natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den nationale ret i denne sag skal dog, før den bestemmer, at støtten til CELF skal tilbagesøges, undersøge, om CELF kan have nogen berettiget forventning, eller om der foreligger særlige omstændigheder, der taler imod en tilbagebetaling af støtten.
The national court in this case must, however, prior to ordering recovery of the aid to CELF, examine whether CELF may entertain any legitimate expectations or whether there exist any special circumstances which would militate against repayment of the aid.
I den forbindelse har en række af de intervenerende parter anført, at det forhold, at Kommissionen i medfør af sin eksklusive kompetence på området har vedtaget en række beslutninger, der erklærer støtten til CELF forenelig med fællesmarkedet, bør føre til, at den nationale ret ved beregningen af det tilbagebetalingspligtige beløb ikke tager de beløb, som er udbetalt i perioden mellem en kommissionsbeslutning, der erklærer støtten forenelig med fællesmarkedet, og annullationsdommen afsagt af Retten i Første Instans i betragtning.
In this regard, a number of interveners have argued that, given that the Commission adopted, pursuant to its exclusive competence on the matter, a number of decisions declaring the aid to CELF compatible with the common market, the national court when calculating the amount to be recovered should not take into account the amounts paid during the period subsequent to a Commission decision declaring the aid compatible and the annulment of the decision by the Court of First Instance.
29 — »Jeg mener dog, at det er indlysende, at Fællesskabets retsinstansers prøvelse af beslutninger om statsstøtte ikke kan betragtes som en ekstraordinær og uforudsigelig hændelse, idet den er en fast og vigtig del af den ordning, som traktaten har indført på området.
29 — ‘… judicial review by the Community Court of decisions concerning State aid cannot be regarded as an exceptional and unforeseeable event, forming as it does an integral and essential part of the system established by the Treaty for that purpose.
En påpasselig erhvervsdrivende bør derfor være klar over, at det inden for den frist på to måneder, der er fastsat i artikel 230 EF, er muligt at indbringe klage over Kommissionens beslutning om, at en statslig foranstaltning ikke udgør statsstøtte, for Fællesskabets retsinstans.«.
A diligent businessman should be well aware of the fact that a Commission decision to the effect that a State measure does not constitute State aid is, within the timelimit of two months referred to in Article 230 EC, liable to be challenged before the Community Court.’
Dommen nævnt ovenfor i fodnote 27, punkt 153 i forslaget til afgørelse.
Judgment cited in footnote 27; see point 153 of the Opinion.
Som anført ovenfor skal en medlemsstat i almindelighed ifølge artikel 88, stk. 3, EF give underretning om enhver planlagt støtteforanstaltning og undlade at gennemføre foranstaltningen, medmindre Kommissionen vedtager en endelig beslutning, der erklærer støtten forenelig med fællesmarkedet.
As indicated above, in the normal course of events a Member State should, pursuant to Article 88(3) EC, notify any planned State aid and not put it into effect unless the Commission adopts a final decision declaring the aid compatible with the common market.
Det er fast retspraksis, at henset til, at den kontrol, som Kommissionen i medfør af artikel 88 EF fører med statsstøtte, har sit grundlag i ufravigelige principper, kan der
It is settled caselaw that due to the mandatory nature of the supervision of State aid
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-199/06 det eneste, der ville kunne skabe en berettiget forventning hos støttemodtageren« 30.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-199/06 proposed aid which alone is capable of giving rise to a legitimate expectation on his part’. 30
Fællesskabet, som ikke har været genstand for en legalitetsprøvelse efter artikel 230 EF, inden for tomånedersperioden, som er foreskrevet i bestemmelsen, eller, hvor en sådan prøvelse har fundet sted, beslutningen er erklæret gyldig af Fællesskabets retsinstanser.
EC must be understood to mean a decision of the Commission declaring aid compatible with the common market which has not been the object of review proceedings pursuant to Article 230 EC within the twomonth period laid down in that provision or, where such proceedings have been brought, has had its validity upheld by the Community Courts.
Som Retten i Første Instans har bemærket, ville et andet resultat medføre, at den kontrol, som Fællesskabets retsinstanser udøver med lovligheden af en kommissionsbeslutning om en støttes forenelighed med fællesmarkedet, i øvrigt blive frataget sin effektive virkning 31.
