natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved skrivelse af 14. december 2001 anmodede departementet i medfør af artikel 4, stk. 2, i beslutning 97/413 Kommissionen om en forøgelse af den irske flåde på 1 304 bruttotons i kategorien kombinationsfartøjer og på 5 335 bruttotons i kategorien flydetrawlere og notfartøjer. Denne skrivelse supplerede en tidligere anmodning fra departementet vedrørende to fartøjer, der var sendt til Kommissionen som »prøvesag«.
By letter of 14 December 2001, the Department requested the Commission to increase the polyvalent segment of the Irish fleet by 1 304 gross tonnes and the pelagic segment by 5 335 gross tonnes under Article 4(2) of Decision 97/413.
I nævnte skrivelse fra departementet var det anført, at henvendelsen skete på foranledning af anmodninger fra 38 fartøjsejere, som havde ombygget eller erstattet deres fartøj eller havde til hensigt at gøre dette.
The Department’s letter stated that it was prompted by the requests of 38 owners of vessels who had altered or replaced their vessels, or who intended to do so.
Skrivelsen var ledsaget af en detaljeret dokumentation vedrørende de omhandlede 38 fartøjer.
It was accompanied by detailed documentation relating to those 38 vessels.
Det fremgår af en oversigt, der var vedlagt som bilag til den nævnte skrivelse, at blandt disse ejere var 18 af sagsøgerne i første instans.
It is apparent from a table enclosed with the letter that 18 of the applicants at first instance were among those owners.
Den anfægtede beslutnings dispositive del er affattet således:
The operative part of the contested decision is worded as follows:
Imødekommelse af anmodninger
Eligibility of requests
1) Medlemsstaten skal have fremsendt anmodningerne enkeltvis inden den 31. december 2001.
1. the requests have been forwarded on a case-by-case basis by the Member State before 31 December 2001;
2) Fartøjet skal være behørigt registreret i Fællesskabets fartøjsfortegnelse.
2. the vessel must be properly registered in the Fleet Register of the Community;
3) Det pågældende fartøj skal have en længde overalt på 15 m eller derover.
3. the vessel concerned has an overall length of 15 m or more;
4) Forøgelsen af tonnagen skal være et resultat af moderniseringsarbejder over hoveddækket, der er udført eller forudses udført på et eksisterende registreret fartøj, der er mindst fem år gammelt på starttidspunktet for arbejderne.
4. the increase in tonnage is the result of modernisation works over the main deck performed or to be performed on an existing registered vessel at least five years old on the starting date of the works.
Såfremt et fartøj er gået tabt på havet, skal forøgelsen af tonnagen være et resultat af et større volumen over hoveddækket på erstatningsfartøjet i forhold til det fartøj, der er gået tabt.
In the case where a vessel has been lost at sea, the increase in tonnage is the result of a greater volume over the main deck of the replacement vessel with respect to the vessel that was lost;
5) Forøgelsen af tonnagen skal have til formål at forbedre sikkerhed, navigation til søs, hygiejne, produktkvalitet og arbejdsforhold.
5. the increase in tonnage is justified in order to improve safety, navigation at sea, hygiene, product quality and working conditions;
6) Volumenet under hoveddækket på det ændrede fartøj eller erstatningsfartøjet må ikke forøges.
6. the volume under the main deck of the modified vessel or the replacement vessel is not increased.
Anmodninger om forøgelse af FUP IV-effektmålene kan ikke imødekommes.
Requests to increase the MAGP IV power objectives will not be eligible.
Listen over »afviste anmodninger« i bilag II til den anfægtede beslutning omfatter appellanternes anmodninger vedrørende nye fartøjer til erstatning af henholdsvis MFV Westward Isle (Flaherty), MFV Menhaden (Murphy) og MFV Golden Rose (Ocean Trawlers Ltd).
The list of ‘rejected requests’ in Annex II to the contested decision includes the present appellants’ requests in respect of new vessels to replace, respectively, the MFV Westward Isle (Flaherty), the MFV Menhaden (Murphy) and the MFV Golden Rose (Ocean Trawlers Ltd).
Ingen af disse fartøjer var gået tabt på havet.
None of those vessels was lost at sea.
Retsforhandlingerne for Retten og den appellerede dom
Procedure before the Court of First Instance and the judgment under appeal
I sagen for Retten havde 23 sagsøgere nedlagt påstand om annullation af den anfægtede beslutning, for så vidt som Kommissionen herved afviste deres anmodninger om en forøgelse af deres fartøjers kapacitet.
