natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ved stævning indleveret på Domstolens Justitskontor den 15. juni 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i henhold til artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF), idet den har udstedt en bekendtgørelse af 9. november 1994 om materialer og genstande af gummi, der kommer i kontakt med fødevarer, spiselige produkter og drikkevarer (JORF af 2.12.1994, s. 17029, herefter »bekendtgørelsen af 1994«), uden udtrykkeligt at bestemme, at tekniske forskrifter, normer og fremstillingsmetoder, der lovligt følges i de andre medlemsstater, skal anerkendes, samt at resultater af kontrol og afprøvninger i henhold til disse, som er foretaget af en inspektions- eller kontrolinstans eller et laboratorium, der er officielt godkendt i en medlemsstat, skal anerkendes.
By application lodged at the Court Registry on 15 June 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by adopting the Order of 9 November 1994 concerning rubber materials and rubber articles entering into contact with foodstuffs, food products and beverages (Journal Officiel de la République Française of 2 December 1994, p. 17029; 'the 1994 Order') without expressly providing for recognition of technical rules, standards and manufacturing processes lawfully followed in the other Member States and recognition of the results of the related checks and tests carried out by an inspectorate or a laboratory officially recognised in another Member State, the French Republic has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC).
Den 3. december 1997 fremsatte Kommissionen i henhold til EF-traktatens artikel 169 (nu artikel 226 EF) en begrundet udtalelse, hvori den giver udtryk for den opfattelse, at Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, som påhviler den i henhold til traktatens artikel 30 ff., ved at udstede bekendtgørelsen af 1994 uden at tage de af Kommissionen stillede forslag i betragtning.
On 3 December 1997 the Commission delivered a reasoned opinion pursuant to Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC) in which it stated that, by adopting the 1994 Order without taking account of the proposals put forward by the Commission, the French Republic had failed to fulfil its obligations under Article 30 et seq. of the Treaty.
Kommissionen opfordrede ligeledes den franske regering til at træffe de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme denne udtalelse inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse.
The Commission also called on the French Government to adopt the measures necessary to comply with the reasoned opinion within two months from its notification.
Den 18. november 1993 underrettede de franske myndigheder Kommissionen i henhold til Rådets direktiv 83/189/EØF af 28. marts 1983 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske standarder og forskrifter om et udkast til en bekendtgørelse om materialer og genstande af gummi, der kommer i kontakt med fødevarer, spiselige produkter og drikkevarer.
In response to the reasoned opinion, the French authorities forwarded to the Commission, by letter of 18 February 1998, a note in which they proposed the insertion in the 1994 Order of a clause for the mutual recognition of 'monomers, base materials, modifying agents and additives', as defined in Articles 2 and 4 of that Order.
Som svar på den begrundede udtalelse tilsendte de franske myndigheder ved skrivelse af 18. februar 1998 Kommissionen et notat, hvori de foreslog at indsætte en klausul i bekendtgørelsen af 1994 om gensidig anerkendelse af »monomere stoffer, udgangsstoffer, modificerende stoffer og tilsætningsstoffer«, således som defineret i bekendtgørelsens artikel 2 og 4.
On 18 November 1993 the French authorities notified to the Commission, pursuant to Council Directive 83/189/EEC of 28 March 1983 laying down a procedure for the provision of information in the field of technical standards and regulations, a draft order concerning rubber materials and rubber articles entering into contact with foodstuffs, food products and beverages.
Ved skrivelse af 15. april 1998 foreslog Kommissionen de franske myndigheder at ændre den påtænkte klausul på en sådan måde, at det blev muligt fuldt ud at anvende princippet om gensidig anerkendelse.
By letter of 15 April 1998, the Commission suggested to the French authorities that they alter the clause envisaged in such a way as to allow full application of the principle of mutual recognition.
