natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Således som generaladvokat Mischo bemærkede i punkt 43 i sit forslag til afgørelse i Met-Trans og Sagpolsagen, kan man med føje konkludere, at lovgiver ved en fejltagelse i gennemførelsesforordningens artikel 454, stk. 3, første afsnit, har indsat en henvisning til artikel 455, stk. 1, og at denne henvisning skulle have været til artikel 455, stk. 2.
As Advocate General Mischo observed in point 43 of his Opinion in the Met-Trans and Sagpol case, it may be considered that it was by inadvertence that the legislature inserted a reference to Article 455(1) in the first subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation, and that the reference should have been to Article 455(2) ofthat regulation.
Da de bestemmelser, der finder anvendelse i hovedsagen, helt åbenbart er fejlagtige og fastsætter flere forskellige frister, der kan tages i betragtning, bemærkes, at retssikkerhedsprincippet udgør et almindeligt fællesskabsretligt princip, der kræver, at en ordning, der pålægger en afgiftspligtig byrder, er klar og utvetydig, for at han ikke skal være i tvivl om sine rettigheder og pligter, således at han kan handle derefter.
Since the provisions applicable to the case in the main proceedings are manifestly erroneous and provide for several periods which could be taken into consideration, it should be recalled that the principle of legal certainty constitutes a general principle of Community law, requiring in particular that rules imposing charges on a taxpayer be clear and precise so that he may be able to ascertain unequivocally what his rights and obligations are and take steps accordingly.
Under disse omstændigheder skal den frist gælde, som — blandt de frister, der kan identificeres blandt de forskellige henvisninger i gennemførelsesforordningens artikel 454 og 455, således som disse bestemmelser var affattet på tidspunktet for omstændighederne i hovedsagen — er mest fordelagtig for den garanterende organisation, det vil sige den frist på to år, som begynder at løbe fra det tidspunkt, hvor kravet om betaling er blevet fremsat over for den garanterende organisation.
In those circumstances, the period to be taken as applicable to the guaranteeing association is the one which is most favourable to it out of those which may be identified by the various references made in Articles 454 and 455 of the implementing regulation, as applicable at the material time, namely the period of two years running from the date of the claim for payment made to the guaranteeing association.
Andet spørgsmål, litra a), om medlemsstaternes undersøgelsespligt
Question 2(a) on the existence of an obligation on the Member State to investigate
Med sit andet spørgsmål, litra a), ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om gennemførelsesforordningens artikel 454 og 455 forpligter en medlemsstat, der har konstateret, at der er begået en overtrædelse eller uregelmæssighed i forbindelse med en transport på grundlag af et TIR-carnet, til — ud over meddelelserne i nævnte forordnings artikel 455, stk. 1, og en eftersøgningsanmeldelse til bestemmelsestoldstedet — at undersøge, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er blevet begået, og hvem der er toldskyldnere, ved at anmode myndighederne i en anden medlemsstat om bistand til at oplyse de faktiske omstændigheder.
By part (a) of Question 2, the national court essentially asks whether Articles 454 and 455 of the implementing regulation require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) of that regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the place where the offence or irregularity was actually committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts.
Gennemførelsesforordningens artikel 454, stk. 3, femte afsnit, bestemmer, at medlemsstaternes toldmyndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger til bekæmpelse af overtrædelser og uregelmæssigheder og til, at der træffes effektive sanktioner mod disse.
The fifth subparagraph of Article 454(3) of the implementing regulation provides that the customs administrations of the Member States are to take the necessary measures to deal with any offence or irregularity and to impose effective penalties. However, that provision does not create an obligation on the part of those administrations towards the guaranteeing association.
Denne bestemmelse pålægger imidlertid ikke nævnte myndigheder en pligt over for den garanterende organisation.
As regards Regulation No 1468/81, it too regulates only relations between the Member States and between them and the Commission.
»1) Artikel 454, stk. 3, første afsnit, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF- toldkodeks er ikke tü hinder for, at en garanterende organisation under en retssag iværksat af en medlemsstat med påstand om betaling af importafgifter på grundlag af en garantiaftale, som organisationen har indgået med denne stat i overensstemmelse med toldkonventionen om international godstransport på grundlag af TIR-carneter, kan føre bevis for det sted, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er begået, for så vidt som dette bevL· føres inden for den frist, der er fastsat i nævnte bestemmelse, og som er en præklusiv frist.
