natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved dokumenter indleveret til Rettens Justitskontor mellem den 12. december 1997 og den 26. januar 1998 har 151 virksomheder, som havde fået udbetalt støtte fra Friuli-Venezia Giuliaregionen, også anlagt annullationssøgsmål til prøvelse af den anfægtede beslutning.
'Article 85(1) of the EC Treaty and Article 53(1) of the EEA Agreement are, pursuant to Article 85(3) of the EC Treaty and Article 53(3) of the EEA Agreement respectively, hereby declared inapplicable to the provisions of the [Code of Conduct], in the version as adopted on 30 September and 3 October 1997, prohibiting members from carrying out comparative advertising (Article 2(b)(1) and (3)) and, in so far as it is liable to make it more difficult to supply services to users which have already been clients of other representatives in a specific case, to Article 5(c) thereof.
Ved kendelse afsagt af formanden for Rettens Første Udvidede Afdeling den 16. juni 1998 blev disse sager forenet.
Furthermore, Article 7(5) of the Directive refers expressly to that principle.
Ved dom af 15. juni 2000 annullerede Retten beslutningens artikel 2, i det omfang bestemmelsen erklærer den støtte, der var ydet fra den 1. juli 1990 til transportvirksomheder, der udførte lokal, regional eller national transport, for ulovlig, og påstanden om annullation af beslutningens artikel 5, i det omfang det pålægges Den Italienske Republik at tilbagesøge denne støtte.
It states that Member States are to be authorised to maintain or introduce provisions prohibiting comparative advertising of professional services, 'in compliance with the provisions of the Treaty'.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 10. november 1997 har sagsøgeren anlagt nærværende sag.
This exemption shall be granted from 14 October 1997 to 23 April 2000.'
Sagsøgeren har nedlagt følgende påstande:
Third plea in law, alleging infringement of Article 81 EC
Da det første af disse markeder var lukket for konkurrence, før forordning nr. 4059/89, der indførte kontingenter for cabotage, trådte i kraft den 1. juli 1990, fastslog Kommissionen, at den støtte, der var ydet inden denne dato til transportvirksomheder, der udelukkende opererede på nationalt, regionalt eller lokalt plan, ikke kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne og således ikke var statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. l's forstand.
The applicant maintains that, in accordance with the case-law of the Court of Justice, professional codes of conduct pursue an aim in the general interest.
Støtte ydet efter denne dato var til gengæld statsstøtte i denne bestemmelses forstand, for så vidt som en sådan støtte kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
It is therefore necessary to accept, by application of the rule of reason, that they are indispensable and cannot therefore fall within the scope of Article 81(1) EC.
Subsidiært, beslutningens artikel 5, hvorefter den støtte, der er udbetalt fra den 1. juli 1990, skal tilbagebetales med tillæg af renter, annulleres.
The application for annulment of the first subparagraph of Article 1 of the Decision, in so far as it relates to Article 2 of the Code of Conduct
Kommissionen konkluderede, at »den støtte, der er ydet i henhold til lov nr. 4/1985 og nr. 28/1981 til vejgodstransportvirksomheder i Friuli-Venezia Giuliaregionen, der udøver transportaktiviteter på nationalt plan efter den 1. juli 1990 eller internationale transportaktiviteter, [ikke var] forenelig med fællesmarkedet efter traktatens artikel 92«.
What is at issue in the present action is therefore only whether the provisions in question of Article 2 of the Code of Conduct, by prohibiting advertising comparing professional representatives, constitute restrictions of competition for the purposes of Article 81 EC.
Anbringenderne vedrørende tilsidesættelse af traktatens artikel 92, stk. 1, af retssikkerhedsprincippet og af begrundelsespligten
In the present case, it appears that recital 42 to the Decision is devoted exclusively to the question of the interpretation and effect of Article 7(5) of the Directive.
Sagsøgeren har understreget, at den omtvistede støtte er ubetydelig og er udbetalt til små og mellemstore virksomheder.
Article 2(b)(3) does not refer either to comparative advertising or to relations between members of the EPI, but only to 'the mention of the name of another professional entity unless there is a written cooperation agreement between the member and that entity'.
Støtten kan derfor ikke antages at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
That provision thus seeks to ensure that a professional representative does not rely unduly on professional relationships.