Before the Court of First Instance, 23 applicants sought annulment of the contested decision in so far as it rejected their requests for an increase in the capacity of their vessels.
Alle anmodningerne vedrørte bygningen af nye fartøjer til erstatning af eksisterende fartøjer, som ikke var gået tabt på havet.
The requests all related to the building of new vessels to replace existing vessels which had not been lost at sea.
Til støtte herfor påberåbte disse sagsøgere sig Kommissionens manglende beføjelser, tilsidesættelse af begrundelsespligten og tilsidesættelse af princippet om ligebehandling.
In support of their case, the applicants invoked a lack of competence on the Commission’s part, a breach of the duty to state reasons and breach of the principle of equal treatment.
I den appellerede dom behandlede Retten først Kommissionens formalitetsindsigelse, hvorefter de nævnte sagsøgere ikke var umiddelbart og individuelt berørt af den anfægtede beslutning som omhandlet i artikel 230, stk. 4, EF.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance examined, first, the plea of inadmissibility which the Commission raised with a view to securing a ruling that the applicants were not directly and individually concerned by the contested decision for the purposes of the fourth paragraph of Article 230 EC.
Retten forkastede denne indsigelse med den begrundelse, i det væsentlige, dels at beslutningen skal opfattes som en række individuelle beslutninger, der hver især berørte de på bilagenes lister anførte fartøjsejeres retsstilling, herunder sagsøgerne, som var adskilt fra alle andre og individualiseret på lignende måde som en adressat, dels at den nævnte beslutning har en umiddelbar virkning på sagsøgernes retsstilling og ikke overlader dem, der var ansvarlige for dens gennemførelse, nogen skønsbeføjelse.
The Court of First Instance dismissed that plea on the grounds, essentially, (i) that the decision must be considered to be a series of individual decisions, each affecting the legal situation of the owners of the vessels listed in the annexes to the decision, including the applicants, who were characterised by reference to all other persons and distinguished individually in the same way as an addressee of the decision, and (ii) that the decision directly affected the applicants’ legal situation, leaving no discretion to the addressees as regards their obligation to implement it.
Retten afviste ikke desto mindre søgsmålene anlagt af fire af sagsøgerne i første instans, hvoraf tre har anlagt nærværende appelsag.
The Court of First Instance nevertheless rejected as inadmissible the applications of four of the applicants at first instance, three of whom are the present appellants.
I denne forbindelse fastslog Domstolen følgende i præmis 61 og 62 i den appellerede dom:
It held as follows in paragraphs 61 and 62 of the judgment under appeal:
I betragtning af Irlands svar på de spørgsmål, der blev stillet som led i foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse, har Retten imidlertid af egen drift rejst spørgsmålet om, hvorvidt fire af sagsøgerne har søgsmålsinteresse […]. Det drejer sig om Thomas Flaherty (sag T-224/03), Ocean Trawlers Ltd (sag T-226/03), Larry Murphy (sag T-236/03) samt O’Neill Fishing Co. Ltd (sag T-239/03).
However, in view of Ireland’s answers to the questions put to it by way of measure of organisation of procedure, the Court has raised of its own motion the question whether four of the applicants had an interest in acting in the present case … The applicants in question are Thomas Flaherty (T-224/03), Ocean Trawlers Ltd (T-226/03), Larry Murphy (T-236/03) and O’Neill Fishing Co. Ltd (T-239/03).
Det fremgår af Irlands svar, at de anmodninger, der var indgivet af disse fire sagsøgere, var begrundet i deres hensigt om på daværende tidspunkt at få bygget nogle fartøjer og at give dem de navne, der er gengivet i bilag II til den [anfægtede] beslutning.
It follows from those answers that the requests submitted by those four applicants were based on their intention at the material time to have vessels built and given the names set out in Annex II to the contested decision.
Det har imidlertid vist sig, at disse sagsøgere ikke har ladet disse fartøjer bygge, således at de på datoen for den [anfægtede] beslutning faktisk ikke var ejere af de omhandlede fartøjer.
It transpired, however, that those applicants did not have those vessels built, so that at the date of the contested decision they were not in fact owners of the vessels in question.
Under alle omstændigheder er de ikke individuelt berørt af den [anfægtede] beslutning, idet de omhandlede fartøjer ikke eksisterer.«
In any event, they are not individually concerned by the contested decision since the vessels in question are fictitious.’