In addition, as the Court of First Instance pointed out, to conclude otherwise would render ineffective the review conducted by the Community judicature of the legality of a Commission decision declaring State aid compatible.
Annullationen af en sådan beslutning ville i sidste instans blive en pyrrhus-sejr, eftersom beslutningens negative virkninger ikke ville blive afhjulpet gennem tilbagesøgning af støtte.
31 The annulment of such a decision would ultimately become a pyrrhic victory, since the negative effects of the aid could not be remedied by recovery of aid.
Såfremt en kommissionsbeslutning om at erklære støtte forenelig med fællesmarkedet automatisk gav grundlag for en berettiget forventning for støttemodtagerne, ville deres konkurrenter eller andre tredjeparter, som beslutningen var til skade for, ikke længere have nogen interesse i at søge beslutningen annulleret.
If a Commission decision declaring unlawful aid compatible with the common market were automatically to give rise to legitimate expectations on the part of the recipients of aid, competitors of those recipients or other third parties harmed by the Commission’s decision would have no interest in seeking its annulment.
I forbindelse med en medlemsstats tilbagesøgning af ulovlig støtte og på baggrund af Domstolens retspraksis finder jeg, at udtrykket »endelig beslutning« i artikel 88, stk. 3, EF skal forstås som en kommissionsbeslutning, der erklærer støtten forenelig med
In my view, in the context of the recovery by a Member State of unlawful aid and in the light of the caselaw of the Court, the term ‘final decision’ as referred to in Article 88(3)
30 — Dom af 29.4.2004, sag C-91/01, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4355, præmis 66.
30 — Case C-91/01 Italy v Commission [2004] ECR I-4355, paragraph 66.
31 — Dom af 5.8.2003, forenede sager T-116/01 og T-118/01, P & O European Ferries (Vizcaya) og Diputación Foral de Vizcaya mod Kommissionen, Sml. II, s. 2957, præmis 209. 48.
31 — See Joined Cases T-116/01 and T-118/01 P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission [2003] ECR II-2957, paragraph 209. 48.
Jeg finder således, at svaret på det andet spørgsmål bør være, at forpligtelsen til at tilbagebetale ulovlig støtte gælder for enhver periode forud for Kommissionens vedtagelse af en endelig beslutning, der erklærer støtten forenelig med fællesmarkedet efter proceduren i artikel 88 EF, idet udtrykket »endelig beslutning« skal forstås som en beslutning, som ikke har været genstand for en legalitetsprøvelse efter artikel 230 EF inden for tomånedersperioden, som er foreskrevet i bestemmelsen, eller, hvor en sådan prøvelse har fundet sted, beslutningen er erklæret gyldig af Fællesskabets retsinstanser.
I accordingly consider that the answer to the second question should be that the obligation to repay unlawful aid applies to any period prior to the adoption by the Commission of a final decision declaring the aid compatible with the common market pursuant to the procedure under Article 88 EC, the term ‘final decision’ being understood to mean a decision which has not been the object of review proceedings pursuant to Article 230 EC within the twomonth period laid down in that provision or, where such proceedings have been brought, has had its validity upheld by the Community Courts.
Jeg mener derfor, at spørgsmålene forelagt af Conseil d’État bør besvares som følger:
I therefore consider that the questions referred by the French Conseil d’État should be answered as follows:
»1) Det følger af artikel 88, stk. 3, EF, at en medlemsstat, der har ydet ulovlig støtte ved at ikke at overholde forpligtelserne til at foretage underretning og stand-still-forpligtelsen, der følger af nævnte bestemmelse, er forpligtet til at tilbagesøge støtten fra modtageren, også selv om proceduren i artikel 88 EF har resulteret i en endelig beslutning, der erklærer den pågældende støtte forenelig med fællesmarkedet.
(1) In accordance with the terms of Article 88(3) EC a Member State, which has granted unlawful aid in breach of the notification and standstill requirements established by that provision, must recover that aid from the beneficiary, even where the procedure under Article 88 EC has resulted in a final decision declaring the aid in question compatible with the common market.