Ved stævning registreret på Domstolens Justitskontor den 28. oktober 1997 har Den Italienske Republik anlagt sag med påstand, principalt, om annullation af den anfægtede
The Commission was therefore wrong to find that that subparagraph constituted a restriction of competition and was therefore incompatible with Article 85 of the Treaty, in so far as it prohibited advertising comparing professional
Rettens bemærkninger
representatives.
For det tredje bemærkes med hensyn til fritagelser for sektorstøtte omfattet af traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), at den omtvistede støtte ikke henhører under nogen af Fællesskabets rammebestemmelser, som fastsætter de retningslinier, som Kommissionen opstiller for sig selv i forbindelse med anvendelsen af bl.a. denne bestemmelse.
Article 5(c) of the Code of Conduct only prohibits an exchange of views with a client on the initiative of a representative about a specific case which has been terminated and which was handled by another representative, and that prohibition can be lifted by the client.
Som Retten allerede har fastslået i dommen i sagen Mauro Alzetta rn.fl. mod Kommissionen, kunne de omstændigheder, at de fleste støttemodtagere hovedsageligt drev virksomhed lokalt, og at der var kontingentordninger, således ikke forhindre, at støtten påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne og konkurrencen.
As regards the prohibition in the strict sense of comparative advertising provided for in Article 2(b)(1) of the Code of Conduct, it should be noted, first of all, that advertising is an important element of the competitive situation on any given market, since it provides a better picture of the merits of each of the operators, the quality of their services and their fees.
Det fremgår af ovenstående bemærkninger, at anbringenderne må forkastes.
In those circumstances, the Commission erred in stating that, owing in particular to that provision, representatives' 'possibilities of offering their services to (domestic or foreign) potential clients who have already been clients of another representative in a specific case are considerably reduced' (recital 43 to the Decision).
Anbringendet om, at den omtvistede støtte fejlagtigt er kvalificeret som ny støtte
Furthermore, when it is fair and in accordance with the appropriate rules, comparative advertising makes it possible in particular to provide more information to users and thus help them choose a professional representative in the Community as a whole whom they may approach.
Anbringenderne vedrørende tilsidesættelse af artikel 3, stk 1, titra d), og e), i forordning nr. 1107/70, af traktatens artikel 92, stk 3, litra c), og af begrundelsespligten samt vedrørende den omstændighed, at det er umuligt at sondre mellem den støtte, der ifølge den anfægtede beslutning betragtes som forenelig med fællesmarkedet, og den, som ikke er det, og følgelig at gennemføre den anfægtede beslutning
In reality, the objective pursued by Article 5(c) of the Code of Conduct, as it emerges from that article as a whole, is to prevent a representative, when offering services to a client, from discrediting a fellow professional by questioning his conduct of a case which has been terminated.
Sagsøgeren har anført, at den pågældende støtte må kvalificeres som eksisterende støtte, idet den er indført ved love af 1981 og 1985, dvs. før den fuldstændige liberalisering af de pågældende sektorer.
Consequently, a simple prohibition of comparative advertising restricts the ability of more efficient professional representatives to develop their services, with the consequence, inter alia, that the clientele of each professional representative is crystallised within a national market.
Når Kommissionen i den anfægtede beslutning har kvalificeret støtten som ny støtte, har den gjort sig skyldig i en grov tilsidesættelse af procedureforskrifterne i traktatens artikel 93.
Having regard to all those factors, it must be concluded that it was on the basis of an incorrect analysis of Article 5(c) of the Code of Conduct that the Commission came to the conclusion that that measure constituted a restriction of competition within the meaning of Article 85(1) of the Treaty.
Sagsøgeren har anført, at når Kommissionen har fastslået, at de omtvistede støttebeløb for størstedelens vedkommende ikke opfyldte de betingelser, der kræves for, at de er omfattet af undtagelserne i artikel 3, stk. 1, litra d) og e), i forordning nr. 1107/70 og traktatens artikel 92, stk. 3, litra c), har Kommissionen tilsidesat disse bestemmelser, ligesom den ikke i den anfægtede beslutning har givet en tilstrækkelig begrundelse på det punkt.
The Commission is therefore quite right, in the Decision, to identify the favourable effects which fair and appropriate comparative advertising has on competition (recital 41) and, on the other hand, the restrictions on competition which the prohibition of any form of that method of advertising entails (recital 43).
I den foreliggende sag kan der ikke på grundlag af nogen oplysninger i sagsakterne formodes at have været en sådan overkapacitet.
In the light of the foregoing arguments, the present alternative application must be considered only in so far as it relates to Article 2(b)(1) of the Code of Conduct.