The first subparagraph of Article 454(3) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Council Regulation (EEC) No 2913/92 establishing the Community Customs Code does not preclude a guaranteeing association against which proceedings are brought by a Member State for payment of customs duties on the basis of the guarantee contract it has concluded with that State in accordance with the Customs Convention on the International Transport of Goods under cover of TIR Carnetsfrom being able to furnish proof of the place where the offence or irregularity was committed, provided that that proof is furnished within the period laid down in that provision, that time-limit being peremptory.
Artikel 454, stk 3, første afsnit, og artikel 455, stk 1, i forordning nr. 2454/93 skal fortolkes sådan, at den garanterende organisation råder over en frist på to år regnet fra det tidspunkt, hvor kravet om betaling blev fremsat overfor den, med henblik på at føre bevis for det sted, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk blev begået.
The first paragraph of Article 454(3) and Article 455 of Regulation No 2454/93 must be interpreted as meaning that the guaranteeing association has available, to furnish proof of the place where the offence or irregularity was actually committed, a period of two years running from the date of the claimf or payment made to it.
Artikel 454 og 455 i forordning nr. 2454/93 forpligter ikke en medlemsstat, der har konstateret, at der er begået en overtrædelse euer uregelmæssighed iforbindebe med en transportpa grundlag af et TIR-carnet, til ud over meddelelserne i nævnte forordnings artikel 455, stk, 1, og en eftersøgningsanmeldelse til bestemmelsestoldstedet at undersøge, hvor overtrædelsen eller uregelmæssigheden faktisk er blevet begået, og hvem der er toldskyldnere, ved at anmode myndighederne i en anden medlemsstat om bistand til at oplyse de faktiske omstændigheder.*
Articles 454 and 455 of Regulation No 2454/93 do not require the Member State which detects an offence or irregularity in connection with a transport operation under cover of a TIR carnet, in addition to making the notifications prescribed in Article 455(1) ofthat regulation and an enquiry to the office of destination, to investigate the actual place where the offence or irregularity was committed and the identity of the customs debtors, by seeking the administrative assistance of another Member State for elucidation of the facts. '
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
In that case, the proof in question is inadmissible.
Præjudiciel »Arbejdskraftens frie bevægelighed — tredjelandsstatsborger, der er ægtefælle til statsborger i en medlemsstat — ægtefællen pålagt forbud mod indrejse og ophold i denne medlemsstat parrets midlertidige bosættelse i en anden medlemsstat — bosættelse med henblik på i medfør af fællesskabsretten at opnå en indrejse- og opholdstilladelse til den første medlemsstat -misbrug* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Freedom of movement for workers —National of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State — Spouse under a prohibition on entering and remaining in that Member State — Temporary establishment of the couple in another Member State —Establishment with a view to acquisition by spouse of a right under Community law to enter and remain in the first Member State —Abuse) (Full Court)
Ved kendelse af 3. oktober 2000 har Immigration Appeal Tribunal stillet to præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af de fællesskabsretlige bestemmelser vedrørende personers frie bevægelighed og ret til ophold for tredjelandsstatsborgere, som er gift med en statsborger i en medlemsstat.
By order of 3 October 2000 the Immigration Appeal Tribunal referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Community law concerning freedom of movement for persons and the right to remain of a national of a nonMember State who is the spouse of a national of a Member State.
Hacene Akrich, der er marokkansk statsborger og født i 1967, fik i februar 1989 tilladelse til at indrejse i Det Forenede Kongerige som besøgende for en måned.
In February 1989, Mr Akrich, a Moroccan citizen bom in 1967, was granted leave to enter the United Kingdom on a one month's tourist visa.
Han indgav en ansøgning om opholdstilladelse som studerende, men den blev afslået i juli 1989, og en senere klage blev afvist i august 1990.
His application for leave to remain as a student was refused in July 1989 and his subsequent appeal was dismissed in August 1990.
I juni 1990 blev han dømt for forsøg på tyveri og for at anvende et stjålent legitimationspapir.
In June 1990, he was convicted of attempted theft and use of a stolen identity card.