Forpligtelsen til at tilbagebetale ulovlig støtte gælder for enhver periode forud for Kommissionens vedtagelse af en endelig beslutning, der erklærer støtten forenelig med fællesmarkedet efter proceduren i artikel 88 EF, idet udtrykket »endelig beslutning« skal forstås som en beslutning, som ikke har været genstand for en legalitetsprøvelse efter artikel 230 EF inden for tomånedersperioden, som er foreskrevet i bestemmelsen, eller, hvor en sådan prøvelse har fundet sted, beslutningen er erklæret gyldig af Fællesskabets retsinstanser.«
(2) The obligation to repay unlawful aid applies to any period prior to the adoption by the Commission of a final decision declaring the aid compatible with the common market pursuant to the procedure under Article 88 EC, the term ‘final decision’ being understood to mean a decision which has not been the object of review proceedings pursuant to Article 230 EC within the twomonth period laid down in that provision or, where such proceedings have been brought, has had its validity upheld by the Community Courts.
I sag C-199/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Conseil d’État (Frankrig) ved afgørelse af 29. marts 2006, indgået til Domstolen den 2. maj 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Conseil d’État (France), made by decision of 29 March 2006, received at the Court on 2 May 2006, in the proceedings
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis, U. Lõhmus og L. Bay Larsen (refererende dommer) samt dommerne A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka og E. Levits,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis, U. Lõhmus and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský, J. Klučka and E. Levits, Judges,
CELF OG MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: fuldmægtig J. Swedenborg, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 27. februar 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: J. Swedenborg, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 27 February 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— den franske regering ved G. de Bergues og S. Ramet, som befuldmægtigede
— the French Government, by G. de Bergues and S. Ramet, acting as Agents,
— den danske regering ved C. Thorning, som befuldmægtiget, bistået af advokaterne P. Biering og K. Lundgaard Hansen
— the Danish Government, by C. Thorning, acting as Agent, assisted by P. Biering and K. Lundgaard Hansen, advokater,
— den tyske regering ved C. Schulze-Bahr og M. Lumma, som befuldmægtigede
— the German Government, by C. Schulze-Bahr and M. Lumma, acting as Agents,
— den ungarske regering ved J. Fazekas, som befuldmægtiget
— the Hungarian Government, by J. Fazekas, acting as Agent,
— den nederlandske regering ved H.G. Sevenster og P.P.J. van Ginneken, som befuldmægtigede
— the Netherlands Government, by H.G. Sevenster and P.P.J. van Ginneken, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved V. Di Bucci og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede,
— the Commission of the European Communities, by V. Di Bucci and J.-P. Keppenne, acting as Agents,
— EFTA-Tilsynsmyndigheden ved M. Sánchez Rydelski og B. Alterskjær, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 24. maj 2007, afsagt følgende
— the EFTA Surveillance Authority, by M. Sánchez Rydelski and B. Alterskjær, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 24 May 2007, gives the following
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 88, stk. 3, EF.
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 88(3) EC.
Denne anmodning er indgivet i forbindelse med en sag mellem på den ene side Centre d’exportation du livre français (CELF) (herefter »CELF«) og ministeren for kultur og kommunikation og på den anden side Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) (herefter »SIDE«) vedrørende støtte ydet til CELF af den franske stat.
The reference was made in the course of proceedings between the Centre d’exportation du livre français (CELF) (French Book Export Centre; hereinafter ‘CELF’) and the Ministre de la Culture et de la Communication (Minister for Culture and Communication), on the one hand, and the Société internationale de diffusion et d’édition (SIDE) (International Distribution and Publishing Company; hereinafter ‘SIDE’), on the other, concerning aid paid to CELF by the French State.
Hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
De faktiske omstændigheder i hovedsagen og procedurer på fællesskabsplan
Facts which gave rise to the dispute in the main proceedings, and Community proceedings
CELF, der er et kooperativt aktieselskab, driver virksomhed som eksportagentur.
CELF, a cooperative society in public limited company form, carries on the activity of export agent.
CELF skal ifølge sine vedtægter direkte ekspedere ordrer til udlandet og de franske oversøiske områder og departementer på bøger, brochurer og alle kommunikationsmedier og mere overordnet udføre alle operationer, der har til formål at fremme fransk kultur verden over ved hjælp af ovennævnte medier.
Under its articles of association, its object is to process directly orders for abroad and the French overseas territories and departments for books, brochures and any communication media and, more generally, to perform any operations aimed, in particular, at increasing the promotion of French culture throughout the world, using the above media.
CELF samler mindre bestillinger af bøger, således at udenlandske kunder kan henvende sig til en enkelt mellemhandler frem for en lang række leverandører og samtidig få adgang til et så stort udbud som muligt.