Retten behandlede for det andet den anfægtede beslutning i forhold til fartøjerne ejet af de 19 andre sagsøgere i første instans på følgende måde:
Second, the Court of First Instance examined the dispute in relation to the vessels of the 19 other applicants at first instance, as follows:
Det må konstateres, at artikel 4, stk. 2, i beslutning 97/413 (…) ingen grænse pålægger for så vidt angår alderen af det fartøj, der kan få tildelt en kapacitetsforøgelse vedrørende sikkerhed.
It must be pointed out that Article 4(2) of Decision 97/413 … imposes no limit as regards the age of a vessel eligible for an increase in capacity on safety grounds.
Ordlyden af denne bestemmelse åbner fra en umiddelbar betragtning mulighed for en hvilken som helst forøgelse
At first sight, the wording of that provision permits any increase in
Hvis Rådet havde villet udelukke nye fartøjer, havde det sandsynligvis anført dette […]
If the Council had intended to exclude new vessels it would in all likelihood have made its intention clear …
I modsætning til hvad Kommissionen hævder, skal begrebet forbedringer som omhandlet i artikel 4, stk. 2, i beslutning 97/413 ikke forstås som forbedringer foretaget vedrørende et bestemt fartøj, men som en henvisning til den nationale flåde.
Contrary to the Commission’s contention, the concept of improvements referred to in Article 4(2) of Decision 97/413 must be understood not as referring to improvements to a particular vessel but as referring to the national fleet.
I så henseende bemærkes bl.a., at punkt 3.3 i bilaget til beslutning 98/125 henviser til et »program for forbedringer af sikkerheden« af den nationale flåde generelt.
In that regard, it should be noted, in particular, that point 3.3 of the annex to Decision 98/125 refers to a “programme of safety improvements” of the national fleet in general.
Der må også tages hensyn til formålene med beslutning 97/413.
It is also appropriate to bear in mind the objectives of Decision 97/413.
Denne beslutning har nemlig til formål at bevare fiskebestandene i fællesskabsfarvandene.
The objective of that decision is to conserve the fishing stocks in Community waters.
Rådet har imidlertid taget hensyn til, at det »skal sikres, at der i Fællesskabet gælder de højeste sikkerhedsnormer [inden for Fællesskabets fiskerflåde]« (betragtning 12).
However, the Council took into account “the need to ensure the highest safety standards in the Community” (12th recital).
Derfor har det indføjet artikel 3 (der vedrører fiskerfartøjer med en længde overalt på mindre end 12 meter, der ikke driver trawlfiskeri) og artikel 4, stk. 2, i nævnte beslutning.
Accordingly, it included Article 3 (which concerns fishing vessels of less than 12 metres overall) and Article 4(2) in the decision.
I modsætning til det, Kommissionen har ladet forstå, er det ikke med henblik på at sikre opnåelsen af ovennævnte formål med beslutning 97/413 nødvendigt, at nye fartøjer er udelukket fra den ordning, der er indført med denne beslutnings artikel 4, stk. 2.
Contrary to the impression given by the Commission, it is not necessary, in order to ensure the abovementioned objective of Decision 97/413, that new vessels be excluded from the regime established by Article 4(2) of that decision.
I denne henseende understreger Retten, at den sidstnævnte bestemmelse er forenelig med dette formål, idet den forbyder
The Court emphasises, in that regard, that Article 4(2) is consistent
FLAHERTY M.FL. MOD KOMMISSIONEN enhver forøgelse af fiskeriindsatsen.
FLAHERTY AND OTHERS v COMMISSION with that objective in that it prohibits any increase in the fishing effort.
Kommissionen, der har påberåbt sig, at der foreligger forøgelser af særdeles betydelig størrelsesorden, der ikke er begrundet i sikkerhed, havde kunnet undersøge disse fartøjer i hvert enkelt tilfælde for at fastslå, om der forelå eller ikke forelå en forøgelse af fiskeriindsatsen.
The Commission, which puts forward very considerable arguments which are not based on safety grounds, could have examined the vessels, case by case, in order to establish whether or not there was an increase in the fishing effort.
Den har nemlig selv anført, at der med forbuddet mod en sådan forøgelse tilsigtes at opnå en opfyldelse af det generelle formål med beslutning 97/413, som er at reducere den mængde fisk, der fiskes i Fællesskabet […]
In fact, it states itself that the prohibition of such an increase seeks to satisfy the general objective of Decision 97/413, which is to reduce the quantity of fish caught in the Community …
Herefter må det fastslås, at Kommissionen har overskredet sine beføjelser, idet den i den [anfægtede] beslutning har fastsat kriterier, der ikke er hjemlet i den fællesskabsordning, der finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
In the light of all of the foregoing, the Court finds that in adopting in the contested decision criteria not provided for in the rules applicable in the present case, the Commission exceeded its powers.