Da Kommissionen fandt, at nogle bestemmelser i det således meddelte udkast kunne hindre samhandelen inden for Fællesskabet, fremsatte den den 20. februar 1994 en udførlig udtalelse, hvori den anførte, at dette udkast dels udtrykkeligt skulle indeholde bestemmelser om anerkendelse af tekniske bestemmelser, standarder og fremstillingsmader, som lovligt blev fulgt på de andre medlemsstaters område eller af de andre deltagere i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde af 2. maj 1992 (herefter »EØS-aftalen«), og dels anerkendelse af de resultater af kontroller og afprøvninger samt af certifikater i forbindelse hermed, der
The French authorities replied by letter of 4 June 1998 that they were keeping to the wording of the clause which they had proposed inserting in the 1994 Order.
De franske myndigheder svarede ved skrivelse af 4. juni 1998, at de fastholdt den affattelse af klausulen, som de havde foreslået at indsætte i bekendtgørelsen af 1994.
Finding that the French Republic had not complied with the reasoned opinion within the period laid down, the Commission brought the present action before the Court of Justice.
Ifølge den franske regering har Kommissionen sammenblandet proceduren efter traktatens artikel 169 og ordningen om underretning, der er præventiv, i direktiv 83/189.
In the French Government's submission, the Commission has amalgamated the procedure under Article 169 of the Treaty and the preventive notification mechanism provided for in Directive 83/189.
I øvrigt forudsætter fremsendelse af en åbningsskrivelse, at det først hævdes, at den pågældende medlemsstat har undladt at opfylde en forpligtelse, der påhviler den (den nævnte kendelse i sagen Kommissionen mod Nederlandene).
function assigned to the prelitigation stage of proceedings for failure of a State to fulfil its obligations that the purpose of the letter of formal notice is, first, to delimit the subjectmatter of the dispute and to indicate to the Member State, which is invited to submit its observations, the factors enabling it to prepare its defence (Case C-289/94 Commission ν Italy) and, second, to enable the Member State to comply before proceedings are brought before the Court (Case C-365/97 Commission ν Italy).
For det første kunne Kommissionen ikke erstatte fasen med åbningsskrivelsen med en udførlig udtalelse uden at komme i strid med bestemmelserne om de tre trin i proceduren i traktatens artikel 169 og dermed tilsidesætte princippet om normhierakiet.
First, the Commission could not replace the stage of the letter of formal notice with a detailed opinion without affecting the three procedural levels provided for by Article 169 of the Treaty and thus infringing the hierarchy of legal rules.
Det må imidlertid nødvendigvis fastslås, at på det tidspunkt, hvor der blev fremsat en udførlig udtalelse i henhold til direktiv 83/189, kunne den medlemsstat, som var adressat for denne udtalelse, ikke have gjort sig skyldig i en tilsidesættelse af fællesskabsretten, da den pågældende retsakt kun fandtes som udkast (kendelsen i sagen Kommissionen mod Nederlandene).
However, it is clear that, at the time when a detailed opinion under Directive 83/189 is delivered, the Member State to which it is addressed cannot have infringed Community law, since the measure exists only in draft form (Commission ν Netherlands).
Dernæst har Kommissionen efter den franske regerings opfattelse ikke overholdt sondringen mellem på den ene side forarbejderne og udtalelserne og på den anden side de bindende bestemmelser.
Second, the Commission failed to observe the distinction between preparatory documents and opinions on the one hand and measures of a binding nature on the other.
Denne sondring ville nemlig blive illusorisk, hvis en udførlig udtalelse fra Kommissionen skabte forpligtelser for medlemsstaterne, eller hvis et udkast til en retsakt blev sidestillet med en retsakt.
That distinction would be illusory if a detailed opinion of the Commission created obligations for Member States or draft regulations were treated as regulations.
Endelig har den franske regering anført, at Kommissionens holdning er i strid med kontradiktionsprincippet, da anvendelse af fremgangsmåden i direktiv 83/189 fører til, at fasen med åbningsskrivelsen afskaffes.