I den foreliggende sag har Kommissionen i retsmødet indrømmet, at cabotagemarkedet var lukket for konkurrence inden for Fællesskabet, inden det blev liberaliseret ved forordning nr. 4059/89.
The applicant claims that Article 5(c) of the Code of Conduct corresponds to a classic rule of professional conduct which applies to all liberal professions.
Som Retten har fastslået i dommen i sagen Mauro Alzetta m.fl. mod Kommissionen, følger det heraf, at støtte til virksomheder, der udelukkende udfører lokal, regional og national transport, må anses for eksisterende støtte, og der kan i givet fald kun træffes en beslutning
The applicant claims that the Commission does not explain in the Decision why the conditions of exemption would no longer be fulfilled after the expiry of the transitional period fixed in the second paragraph of Article 1, namely 23 April 2000.
For det andet bemærkes, at sagsøgerens synspunkt, hvorefter Kommissionen har tilsidesat artikel 3, stk. 1, litra e), i forordning nr. 1107/70, når den i den anfægtede beslutning har fastslået, at kun 10-15% af den omtvistede støtte var bestemt til kombineret transport og således kunne være omfattet af en undtagelse i henhold til den nævnte bestemmelse, heller ikke er holdbart.
All that is prohibited is an 'active approach' by a professional representative to the clients of other representatives dealing with the same case, which constitutes an essential professional obligation necessary in any liberal profession and justified by the principles of discretion and fairness.
og med med virkning for fremtiden om, at støtten er uforenelig med fællesmarkedet.
To that end, 23 April 2000, which corresponds to the expiry of the period within which the Directive was to be transposed, was chosen.
Af alle disse grunde kan anbringendet om, at den omtvistede støtte fejlagtigt er anset for ny støtte, kun tiltrædes, for så vidt som det vedrører den støtte, der fra den 1. juli 1990 er ydet virksomheder, der udelukkende udfører lokal, regional eller national transport.
The applicant has put forward no specific argument to show that, in choosing that date, which is more than one year after the decision was adopted, the Commission made a manifest error of assessment.
Som Retten allerede har fastslået i dommen i sagen Mauro Alzetta m.fl. mod Kommissionen (præmis 150), må den anfægtede beslutning derfor annulleres, for så vidt som den i artikel 2 erklærer den støtte, der blev ydet efter den 1. juli 1990 til fordel for transportvirksomheder, der udelukkende virkede på nationalt, regionalt eller lokalt plan, ulovlig, og i artikel 5 bestemmer, at støtten skal tilbagebetales.
As regards the substance of the plea, the applicant claims that all the conditions governing the grant of a permanent exemption under Article 81(3) EC are satisfied.
For så vidt angår anbringendet vedrørende tilsidesættelse af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning bemærkes, at kun ekstraordinære omstændigheder kan give støttemodtagerne en berettiget forventning om støttens lovlighed.
By refusing to grant such an exemption, the Commission infringed that provision of the Treaty.
Endvidere har sagsøgeren ikke påberåbt sig nogen ekstraordinære omstændigheder, der kan begrunde en berettiget forventning om, at den støtte, der er udbetalt til virksomheder, som udfører internationale transporter, var lovlig.
In the present case the exemption was granted until 23 April 2000 and there was nothing to prevent the applicant from requesting the Commission to renew it.
Ifølge sagsøgeren er den forpligtelse til at tilbagesøge den omtvistede støtte, der pålægges i henhold til artikel 5 i den anfægtede beslutning, i strid med princippet om beskyttelse af den
In the present case, the main benefit identified in the Decision consists in providing for a transitional stage under reasonable conditions.
»1) Artikel 2 i Kommissionens beslutning 98/182/EF af 30. juli 1997 angående den støtte, som Friuli-Venezia Giuliaregionen (Italien) har ydet til regionens vejgodstransportvirksomheder, annulleres, i det omfang bestemmelsen erklærer den støtte, der fra den 1. juli 1990 blev ydet til ttansportvirksomheder, der udelukkende udførte lokal, regional eller national transport, for ulovlig.
Annuls Article 1 of Commission Decision 1999/267/EC of 7 April 1999 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/36.147 EPI Code of Conduct) in so far as it concerns Article 2(b)(3) and Article 5(c) of the Code of Conduct of the Institute of Professional Representatives before the European Patent Office;
Artikel 5 i beslutning 98/182 annulleres, i det omfang bestemmelsen forpligter Den Italienske Republik til tilbagesøgning af denne støtte.
