 1968 on freedom of movement for workers within the Community and Article 43 EC.
Ved skrivelser af henholdsvis 31. maj 2000 og 15. juni 2000 meddelte de luxembourgske myndigheder Kommissionen, at de havde besluttet at ændre loven af 29. april 1999 med henblik på at efterkomme udtalelsen.
By letters dated 31 May and 15 June 2000, the Luxembourg authorities gave notification of their decision to amend the Law of 29 April 1999 in compliance with the reasoned opinion.
De oplyste efterfølgende, at lovændringen ventedes vedtaget i parlamentssamlingen 2000/2001.
They later stated that the legislative amendment would be submitted to the vote during the parliamentary session 2000-2001.
Det fremgår af artikel 2 i den luxembourgske lov af 26. juli 1986 om a) indførelse af ret til en garanteret mindsteindtægt, b) indførelse af en social bistandstjeneste, c) ændring af loven af 30. juli I960 om oprettelse af en national solidaritetsfond, som ændret, at udbetalingen af et indtægtstillæg kun kan ske til personer, der har boet i Luxembourg i mindst 10 år inden for de sidste 20 år.
By letter of 24 July 2000, the Commission's staff drew the attention of the Luxembourg authorities to the need to rectify immediately the situation of those persons who had been deprived of entitlement to the guaranteed minimum income because they did not satisfy the residence requirement.
Den luxembourgske lov af 29. april 1999 om indførelse af en ret til en garanteret mindsteindtægt, der trådte i kraft den 1. marts 2000, og som ophævede loven af 26. juli 1986, som ændret, bestemmer i artikel 2, st¿ 2, at »personen skal have boet i Storhertugdømmet Luxembourg i mindst 5 år i løbet af de sidste 20 år« for at kunne opnå ret til de pågældende ydelser.
On 26 October 2000, the Luxembourg authorities responded that they could not rectify the situation of those persons in the absence of a legal provision.
Kommissionens tjenestegrene henledte ved skrivelse af 24. juli 2000 de luxembourgske myndigheders opmærksomhed på, at det var nødvendigt straks at ændre retsstillingen for de personer, der har fået afslag på ydelsen med den begrundelse, at de ikke opfylder bopælskravet, og som af den grund er afskåret fra at oppebære den garanterede mindsteindtægt.
Article 2 of the Luxembourg Law of 26 July 1986 on (a) the establishment of entitlement to a guaranteed minimum income; (b) the establishment of a national social work service; and (c) the amendment of the Law of 30 July 1960 establishing a national solidarity fund, as amended, provides that income support can be paid only to a person who has resided in Luxembourg for at least 10 years during the last 20 years.
De luxembourgske myndigheder svarede den 26. oktober 2000, at de ikke kunne ændre retsstillingen for de ydelsesberettigede uden hjemmel.
Article 2(2) of the Luxembourg Law of 29 April 1999 establishing entitlement to a guaranteed minimum income, which came into force on 1 March 2000 and repealed the Law of 26 July 1986, as amended, provides that 'the person in question must have resided in the Grand Duchy of Luxembourg for at least five years during the last 20 years' in order to claim the benefit provided for therein.
har herefter anlagt den
In those circumstances, the Commission decided to bring the present action.
Da Kommissionen fandt, at den luxembourgske lovgivning er uforenelig med princippet om forbud mod forskelsbehandling, indledte den traktatbrudsproceduren.
Taking the view that the Luxembourg legislation was incompatible with the principle of non­discrimination, the Commission initiated the infringement procedure.
Kommissionen har gjort gældende, at den luxembourgske lovgivning udgør en åbenbar tilsidesættelse af princippet om ligebehandling. der ikke blot forbyder åbenlys forskelsbehandling begrundet i nationalitet, men desuden enhver form for skjult forskelsbehandhng, som ved anvendelse af andre kriterier fører til samme resultat.
but also all forms of disguised discrimination which, by the application of other distinguishing criteria, lead to the same result.
Storhertugdømmet Luxembourg har imidlertid ikke opfyldt sin forpligtelse til at tilpasse sin interne ret til artikel 7, stk. 2, i forordning nr. 1612/68 og til artikel 43 EF inden for den frist, der er fastsat i den begrundede udtalelse. Disse bestemmelser er til hinder for, at der opstilles et bopælskrav på fem år på det luxembourgske område som betingelse for, at der kan erhverves ret til den garanterede mindsteindtægt, og dette krav udgør en indirekte forskelsbehandling.
The Grand Duchy of Luxembourg has not fulfilled the obligation to adapt its domestic law to the provisions of Article 7(2) of Regulation No 1612/68 and of Article 43 EC within the period prescribed by the reasoned opinion.
Regeringen har begæret, at sagen afvises, eller retsforhandlingerne udsættes med
In those circumstances, the action brought by the Commission is well founded.
Under disse omstændigheder skal der gives Kommissionen medhold.
It requests that the Court dismiss the action or stay the proceedings until the Commission withdraws its application.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Fjerde Afdeling) den 18. april 2002.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fourth Chamber on 18 April 2002.