Finally, the Commission's standpoint undermines the audi alteram partem rule in so far as application of the procedure under Directive 83/189 results in the formal-notice stage being eliminated.
Den modsatte opfattelse ville føre til, at den udførlige udtalelse er en betinget åbningsskrivelse, hvis beståen ville være afhængig af, hvorledes den pågældende medlemsstat reagerede på den nævnte udtalelse.
The contrary view would result in the detailed opinion constituting a conditional formal notice whose existence would be dependent on the action taken by the Member State concerned in relation to the opinion.
Kravene til retssikkerheden, som er uadskilleligt forbundet med enhver procedure, der kan føre til en retssag, er til hinder for en sådan uvished.
The requirements of legal certainty, which are inherent in any procedure capable of becoming contentious, preclude such incertitude.
Det hedder i domskonklusionen:
As the Court held in its order in Case C-341/97 Commission ν Netherlands, it follows from the
Hver part bærer sine egne omkostninger.«
Dismisses the action as inadmissible;
Generaladvokat S. Alber fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Sjette Afdeling·) den 7. november 2000.
Advocate General S. Alber delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 7 November 2000.
Han foreslog Domstolen at træffe følgende afgørelse:
He therefore proposed that the Court should give judgment as follows:
Sag T-118/99 Beatrice Bonaiti Brighina / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Tjenestemandsvedtaegten enestemandsvedtaegten
Case T-89/98 National Association of Licensed Opencast Operators (NALOO) ν Commission of the European Communities CS
»Tjenestemænd — udvælgelsesprøve — regler om sprog —formaliteten — afslag på deltagelse i de mundtlige prøver — aktindsigt« (Første Afdeling)
(ECSC — UK market for electricity generating coal — Rejection of a complaint alleging discriminatory pricing and abusive royalties — Powers of the Commission — Duty to state reasons) (Second Chamber)
»EKSF — det britiske marked for kul til termisk brug — afvisning af en klage vedrørende diskriminerende prisfastsættelse og opkrævning af urimelige royalties — Kommissionens kompetence — begrundelsespligt« (Anden Afdeling)
The 93 million tonnes of coal extracted by BC during the 1989/1990 financial year, which closed on 31 March 1990, represented over 97% of the
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
total production in the United Kingdom.
»Fiskeri —fællesskabsstøtte til bygning af fiskerfartøjer —forordning (EØF) nr. 4028/86 — anmodning om at tage en ansøgning op til fornyet behandling — nye væsentlige omstændigheder - annullationssøgsmål og erstatningssøgsmål — afvisning« (Anden Afdeling)
The National Association of Licensed Opencast Operators ('NALOO') requested the Office of Fair Trading to open an investigation of the relevant market and subsequently challenged its refusal to do so before the national courts.
Faktiske omstændigheder sagsøgende selskab sag med påstand om annullation af Kommissionens beslutninger af 18. december 1990 og 8. november 1991 om ikke at yde det den finansielle fællesskabsstøtte til bygning af et nyt fiskerfartøj, som selskabet havde ansøgt om.
NALOO's request for interim measures was rejected by the Commission by decision of 28 June 1990 primarily on the ground that the situation of the licensed mines had improved.
Den 20. juni 1989 indgav sagsøgeren via den spanske regering en ansøgning til Kommissionen om finansiel støtte til bygning af et tunfiskerfartøj med fryseanlæg, »Txori-Berri«.
In April 1987 BC reduced the royalty from £16/t to £13.50/t with effect from 1 March 1987.
Det ansøgte støttebeløb, 216 886 200 ESP, udgjorde 10% af udgifterne til bygning af fartøjet.
In a letter to the United Kingdom authorities dated 28 August 1990 the Commission made the following observations:
Ved skrivelse af 18. december 1990 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at der ikke kunne ydes finansiel fællesskabsstøtte til projektet, idet der ikke var tilstrækkelige midler på budgettet til finansiering af projekterne for 1990.