Herefter må det første anbringende tages til følge, og den [anfægtede] beslutning bør annulleres, uden at det er nødvendigt at gennemgå de øvrige anbringender.«
The first plea must therefore be upheld and the contested decision must be annulled and it is therefore unnecessary to examine the remaining pleas.’
Appellerne
The appeals
Appellanterne har i appelskrifterne gjort gældende, at Rettens afgørelse om søgsmålenes formalitet var behæftet med en retlig fejl.
In their appeals, the appellants submit that the finding of the Court of First Instance on the admissibility of their actions was incorrect in law.
De har nedlagt påstand om, at Domstolen ophæver den appellerede dom, for så vidt som Retten herved har afvist deres søgsmål og pålagt dem at bære deres egne omkostninger i første instans.
They request that the Court set aside the judgment under appeal in so far as it dismissed their applications and ordered them to bear their own costs of the proceedings at first instance.
De har også nedlagt påstand om annullation af den anfægtede beslutning og om, at Kommissionen tilpligtes at betale nævnte sagsomkostninger samt sagsomkostningerne i den foreliggende sag.
They also ask the Court to annul the contested decision and to order the Commission to pay the costs of the proceedings at first instance and of this appeal.
Kommissionen har nedlagt påstand om, at appellerne forkastes, og at appellanterne tilpligtes at betale sagsomkostningerne.
The Commission contends that the appeals should be dismissed as unfounded and that the applicants should be ordered to pay the costs.
Appellanterne har for Domstolen gjort gældende, at Retten er nået frem til en urigtig konklusion, hvorefter sagsøgerne ikke har nogen retlig interesse, og ikke er individuelt berørt af den anfægtede beslutning grundet det forhold, at de fartøjer, med hensyn til hvilke anmodningerne om kapacitetsforøgelse var blevet indgivet, var fiktive.
The appellants submit before the Court of Justice that the Court of First Instance wrongly concluded that they had no interest in bringing proceedings and were not individually concerned by the contested decision since the vessels in respect of which requests for an increase in capacity had been made were fictitious.
Appellanterne har for det første gjort gældende, at søgsmålenes formalitet må bedømmes i lyset af deres retlige interesse på datoen for indgivelsen af anmodningen om kapacitetsforøgelse og ikke afhængig af en fremtidig og hypotetisk begivenhed.
First, the appellants submit that the admissibility of their actions must be determined by reference to their interest in bringing proceedings at the time when the request for an increase in capacity was lodged, rather than by reference to a future, hypothetical event.
Retten har derfor, idet den har bedømt den retlige interesse på datoen for vedtagelsen af den anfægtede beslutning, anvendt et urigtigt juridisk kriterium.
Therefore, by determining the interest in bringing proceedings as at the date of the adoption of the contested decision, the Court of First Instance applied an incorrect legal test.
For det andet har de anført, at det tydeligt fremgår af de dokumenter, som var fremlagt for Retten, at de såvel på datoen for indbringelsen af deres søgsmål for Retten som på datoen for vedtagelsen af den anfægtede beslutning, forudsat at sidstnævnte dato kan anses for den relevante dato, var ejere af de fartøjer, med hensyn til hvilke Kommissionen havde modtaget og afvist anmodningerne om kapacitetsforøgelse.
Second, they claim that it is clear from the documents submitted to the Court of First Instance that, both at the date on which their applications were lodged before the Court of First Instance and at the date of adoption of the contested decision, on the assumption that the latter may be regarded as being the relevant date, they were in fact owners of the vessels in respect of which the Commission had received and refused requests for an increase in capacity.
Det følger heraf, at Retten har begået en væsentlig fejl med hensyn til dens bedømmelse af de i første instans indgivne dokumenter, og at denne fejl i henhold til fast retspraksis bør resultere i en ophævelse af den appellerede dom.
It follows that the Court of First Instance made a substantive error in the assessment of the documents lodged at first instance, which should, according to settled caselaw, justify setting aside the judgment under appeal.
For det tredje har appellanterne gjort gældende, at Retten i den appellerede dom har fastslået, at alle anmodningerne om kapacitetsforøgelse vedrørte nye fartøjer, og at et stort antal af disse var blevet indgivet med hensyn til fartøjer, hvis bygning var planlagt.
Third, the appellants submit that the Court of First Instance found in the judgment under appeal that all the requests for an increase in capacity related to new vessels, many of them having been made in respect of vessels proposed to be built.