Dismisses the remainder of the application;
Fællesskaber.
State aid
»EF-varemærker — ordet EASYBANK - absolutte registreringshindringer — artikel 7, stk. 1, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 40/94« (Anden Afdeling)
New aid or existing aid — Principle of protection proportionality — Statement of reasons) (Fourth Chamber, Extended Composition)
Sagens faktiske omstændigheder
Legal framework and facts
EASYBANK var beskrivende og manglede det fornødne særpræg og derfor var omfattet af artikel 7, stk. 1, litra c) og b), i forordning nr. 40/94.
State aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty.
Anbringendet om tilsidesættebe af artikel 7, stk 1, litra c), i forordning nr. 40/94
The subsidies not covered by Article 1 of this Decision constitute aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty and are illegal since they were introduced in breach of Article 93(3).'
Sagsøgeren indgav den 3. oktober 1996 i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker, med senere ændringer, en EF-varemærkeansøgning vedrørende et ordmærke til Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«).
In its Decision 98/182/EC of 30 July 1997 concerning aid granted by the Friuli-Venezia Giulia Region (Italy) to road haulage companies in the Region, the Commission declared part of that aid to be incompatible with the common market and ordered the recovery of the aid, together with interest.
Sagsøgeren har anført, at der alene er hindringer for registrering af et varemærke, såfremt der er et konkret behov for, at det pågældende tegn frit skal kunne anvendes for de varer, som varemærkeansøgningen vedrører.
That aid was granted, under a regional system of aid not notified to the Commission, to small road haulage contractors established in the Friuli-Venezia Giulia Region, most of which are engaged solely in local or regional transport with a single vehicle.
Der blev oprindeligt ansøgt om registrering for tjenesteydelserne »Forsikringsvirksomhed, finansiel virksomhed, valutarisk virksomhed, bankvirksomhed, bankserviceydelser, ejendomsmæglervirksomhed«, der henhører under klasse 36 i Nice-arrangementet.
In the statement of reasons for the contested decision, the Commission makes a distinction between the market for the national, regional and local carriage of goods by road, on the one hand, and the market for the international carriage of goods by road, on the other.
Undersøgeren afviste ved afgørelse af 13. april 1999 ansøgningen i henhold til artikel 38 i forordning nr. 40/94.
Having learned of the existence of Law No 4/1985 when examining another case pertaining to State aid provided for by a later regional law, the Commission, by letter of 29 September 1995, asked the Italian authorities to forward all the legislation, documents, information and data needed to assess the compatibility with the common market of the system of aid established by Law No 4/1985.
Sagsøgeren påklagede den 8. juni 1999 undersøgerens afgørelse til Harmoniseringskontoret i henhold til artikel 59 i forordning nr. 40/94.
Following an exchange of correspondence with the Italian authorities, the text of Law No 4/1985 was communicated to the Commission during a meeting on 18 July 19%, and further information was provided on 18 November 1996.
Det skal i denne sag bemærkes, at Appelkammeret i den anfægtede afgørelse fastslår, at ordet EASYBANK er sammensat af de to ord »easy« og »bank«, der er gængse engelske ord, og at ordet er umiddelbart forståeligt.
Since the former market was closed to competition until the entry into force on 1 July 1990 of Regulation No 4059/89, which introduced cabotage quotas, the Commission argues that aid granted before that date to haulage firms operating solely at national, regional or local level could not affect intra-Community trade and therefore did not constitute State aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty.
Selv om dette sammensatte ord er en sproglig nydannelse, er det efter Appelkammerets opfattelse dog ikke dermed udelukket, at det hverken er usædvanligt eller bemærkelsesværdigt.
On the other hand, aid granted after that date was State aid within the meaning of that provision in that it might have affected trade between Member States.
Sagsøgeren begrænsede ved skrivelse af 10. august 1999 de af ansøgningen om EF-varemærke omfattede tjenesteydelser til følgende: »on-line bankserviceydelser, navnlig elektroniske bankserviceydelser«.
By letter of 14 February 1997, the Commission informed the Italian Government of its decision to initiate the procedure provided for in Article 93(2) of the Treaty in respect of the system of aid for commercial road hauliers laid down by Law No 4/1985 and Law No 28/1981.
Det bemærkes, at Appelkammeret foretog en fejlagtig anvendelse af artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94, da det fandt, at ordet EASYBANK var udelukkende beskrivende for en on-line banks tjenesteydelser.