After NALOO undertook in a letter of 13 May 1988 to withdraw legal proceedings and to accept that a royalty of £ll/t was reasonable in the light of the prevailing conditions, BC applied that rate backdated to 27 December 1987.
Ved kendelse af 27. september 1993 henviste Domstolen sagen til Retten i medfør af artikel 4 i Rådets afgørelse 93/350/Euratom, EKSF, EØF af 8. juni 1993 om ændring af afgørelse 88/591/EKSF, EØF, Euratom om oprettelse af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans. Rettens Justitskontor registrerede sagen som sag T-453/93.
'We understand that [NP] and [PG] have entered into contracts with [BC] ... under which ... coal ... will be bought ... at a price very substantially exceeding the prices at which [NP] and [PG] are at present buying or contracting to buy from other coal producers in the UK.
Sagsøgerens ansøgning blev herefter overført til regnskabsåret 1991, jf. artikel 37, stk. 1, i forordning nr. 4028/86.
: the royalty of £7/t charged by [BC] to opencast mines ... appears to be too high in all the circumstances ...'.
Ved kendelse af 29. marts 1994 forenede formanden for Rettens Anden Afdeling denne sag med den tilsvarende sag, som var anlagt af Pesquería Vasco-Montañesa, SA (Pevasa), og som var registreret som sag T-452/93.
On the entry into force of the coal supply contracts concluded by BC and the electricity producers for the period 1 April 1990 to 31 March 1993 (the supply contracts'), NP and PG proposed a basic price for BC of 170 p/GJ gross (gross calorific value) and 177.9 p/GJ net (net calorific value), as against 122 to 139 p/GJ at the pit-head for licensed producers.
Ved skrivelse af 8. november 1991 meddelte Kommissionen sagsøgeren, at der ikke kunne ydes finansiel fællesskabsstøtte til projektet, idet der ikke var tilstrækkelige midler på budgettet til finansiering af projekterne for 1991.
By letter of 24 October 1990 the British authorities offered NALOO, on behalf of BC, NP and PG, to apply with retroactive effect to 1 April 1990 both an increase in the price for coal extracted under licence and a new reduction in the royalty.
Ved kendelse af 28. april 1994 (forenede sager T452/93 og T-453/93, Pevasa og Inpesca mod Kommissionen) traf Retten (Anden Afdeling) afgørelse vedrørende de to sager.
After NALOO rejected those suggestions, it was informed by letter of 22 November 1990 from the United Kingdom Government that it had decided
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 30. juli 1992 anlagde det
In a complaint dated 29 March 1990, supplemented inter alia by observations dated 27 June 1990 and a summary of the essential arguments dated 5 September 1990, NALOO stated to the Commission that the 1986 Understanding and the supply contracts, on the
Retten fastslog, at sagerne, der var registreret den 30. juli 1992, var anlagt efter udløbet af den gældende frist. Retten traf følgelig bestemmelse om, at for så vidt som der med de pågældende sager var nedlagt påstand om annullation af beslutningerne af 8. november 1991, måtte de afvises.
preliminary rulings on questions referred by the High Court, interpreted the provisions of the Treaty relied on by Banks and Hopkins in support of their actions for damages.
Ved skrivelse af 20. juli 1998, som Kommissionen modtog den 28. juli 1998, påberåbte sagsøgeren sig visse nye omstændigheder, som begrundede, at sagsøgerens ansøgning af 20. juni 1989 var berettiget og lovlig.
In a communication of 11 January 1991 to the Commission NALOO objected inter alia that it had clearly intimated that it wished the Commission to examine the 1986 Understanding.
Ved appelskrifter indleveret til Domstolens Justitskontor den 8. juli 1994 iværksatte sagsøgeren og Pevasa appel til prøvelse af kendelsen i sagen Pevasa og Inpesca mod Kommissionen.