Dette fremgår klart af anmodningerne indgivet i deres navn til Kommissionen.
That is said to be clear from the requests submitted to the Commission on the appellants’ behalf.
Desuden har Retten ikke efterprøvet, om hvert fartøj, med hensyn til hvilket der er blevet indgivet en anmodning, var bygget på datoen for den anfægtede beslut-
Moreover, the Court of First Instance did not determine whether each of the vessels in respect of which a request had been submitted had been built as at the date of adoption of the contested decision or when the actions for annulment were
FLAHERTY M.FL. MOD KOMMISSIONEN nings vedtagelse eller på datoen for anlæggelse af annullationssøgsmålene, eftersom dette tidspunkt ikke er relevant.
FLAHERTY AND OTHERS v COMMISSION brought, since that point was irrelevant.
Desuden har appellanterne anført, at for så vidt som Retten har fastslået, at Kommissionen var forpligtet til at undersøge anmodningerne om bygning af nye fartøjer, burde Retten have truffet afgørelse om disse anmodninger i medfør af gældende ret.
The appellants also submit that, since the Court of First Instance held that the Commission was bound to consider applications to build new vessels, the Court of First Instance should have determined those applications according to the applicable law.
Afgørelsen, hvorefter appellanterne ikke er individuelt berørt, under henvisning til, at de omhandlede fartøjer er fiktive, savner således juridisk grundlag og er i strid med selve begrundelsen for den appellerede dom.
Consequently, the finding that the appellants were not individually concerned since the vessels in question were fictitious has no basis in law and is contradicted by the reasoning itself in the judgment under appeal.
Kommissionen har gjort gældende, at søgsmålenes formalitet ikke kan afgøres på grundlag af en fremtidig og hypotetisk begivenhed.
The Commission contends that the admissibility of an action cannot be determined on the basis of a future hypothetical event.
Retten har imidlertid ikke påberåbt sig en sådan begivenhed.
However, the Court of First Instance did not invoke such an event.
Retten har derimod taget hensyn til den ubestridte omstændighed, at appellanterne aldrig har bygget de fartøjer, der er anført i bilag II til den anfægtede beslutning.
On the contrary, it took into account the undisputed fact that the appellants have never built the vessels referred to in Annex II to the contested decision.
Ifølge Kommissionen er der således ingen oplysninger, som gør det muligt at have kendskab til disse fartøjers ejere.
According to the Commission, there was no evidence therefore to identify the owners of those vessels.
Spørgsmålet, om Retten har begået en retlig fejl ved at afvise de af appellanterne anlagte søgsmål, må undersøges på grundlag af den af Retten foretagne bedømmelse af sidstnævntes retlige interesse og af spørgsmålet, om de var eller ikke var individuelt berørt.
The question whether the Court of First Instance made an error of law by declaring the actions brought before it by the appellants to be inadmissible must be examined on the basis of that Court’s assessment of the appellants’ interest in bringing proceedings and of the question whether or not they were individually concerned.
Det følger af fast retspraksis, at en appellants søgsmålsinteresse for så vidt angår sagens genstand skal foreligge på tidspunktet for sagens anlæggelse, idet sagen i
According to established caselaw, an applicant’s interest in bringing proceedings must, in the light of the purpose of the action, exist at the time at which the action is
Det fremgår af den appellerede doms præmis 61 og 62, sammenholdt med den nævnte doms præmis 17, at Retten har anset ejerskabet af de i den anfægtede beslutnings bilag II omhandlede fartøjer på datoen for denne beslutning for et afgørende element med henblik på at fastslå sagsøgernes retlige interesse.
It follows from paragraphs 61 and 62, read in conjunction with paragraph 17, of the judgment under appeal, that the Court of First Instance took into account the appellants’ status as owners — at the date of the contested decision — of the vessels referred to in Annex II to the decision as being crucial to the determination of their interest in bringing proceedings.
Retten har således taget udgangspunkt i det princip, at 19 af sagsøgerne, som den indirekte har fastslået havde bygget eller påbegyndt bygningen af de omhandlede fartøjer, kunne anses for ejere af de nævnte fartøjer på datoen for den anfægtede beslutning og derfor havde en interesse i at opnå en annullation af denne beslutning, mens dette ikke var tilfældet for fire andre sagsøgere.
The Court of First Instance thus proceeded on the basis that 19 of the applicants, who implicitly were held to have already built or commenced building the vessels in question, could be regarded as being owners of the vessels at the date of the contested decision and therefore had an interest in procuring its annulment, whereas the same could not be said for the other four applicants.