Sag C-287/00 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Fiskale bestemmelser
Case C-287/00 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Taxation
»Traktatbrud — sjette momsdirektiv — artikel 2, nr. 1, og artikel 13, punkt A, stk 1, litra i) — forskningsvirksomhed, som statslige højere læreanstalter udfører mod vederlag — fritageise« (Femte Afdeling) ordlyden af sjette direktivs artikel 2, nr. 1, og anførte, at eftersom forskningsvirksomhed ikke er fritaget for afgift, navnlig ikke i medfør af sjette direktivs artikel 13, var det Kommissionens opfattelse, at Forbundsrepublikken Tyskland havde tilsidesat sine forpligtelser i henhold til sjette direktivs artikel 2, nr. 1, ved at fritage denne form for virksomhed for moms, når den udøves af statslige universiteter.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Sixth VAT Directive —Articles 2(1) and 13(A)(l)(i) — Research activities of public-sector highereducation establishments carried out for consideration — Exemption) (Fifth Chamber)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 20. juli 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 2 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, idet den i medfør af § 4, nr. 21a, i Umsatzsteuergesetz (lov om omsætningsafgift) af 27. april 1993, som ændret ved § 4, stk. 5, i Umsatzsteuergesetz-Änderungsgesetz af 12. december 1996 (herefter »UStG«) fritager statslige, højere læreanstalters forskningsvirksomhed for merværdiafgift (herefter »moms«).
Article 2(1) of the Sixth Directive and stated that, given that research activities are not exempt, in particular under Article 13 of the Sixth Directive, it considered that, by exempting from VAT the activities of State universities, the Federal Republic had failed to fulfil its obligations under Article 2(1) of the Sixth Directive.
Åbningsskrivelsen blev ikke besvaret, selv om fristen for besvarelse på begæring af den tyske regering var blevet forlænget til medio marts 1999.
Since the German Government did not reply to the letter of formal notice, although it requested, and was granted, an extension until mid-March 1999 of the period within which to reply, the Commission issued a reasoned opinion by letter of 26 August 1999, calling on the Federal
Kommissionen fremsatte derfor ved skrivelse af 26. august 1999 en begrundet udtalelse, hvori den anmodede Forbundsrepublikken Tyskland om at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse.
Republic of Germany to take the measures necessary to comply with it within two months of its notification.
Den tyske regering besvarede den begrundede udtalelse ved skrivelse af 4. april 2000.
By letter of 4 April 2000, the German Government replied to the reasoned opinion, but that reply did not satisfy the Commission which brought the present proceedings.
Kommissionen fandt, at den momsfritagelse, der indrømmes i henhold til UStG's § 4, nr. 21a, er i strid med fællesskabsretten, og tilstillede den 6. november 1998 Forbundsrepublikken Tyskland en åbningsskrivelse.
Considering that the VAT exemption under Paragraph 4(21a) of the UStG was contrary to Community law, on 6 November 1998 the Commission sent a letter of formal notice to the Federal Republic of Germany.
Kommissionen har gjort gældende, at den virksomhed, der omtvistes i hovedsagen, er baseret på en privatretlig kontrakt vedrørende et forskningsprojekt mellem den berørte statslige, højere læreanstalt og en ordregiver.
The Commission argues that the activity in question in the present case is based on a private contract relating to a research project between the relevant State university and a contracting body, which determines, inter alia, the type and scope of the services as well as the consideration for them.
Kontrakten indeholder bl.a. bestemmelser om arten og omfanget af ydelserne samt om vederlaget for de pågældende ydelser.
When they carry out that activity, State universities thus apply the same rules as a private company.
Når statslige, højere læreanstalter udøver denne form for virksomhed,
Consequently, the exception laid down in the first subparagraph of Article
Kommissionen gengav heri først indholdet af UStG's § 4, nr. 21a, og fastslog derefter, at en statslig, højere læreanstalt er en afgiftspligtig person i momsmæssig henseende, for så vidt som den, når den ikke udøver virksomhed som offentlig myndighed, foretager transaktioner mod vederlag, og at en afgiftspligtig persons forskningsvirksomhed i relation til sjette direktiv er en afgiftspligtig og ikke en fritagen transaktion.
In that letter, after having recalled the content of Paragraph 4(21a) of the UStG, the Commission stated that a State university is a taxable person for VAT purposes in so far as it is not acting as a public authority, but is effecting transactions for consideration and that the research activities carried out by a taxable person are, in the light of the Sixth Directive, taxable, non-exempt transactions.
Kommissionen henviste Ugeledes til
It also recalled the wording of
Den i sjette direktivs artikel 4, stk. 5, første afsnit, fastsatte undtagelse vedrørende virksomhed eller transaktioner, som offentligretlige organer udøver eller foretager i deres egenskab af offentlig myndighed, finder følgelig ikke anvendelse.
4(5) of the Sixth Directive, relating to the activities or transactions engaged in by bodies governed by public law acting as public authorities, is not applicable.
at betegne de fritagelser, som er fastsat i sjette direktivs artikel 13, skal fortolkes snævert, da de er undtagelser fra det almindelige princip om, at omsætningsafgift opkræves af enhver tjenesteydelse, der udføres mod vederlag af en afgiftspligtig person (jf. dom af 15.6.1989, sag 348/87, Stichting Uitvoering Financiële Acties, præmis 13, samt Institute of the Motor Industrydommen, præmis 17, og D.-dommen, præmis 15).
Sixth Directive are to be interpreted strictly, since they constitute exceptions to the general principle that VAT is to be levied on all services supplied for consideration by a taxable person (see, in particular, Case 348/87 Stichting Uitvoering Financiële Acties [1989], paragraph 13; Institute of the Motor Industry, paragraph 17, and D., paragraph 15).