It combines small orders for books, thus enabling foreign clients to deal with a single intermediary rather than a host of suppliers, whilst benefiting from the widest possible supply base.
CELF tilgodeser alle erhvervsdrivendes ønsker, uden hensyntagen til antallet af bestillinger, og uanset om disse er rentable eller ej.
It satisfies all the orders of operators, without regard to the size of the orders, even if they are unprofitable.
CELF’s forpligtelser er bekræftet i aftaler indgået med det franske ministerium for kultur og kommunikation.
CELF’s obligations were a reaffirmed in agreements concluded with the French Ministry of Culture and Communication.
Fra 1980 til 2002 modtog CELF driftsstøtte fra den franske stat som kompensation for de øgede omkostninger ved at effektuere små ordrer afgivet af boghandlere etableret i udlandet.
From 1980 to 2002, CELF received operating subsidies from the French State to offset the extra costs of handling small orders placed by booksellers established abroad.
I løbet af 1992 anmodede SIDE, en konkurrent til CELF, Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber om at oplyse, om støtten tildelt CELF var anmeldt i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 93, stk. 3 (nu artikel 88, stk. 3, EF).
In the course of 1992, SIDE, a competitor of CELF, asked the Commission of the European Communities whether or not it had been informed, under Article 93(3) of the EC Treaty (now Article 88(3) EC), of the aid granted to CELF.
Kommissionen anmodede den franske regering om at forelægge oplysninger om de foranstaltninger, der var truffet til fordel for CELF, og modtog efterfølgende de ønskede oplysninger.
The Commission requested of, and obtained from, the French Government information about the measures in favour of CELF.
Kommissionen bekræftede over for SIDE, at der fandtes støtteforanstaltninger, og oplyste, at de pågældende foranstaltninger ikke var anmeldt.
The Commission confirmed the aid’s existence to SIDE and informed it that the measures in question had not been notified.
Ved beslutning NN 127/92 af 18. maj 1993, der blev offentliggjort ved meddelelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende af 25. juni 1993 med titlen »Støtte til eksportører af franske bøger« (EFT C 174, s. 6), fandt Kommissionen, at i lyset af den særlige konkurrencesituation inden for bogsektoren og det kulturelle sigte med den pågældende støtteordning fandt undtagelsen i EF-traktatens artikel 92, stk. 3, litra d) (nu artikel 87, stk. 3, litra d, EF), anvendelse på støtten.
By decision NN 127/92 of 18 May 1993, notice of which was published in the Official Journal of the European Communities of 25 June 1993 under the title ‘Aid to exporters of French books’ (OJ 1993 C 174, p. 6), the Commission concluded that, given the special nature of competition in the book trade and the cultural purpose of the aid schemes in question, the derogation provided for in Article 92(3)(d) of the EC Treaty (now Article 87(3)(d) EC) applied to them.
SIDE anlagde annullationssøgsmål til prøvelse af denne beslutning ved De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans.
SIDE brought an action for annulment of that decision before the Court of First Instance of the European Communities.
Ved dom af 18. september 1995, SIDE mod Kommissionen (sag T-49/93, Sml. II, s. 2501), annullerede Retten den nævnte beslutning, for så vidt som den vedrørte den støtte, der udelukkende blev ydet til CELF som kompensation for de øgede omkostninger ved at effektuere mindre bestillinger af fransksprogede bøger fra boghandlere etableret i udlandet.
By judgment of 18 September 1995 in Case T-49/93 SIDE v Commission [1995] ECR II-2501, the Court of First Instance annulled the decision in so far as it concerned the subsidy granted exclusively to CELF to offset the extra cost involved in handling small orders for Frenchlanguage books placed by booksellers established abroad.
Retten fandt, at Kommissionen burde have foretaget en tilbundsgående undersøgelse af konkurrencesituationen inden for den pågældende sektor, før den udtalte sig om, hvorvidt foranstaltningerne var forenelige med fællesmarkedet.
It decided that the Commission should have undertaken a detailed investigation of the conditions of competition in the sector concerned prior to ruling on the measures’ compatibility with the common market.
Kommissionen skulle således indlede den kontradiktoriske procedure i medfør af EF-traktatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF).
The Commission should therefore have initiated the adversarial procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC).
Den 30. juli 1996 besluttede Kommissionen at indlede en formel undersøgelsesprocedure vedrørende den omhandlede støtte.