På grundlag af en udvisningsafgørelse truffet af Secretary of State blev han udsendt til Algeriet den 2. januar 1991.
On the basis of a deportation order by the Secretary of State, he was deported to Algeria on 2 January 1991.
Han vendte tilbage til Det Forenede Kongerige under anvendelse af et forfalsket fransk identitetskort.
In January 1992, he returned to the United Kingdom by using a false French identity card.
Han blev anholdt og på ny udsendt i juni 1992.
He was arrested and again deported in June 1992.
Efter at have opholdt uden for Det Forenede Kongerige i mindre en måned vendte han i hemmelighed tilbage.
He clandestinely returned to the United Kingdom, having remained outside the United Kingdom for less than a month.
Mens han opholdte sig ulovligt i Det Forenede Kongerige, indgik han den 8. august 1996 ægteskab med den britiske statsborger Halina Jazdzewska, og ansøgte ved udgangen af samme måned om opholdstilladelse i Det Forenede Kongerige i sin egenskab af ægtefælle til en statsborger i Det Forenede Kongerige.
On 8 June 1996, whilst he was residing unlawfully in the United Kingdom, he married Mrs Helinä Jazdzewska, a British citizen, and, at the end ofthat month, he applied for leave to remain as the spouse of a British citizen.
Efter at være blevet interneret i begyndelsen af 1997 i medfør af Immigration Aet blev Hacene Akrich i august 1997 i overensstemmelse med sit ønske udsendt til Dublin (Irland), hvor hans kone havde opholdt sig siden juni 1997.
Mr Akrich was detained under the Immigration Act 1971 at the beginning of 1997 and deported in August 1997, in accordance with his wishes, to Dublin (Ireland) where his spouse had been established since June 1997.
Det er desuden fremgået af denne samtale, at Hacene og Halina Akrich ansøgte om indrejsegodkendelse på grundlag af dom af 7. juli 1992, sag C-370/90, Singh.
In January 1998, Mr Akrich applied for revocation of the deportation order and, the following month, for entry clearance as the spouse of a person settled in the United Kingdom.
Halina Akrich angav således som svar på et spørgsmål, at hun og hendes ægtefælle havde til hensigt at vende tilbage til Det Forenede Kongerige, idet de havde »hørt om EU-rettigheder, hvorefter man efter et ophold på seks måneder kunne vende tilbage til Det Forenede Kongerige«. Som kilde til denne information angav hun »advokater og andre i samme stilling«.
At the time ofthat application, Mr and Mrs Akrich were interviewed by a British official at the embassy in Dublin about their stay in Ireland and their intentions. It appeared, first, that Mr Akrich's wife had worked in Dublin since August 1997, and full-time in a bank since January 1998, initially being asked to work until May or June 1998 but with the possibility of an extension.
I overensstemmelse med hans ordrer blev der den 29. september 1998 også meddelt afslag på ansøgningen om indrejsegodkendelse på grundlag af Singh-dommen.
Second, it appears from those interviews that Mr and Mrs Akrich were applying for entry clearance on the basis of the decision of the Court in the judgment in Case C-370/90 Singh [1992].
Det var Secretary of States opfattelse, at Hacene og Halina Akrichs flytning til Irland ikke var andet end en midlertidig udrejse, der med overlæg var tilrettelagt for at tilvejebringe en ret til ophold for Hacene Akrich ved hans tilbagerejse til Det Forenede Kongerige, og dermed unddrage sig anvendelsen af bestemmelserne i Det Forenede Kongeriges nationale lovgivning, hvorfor Halina Akrich ikke, som arbejdstager i en anden medlemsstat, reelt havde udøvet rettigheder i henhold til EF-traktaten.
On the instructions of the Secretary of State the application for entry clearance on the basis of Singh was also refused, on 29 September 1998. The Secretary of State considered that Mr and Mrs Akrich's move to Ireland was no more than a temporary absence deliberately designed to manufacture a right of residence for Mr Akrich on his return to the United Kingdom and thereby to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation, and that Mrs Akrich had not been genuinely exercising rights under the EC Treaty as a worker in another Member State.
I oktober 1998 påklagede Hacene Akrich disse afgørelser til Immigration Adjudicator (Det Forenede Kongerige), som gav ham medhold i november 1999.