The Commission concludes that 'the aid granted under Laws No 28/81 and No 4/85 to commercial road haulage companies in the Friuli-Venezia Giulia Region engaged in national transport operations from 1 July 1990 onwards, as well as for those engaged in international transport operations, is incompatible with the common market within the meaning of Article 92 of the Treaty'.
For så vidt som Appelkammeret udleder ordet EASYBANK's beskrivende art af budskabet om,
On 30 July 1997 the Commission closed the procedure by adopting the contested decision. The operative part of that decision is worded as follows:
Klagen blev afvist ved afgørelse af 31. januar 2000 (herefter »den anfægtede afgørelse«). Appelkammeret fandt i det væsentlige, at ordet
By application lodged at the Registry of the Court of Justice on 28 October 1997, the Italian Republic brought an action for the annulment of the contested decision and, in the alternative, the annulment of that decision in that it requires, in Article 5, the recovery of the aid granted from 1 July 1990 onwards (Case C-372/97).
Rettens bemærkninger at de tjenesteydelser, der tilbydes af en on-line bank, har den fælles egenskab, at de på grund af anvendelse af elektroniske redskaber er lettere tilgængelige end dem, der tilbydes af en sædvanlig bank, må det dog fastslås, at forbindelsen mellem på den ene side betydningen af ordet EASYBANK og på den anden side de tjenesteydelser, der kan blive leveret af en sådan on-line bank, er for vag og ubestemt til at give dette udtryk en beskrivende karakter i relation til de nævnte tjenesteydelser.
By documents lodged at the Registry of the Court of First Instance between 12 December 1997 and 26 January 1998, 151 undertakings, which had benefited from aid granted by the Friuli-Venezia Giulia Region, also brought actions for the annulment of the contested decision. Those cases were joined, by order of the President of the First Chamber, Extended Composition, of 16 June 1998.
Det pågældende ord indebærer således ikke i sig selv, at de potentielle kunder umiddelbart og præcist kan konstatere, hvilke konkrete bankserviceydelser der kan præsteres, og så meget desto mindre en eller flere af deres egenskaber.
By judgment of 15 June 2000, the Court annulled Article 2 of the decision in so far as it declared illegal aid granted after 1 July 1990 to undertakings engaged exclusively in local, regional or national transport, and Article 5 thereof in so far as it required the Italian Republic to recover that aid.
For så vidt Appelkammeret i den anfægtede afgørelse endvidere anfører, at ordet EASYBANK »som en sammensætning af gængse ord og uden yderligere særegne elementer, der giver det særpræg ... mangler ... enhver originalitet« og er »hverken usædvanligt eller bemærkelsesværdigt«, skal det anføres, at manglende fornødent særpræg ikke kan udledes af den blotte konstatering, at det pågældende tegn ikke har originalitet og hverken har et usædvanligt eller bemærkelsesværdigt islæt.
First, as regards the application of Article 3(l)(d) of Regulation No 1107/70, that provision authorises only and subject to certain conditions aid granted with a view to eliminating, as part of a reorganisation plan, excess capacity causing serious structural problems.
Det fremgår heraf, at ordet EASYBANK under alle omstændigheder ikke kan anses for at være af udelukkende beskrivende art i den forstand, hvori dette begreb anvendes i artikel 7, stk. 1, litra c), i forordning nr. 40/94.
In this case, there is no evidence in the file to show that such excess capacity exists.
Anbringendet om tilsidesættelse af artikel 7, stk 1, litra b), i forordning nr. 40/94
— in the alternative, annul Article 5 of that decision, which requires the recovery of aid granted after 1 July 1990, together with interest.
Idet bestemmelsen på ingen måde gør disse sidste begreber til kriterier for fornødent særpræg, pålægger artikel 7, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 tværtimod undersøgeren og i givet fald Appelkammeret at undersøge, om det kan udelukkes, at det pågældende tegn er egnet til i forhold til den tilsigtede kundekreds at adskille varerne eller tjenesteydelserne fra dem af en anden oprindelse, når denne kundekreds skal foretage sit valg i omsætningen.
Second, the applicant's submission that the defendant failed to have regard to Article 3(l)(e) of Regulation No 1107/70 by finding, in the contested decision, that only 10 to 15% of the disputed aid was intended for combined transport and therefore eligible for a derogation under that provision, is likewise not well founded.