On 30 July 1996, the Commission decided to open a formal investigation procedure in respect of the aid in question.
Kommissionen vedtog efter sin undersøgelse beslutning 1999/133/EF af 10. juni 1998 om statsstøtte til Coopérative d’exportation du livre français (CELF) (EFT L 44, s. 37), hvori Kommissionen dels fastslog, at støtten var ulovlig, eftersom den ikke var anmeldt til Kommissionen, dels erklærede den nævnte støtte forenelig med fællesmarkedet, da den opfylder betingelserne for at være omfattet af undtagelsen i traktatens artikel 92, stk. 3, litra d).
Following its investigation, it adopted Decision 1999/133/EC of 10 June 1998 concerning State aid in favour of Centre d’exportation du livre français CELF (OJ 1999 L 44, p. 37), in which, first, it found that the aid was unlawful, on the ground that it had not been notified, and, second, declared the aid compatible with the common market on the ground that it satisfied the conditions for derogation under Article 92(3)(d) of the Treaty.
Der blev anlagt to annullationssøgsmål til prøvelse af denne beslutning.
Two actions were brought for annulment of that decision.
I det første søgsmål, der blev anlagt ved Domstolen af Den Franske Republik med den begrundelse, at Kommissionen havde undladt at anvende EF-traktatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), blev Kommissionen frifundet ved dom af 22. juni 2000, Frankrig mod Kommissionen (sag C-332/98, Sml. I, s. 4833).
The first, brought before the Court of Justice by the French Republic on the ground that the Commission had failed to apply Article 90(2) of the EC Treaty (now Article 86(2) EC), was dismissed by judgment of 22 June 2000 in Case C-332/98 France v Commission [2000] ECR I-4833.
Ved det andet søgsmål, der blev anlagt af SIDE ved Retten, fik sagsøgeren medhold ved dom af 28. februar 2002, SIDE mod Kommissionen (sag T-155/98, Sml. II, s. 1179), der annullerede Kommissionens beslutning, for så vidt som den fastslog, at støtten var forenelig med fællesmarkedet, idet Kommissionen havde anlagt et åbenbart urigtigt skøn ved definitionen af det relevante marked.
The second, brought before the Court of First Instance by SIDE, was upheld by judgment of 28 February 2002 in Case T-155/98 SIDE v Commission [2002] ECR II-1179), which, finding a manifest error of assessment in the definition of the relevant market, annulled the Commission’s decision in so far as it declared the aid compatible with the common market.
Kommissionen erklærede efter denne annullation på ny støtten forenelig med fællesmarkedet ved beslutning 2005/262/EF af 20. april 2004 om Frankrigs støtte til Coo -pérative d’exportation du livre français (CELF) (EUT 2005 L 85, s. 27).
Following that annulment, the Commission again declared the aid compatible with the common market by Decision 2005/262/EC of 20 April 2004 on the aid implemented by France in favour of the Coopérative d’exportation du livre français (CELF) (OJ 2005 L 85, p. 27).
SIDE anlagde annullationssøgsmål til prøvelse af denne beslutning ved Retten.
SIDE brought an action for annulment of that decision before the Court of First of Instance.
Sagen er fortsat verserende ved Retten (sag T-348/04).
Those proceedings are currently pending before that Court (Case T-348/04).
De nationale procedurer og de præjudicielle spørgsmål
The national proceedings and the questions referred
Parallelt med fællesskabsprocedurerne blev der indbragt et antal sager for de nationale myndigheder og domstole.
At the same time as the Community proceedings, proceedings were brought before the national authorities and courts.
Efter afsigelsen af dommen af 18. september 1995 i sagen SIDE mod Kommissionen anmodede SIDE den franske minister for kultur og kommunikation om at bringe udbetalingerne af den tildelte støtte til CELF til ophør og om at tilbagesøge den allerede udbetalte støtte.
Following the Court of First Instance’s judgment of 18 September 1995 in SIDE v Commission, cited above, SIDE requested the Minister for Culture and Communication that payment of the aid granted to CELF be stopped and that the aid already paid be repaid.
Denne anmodning blev afslået ved beslutning af 9. oktober 1996.
That request was rejected by decision of 9 October 1996.
SIDE anlagde sag ved tribunal administratif de Paris med påstand om annullation af den nævnte beslutning.
SIDE brought an action for annulment of that decision before the Tribunal administratif de Paris (Administrative Court, Paris).