In the light of those two judgments the High Court dismissed the applications for damages brought by Banks and Hopkins.
Kommissionen svarede sagsøgeren ved skrivelse af 16. september 1998 (herefter »den omtvistede skrivelse«), som har følgende ordlyd:
It added that the national courts were better placed than the Commission to consider individual cases which might have occurred in the past.
Ved kendelse af 26. oktober 1995 (forenede sager C199/94 Ρ og C-200/94 P, Pevasa og Inpesca mod Kommissionen) fastslog Domstolen, at det var åbenbart, at appellen skulle forkastes.
By decision of 23 May 1991 ('the 1991 Decision') the Commission rejected NALOO's complaint in so far as it related to the situation after 1 April 1990.
Ved processkrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 12. februar 1996 begærede sagsøgeren i medfør af artikel 41 i EF-statutten for Domstolen ekstraordinær genoptagelse af de forenede sager Pevasa og Inpesca mod Kommissionen, hvor Domstolen havde afsagt kendelse den 26. oktober 1995.
In that document NALOO requested the Commission to confirm that the prices and royalties for coal extracted under licence applied by the CEGB and BC respectively in breach of Article 63(1) of the Treaty and Articles 4(d), 65 and 66(7) of the Treaty between 1973 and 1 April 1990, which it subsequently confined to the financial years 1984/1985 to 1989/1990, were unlawful.
Ved dom af 5. marts 1998 (forenede sager C199/94 Ρ og C-200/94 Ρ REV.) tog Domstolen i medfør af procesreglementets artikel 100, stk. 1, ikke begæringen til følge.
Banks, a NALOO member, brought an action before the High Court against BC for damages in respect of losses allegedly suffered between 1986 and 1991 as a result of the unreasonable royalties charged by BC in breach of Articles 4(d), 65 and 66(7) of the Treaty.
Såfremt et projekt ikke godkendes ved udgangen af dette andet regnskabsår, er det definitivt afvist.
The Commission rejected the complaint of 15 June 1994 by Decision IV/E-3/NALOO of 27 April 1998 ('the 1998 Decision'), which was notified to NALOO on 1 May 1998.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 25. november 1998 har sagsøgeren anlagt nærværende sag.
Similarly, Hopkins and other private operators brought an action before the High Court against NP and PG for damages in respect of loss arising from the discriminatory coal pricing which the electricity generating undertakings applied between 1985 and 31 March 1990 in breach of Articles 4(b) and 63 of the Treaty.
I mellemtiden havde Retten ved dom af 24. april 1996 (forenede sager T-551/93, T-231/94, T232/94, T-233/94 og T-234/94, Industrias Pesqueras Campos m.fl. mod Kommissionen) frifundet Kommissionen i de sager, som fire selskaber, der drev virksomhed inden for fiskeri, havde anlagt til prøvelse af fire beslutninger af 24. marts 1994, hvorved Kommissionen havde truffet bestemmelse om bortfald af den finansielle fællesskabsstøtte, sagsøgerne var blevet tilkendt i medfør af forordning nr. 4028/86, og at tre af de nævnte selskaber skulle tilbagebetale støtten.
In addition, NALOO brought an action on 9 July 1991 under the second paragraph of Article 33 of the Treaty for the annulment of the 1991 Decision is so far as it found that the new royalty of £5.50/6 per tonne was not unlawful. During the proceedings NALOO abandoned its claims for repayment of the unreasonable royalties charged by BC prior to 1 April 1990.
Det fastslås, at påstanden om annullation af Kommissionens beslutning af 16. september 1998 om ikke at yde den finansielle fællesskabsstøtte, sagsøgeren i medfør af forordning nr. 4028/86 og artikel 6, stk. 1, i forslaget til forordning havde ansøgt om med henblik på bygning af et tunfiskerfartøj med fryseanlæg, kan fremmes til realitetsbehandling.