In October 1998, Mr Akrich appealed against those two decisions to an Immigration Adjudicator (United Kingdom), who allowed the appeal in November 1999.
Immigration Adjudicator lagde bl.a. til grund, at Hacene og Halina Akrich var flyttet til Irland med det direkte formål senere at kunne udøve rettigheder i henhold til fællesskabsretten, der ville gøre det muligt for dem at rejse tilbage til Det Forenede Kongerige, men konkluderede dog, at Halina Akrich retligt set faktisk havde udøvet fællesskabsrettigheder, der ikke var ophævet som følge af ægteparrets hensigter, og at ægteparret i retlig forstand derfor ikke havde støttet ret på fællesskabsretten for at unddrage sig bestemmelserne i Det Forenede Kongeriges nationale lovgivning.
Having found as a fact, inter alia, that Mr and Mrs Akrich had moved to Ireland for the express purpose of subsequently exercising Community rights to enable them to return to the United Kingdom, the Immigration Adjudicator nevertheless concluded that, as a matter of law, there had been an effective exercise by Mrs Akrich of Community rights which had not been tainted by the intentions of the spouses, and that they had therefore not relied on Community law to evade the provisions of the United Kingdom's national legislation.
Han fastslog også, at Hacene Akrich ikke udgjorde en sådan virkelig og tilstrækkelig alvorlig trussel mod den offentlige orden, der kunne begrunde en fortsat opretholdelse af udvisningsafgørelsen.
He also found that Mr Akrich did not constitute such a genuine and sufficiently serious threat to public policy as to justify the continuation of the deportation order.
Immigration Appeal Tribunal har besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
The Immigration Appeal Tribunal decided to stay the proceedings and to refer to the Court a number of questions for a preliminary ruling.
Med spørgsmålene, der skal behandles under ét, ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, hvilken betydning Singh-dommen har i en sag som den i hovedsagen omhandlede.
By its questions, which it is appropriate to examine together, the referring tribunal is essentially seeking to ascertain the scope of the judgment in Singh in regard to a situation such as that at issue in the main proceedings.
Tager omvendt en unionsborger, der er bosat i en medlemsstat og gift med en tredjelandsstatsborger, som ikke har ret til at opholde sig i denne medlemsstat, til en anden medlemsstat for der at udøve lønnet beskæftigelse, udgør det forhold, at unionsborgerens ægtefælle i henhold til artikel 10 i forordning nr. 1612/68 ikke har ret til at etablere sig med unionsborgeren i den anden medlemsstat, ikke en mindre gunstig behandling end den, som de fik før unionsborgeren gjorde brug af de muligheder, der findes i traktaten med hensyn til personers frie bevægelighed.
In order to benefit in a situation such as that at issue in the main proceedings from the rights provided for in Article 10 of Regulation No 1612/68, the national of a nonMember State, who is the spouse of a citizen of the Union, must be lawfully resident in a Member State when he moves to another Member State to which the citizen of the Union is migrating or has migrated.
Det samme gør sig gældende, når en unionsborger, der er gift med en tredjelandsstatsborger, vender tilbage til den medlemsstat, som han har bopæl i for dér at udøve lønnet beskæftigelse. Har ægtefællen en gyldig ret til ophold i en anden medlemsstat, finder artikel 10 i forordning nr. 1612/68 anvendelse, for at
Conversely, where a citizen of the Union, established in a Member State and married to a national of a nonMember State without the right to remain in that Member State, moves to another Member State in order to work there as an employed person, the fact that that person's spouse has no right under Article 10 of Regulation No 1612/68 to install himself with that person in the other Member State cannot constitute less favourable treatment than that which they enjoyed before the citizen made use of the opportunities afforded by the Treaty as regards movement of persons.
unionsborgeren ikke afholdes fra at udøve sin frie bevægelighed ved at vende tilbage til den medlemsstat, hvori han er statsborger.
If the citizen's spouse has a valid right to remain in another Member State, Article 10 of Regulation No 1612/68 applies so that the citizen of the Union is not deterred from exercising his or her right to freedom of movement on returning to the Member State of which he or she is a national.
Har ægtefællen derimod ikke allerede en gyldig ret til ophold i en anden medlemsstat, har de manglende rettigheder i henhold til den nævnte artikel 10 til at etablere sig sammen med unionsborgeren ikke en afskrækkende virkning i denne forbindelse.