The application for annulment was dismissed by the judgment in NALOO ν Commission, cited in paragraph 15 hereof, which now has the force of res judicata.
Det var med henvisning til disse omstændigheder, at sagsøgeren i skrivelse af 11. april 1998, som Kommissionen modtog den 15. maj 1998, anførte, at der var blevet tilbagebetalt et samlet beløb på 270 328 740 ESP til Kommissionen.
finally, even if the Commission may examine the complaint under Articles 4(d) and 66(7) of the Treaty and if Article 65 is applicable, NALOO has not supplied sufficient evidence of the existence of the alleged infringements. The indications
Da dette beløb var højere end den finansielle støtte, som sagsøgeren havde ansøgt om den 20. juni 1989, kunne Kommissionen ifølge sagsøgeren ikke
In Case C-128/92 Banks and Case C-18/94 Hopkins and Others the Court of Justice, in
Det fastslås, at sagsøgeren har krav på erstatning på 216 886 200 ESP, med morarenter fra den 12. marts 1992, indtil betaling sker, for det tab, der er påført sagsøgeren som følge af vedtagelsen af den anfægtede beslutning om ikke at yde sagsøgeren finansiel fællesskabsstøtte.
By application lodged on 8 June 1998 NALOO seeks the annulment of the 1998 Decision under the second paragraph of Article 33 of the Treaty.
Det tages til efterretning, at sagsøgeren har tilbudt at fremlægge bevisligheder vedrørende de faktiske omstændigheder.
By order of 17 March 1999 BC, NP and PG were given leave to intervene in support of the Commission.
Det fremgår af retspraksis, at en beslutning, der ikke er anfægtet af adressaten inden for den i EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) fastsatte frist, bliver endelig i forhold til denne (jf. Domstolens dom af 14.9.1999, sag C-310/97 P, Kommissionen mod AssiDomän Kraft Products m.fl.). I øvrigt bemærkes, at søgsmålsfristerne, der er ufravigelige, hverken kan fraviges af parterne eller af domsmyndigheden (jf. Rettens kendelse af 3.2.1998, sag T-68/96, Polyvios mod Kommissionen).
The combined provisions of Articles 4(b) and 63(1) of the Treaty, on the one hand, and of Articles 4(d) and 66(7) of the Treaty, on the other, empower the Commission in any event to consider both portions of NALOO's complaint in so far as it requests the Commission to find that the electricity generating undertakings and BC applied discriminatory pricing and unreasonable levels of royalty respectively with regard to coal extracted under licence in the years 1986/1987 to 1989/1990.
Ved særskilt dokument indleveret til Rettens Justitskontor den 15. februar 1999 har Kommissionen i henhold til procesreglementets artikel 114, stk. 1, nedlagt påstand om, at sagen afvises.
Accordingly, Articles 63 and 66(7) of the Treaty confer on the Commission power to investigate NALOO's complaint in so far as it raises infringements of those articles alleged to have been committed during the years 1986/1987 to 1989/1990.
For så vidt angår den foreliggende sag bemærkes, at Retten i kendelsen af 28. april 1994 i sagen Pevasa og Inpesca mod Kommissionen fastslog, at skrivelsen af 8. november 1991 indeholdt Kommissionens endelige beslutning vedrørende den ansøgning om finansiel støtte, som sagsøgeren havde indgivet den 20. juni 1989.
The Commission maintains that NALOO did not refer explicitly in its complaint of 29 March 1990 to the period prior to 1 April 1990 and did not expressly request the adoption of measures relating to that period in its complaint of 15 June 1994.
Retten fastslog endvidere, at søgsmålet, som blev registreret den 30. juli 1992, var blevet anlagt efter udløbet af den gældende frist.
Accordingly, the Commission cannot make findings relating to past infringements of Articles 63(1) and 66(7) of the Treaty because those provisions are prospective.