If, conversely, that citizen's spouse does not already have a valid right to remain in another Member State, the absence of any right of the spouse under Article 10 aforesaid to install himself or herself with the citizen of the Union does not have a dissuasive effect in that regard.
Hvad angår spørgsmålet om misbrug, der er nævnt i Singh-dommens præmis 24, bemærkes, at de bevæggrunde, der har ført en medlemsstats arbejdstager til at søge arbejde i en anden medlemsstat, er uden betydning for hans ret til indrejse i og ophold på sidstnævnte stats område, såfremt den pågældende udøver eller ønsker at udøve en faktisk og reel beskæftigelse.
As regards the question of abuse mentioned at paragraph 24 of the Singh judgment, cited above, it should be mentioned that the motives which may have prompted a worker of a Member State to seek employment in another Member State are of no account as regards his right to enter and reside in the territory of the latter State provided that he there pursues or wishes to pursue an effective and genuine activity.
Derimod kunne der foreligge misbrug, hvis de muligheder, som i medfør af fællesskabsretten er skabt for vandrende arbejdstagere og deres ægtefæller, blev påberåbt under dække af proformaægteskaber, der er indgået for at omgå bestemmelserne vedrørende trdjelandsstatsborgeres indrejse og ophold.
Conversely, there would be an abuse if the facilities afforded by Community law in favour of migrant workers and their spouses were invoked in the context of marriages of convenience entered into in order to circumvent the provisions relating to entry and residence of nationals of nonMember States.
Er der indgået et reelt ægteskab, men opholder ægtefællen sig en tredjelandsstatsborger, som unionsborgeren har levet sammen med i den medlemsstat, han forlader på det tidspunkt, hvor unionsborgeren vender tilbage til den medlemsstat, hvis nationalitet han har, ulovligt på en medlemsstats område, skal der dog tages hensyn til retten til respekt for familielivet som omhandlet i artikel 8 i konventionen til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, der blev undertegnet i Rom den 4. november 1950 (herefter »menneskerettighedskonventionen«).
That said, where the marriage is genuine and where, on the return of the citizen of the Union to the Member State of which he is a national, his spouse, who is a national of a nonMember State and with whom he was living in the Member State which he is leaving, is not lawfully resident on the territory of a Member State, regard must be had to respect for family life under Article 8 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed at Rome on 4 November 1950 (hereinafter 'the Convention').
Denne ret er en af de grundlæggende rettigheder, som ifølge Domstolens faste praksis — der i øvrigt på ny er bekræftet i præamblen til den europæiske fælles akt og i artikel 6, stk. 2, EU — er beskyttet i Fællesskabets retsorden.
That right is among the fundamental rights which, according to the Court's settled case-law, restated by the preamble to the Single European Act and by Article 6(2) EU, are protected in the Community legal order.
Selv om menneskerettighedskonventionen ikke som sådan tillægger en udlænding ret til at indrejse eller opholde sig på et bestemt lands område, kan den omstændighed, at en person nægtes indrejse i det land, hvor hans nære slægtninge bor, udgøre en indgriben i retten til respekt for familielivet, således som denne ret er beskyttet ved menneskerettighedskonventionens artikel 8, stk. 1.
Even though the Convention does not as such guarantee the right of an alien to enter or to reside in a particular country, the removal of a person from a country where close members of his family are living may amount to an infringement of the right to respect for family life as guaranteed by Article 8(1) of the Convention.
Menneskerettighedskonventionen er til hinder for en sådan indgriben, hvis denne ikke opfylder betingelserne i artikel 8, stk. 2, dvs. hvis den ikke er »foreskrevet ved lov«, er berettiget ud fra et eller flere legitime formål efter denne bestemmelse samt »nødvendig i et demokratisk samfund«, dvs. at den skal være berettiget ud fra tvingende samfundsmæssige hensyn og navnlig stå i et rimeligt forhold til det forfulgte formål.
Such an interference will infringe the Convention if it does not meet the requirements of paragraph 2 ofthat article, that is unless it is in accordance with the law, motivated by one or more of the legitimate aims under that paragraph and necessary in a democratic society, that is to say justified by a pressing social need and, in particular, proportionate to the legitimate aim pursued.