natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sehrer er tidligere tysk minearbejder, som er bosat i Tyskland. Siden sit fyldte 60. år har han oppebåret en lovbestemt alderspension fra Bundesknappschaft samt en supplerende alderspension fra de tyske mine- og stålarbejderes fagforening.
the supplementary retirement pension payable under an agreement which that worker draws in another Member State, without taking account of the fact that a part of the gross amount of that pension has already been deducted by way of sickness insurance contributions in the latter State.
Da Sehrer også har udøvet erhvervsmæssig beskæftigelse i Frankrig, oppebærer han desuden en fransk supplerende alderspension, som udbetales ham af den franske tillægspensionskasse for minearbejdere (herefter »Carcom«).
Since Mr Sehrer also worked as a miner in France, he receives in addition a French supplementary retirement pension from the Caisse de Retraites Complémentaires des Ouvriers Mineurs (Mineworkers' Supplementary Pension Fund, hereinafter 'Carcom').
Det drejer sig om et såkaldt solidaritetsbidrag, der ikke som sådan medfører ret til ydelse.
It is a 'solidarity' contribution which as such confers no benefit entitlement.
Det bemærkes først, at Sehrer, som ikke længere er erhvervsaktiv, og som oppebærer en lovbestemt alderspension i Tyskland, hvor han er bosat, herved er omfattet af den tyske lovgivning om social sikring i henhold til artikel 13, stk. 2, litra f), i forordning nr. 1408/71.
On the other hand, the question submitted is not concerned with whether the Community provisions at issue preclude the latter Member State from deducting sickness insurance contributions where they confer no benefit entitlement and the worker concerned receives a statutory retirement pension and is already insured against the risk in question in the first Member State.
Sehrer er medlem af Krankenversicherung der Rentner (sygesikringen for pensionister, herefter »KVdR«) via Bundesknappschaft.
Mr Sehrer is affiliated to the Krankenversicherung der Rentner (Pensioners' Sickness Insurance Scheme, hereinafter the 'Kvdr') through the Bundesknappschaft.
Efter at sidstnævnte institution var blevet bekendt med Sehrer's supplerende franske alderspension, krævede den, at han med tilbagevirkende kraft betalte sygesikringsbidrag, som var beregnet på grundlag af nævnte pensions bruttobeløb.
When the Bundesknappschaft learnt of Mr Sehrer's French supplementary pension, it demanded from him payment of arrears of sickness insurance contributions calculated on the basis of the gross amount of that pension.
Efterbetalingsbeløbet udgør for tidsrummet 1. december 1988 - 30. september 1993 1 005,67 DEM.
The arrears amount to DEM 1 005.67 for the period from 1 December 1988 to 30 September 1993.
Det bemærkes dernæst, at i henhold til artikel 1, litra j), i forordning nr. 1408/71, omfatter udtrykket »lovgivning« i forordningen ikke bestemmelser i bestående eller fremtidige kollektive overenskomster, selv om der af en offentlig myndighed er tillagt sådanne overenskomstbestemmelser almindelig retsvirkning eller er foretaget en udvidelse af deres gyldighedsområde, såfremt denne begrænsning ikke i de forordningen angivne tilfælde er ophævet ved en af den pågældende medlemsstat afgivet erklæring.
Secondly, Article l(j) of Regulation No 1408/71 provides that, for the purposes of the regulation, the term 'legislation' excludes provisions of existing or future industrial agreements, whether or not they have been the subject of a decision by the authorities rendering them compulsory or extending their scope, in so far as that limitation is not lifted, in the cases provided for in the regulation, by a declaration of the Member State concerned.
Efter at Bundesknappschaft havde afvist den klage, som Sehrer havde indgivet over dette betalingskrav, anlagde han sag ved Sozialgericht für das Saarland.
When the Bundesknappschaft rejected his objections challenging the demand for payment, Mr Sehrer brought proceedings before the Sozialgericht für das Saarland (Social Court of the Saarland).
Denne fastslog i dommen, at Bundesknappschaft ikke var berettiget til i beregningen af bidragene i Tyskland at medregne den del af den franske alderspension, der blev fradraget som bidrag til den franske sygeforsikring.
That court held that the Bundesknappschaft was not entitled to include in the basis for calculating the contributions payable in Germany the part of the French retirement pension deducted by way of contribution to the French sickness insurance scheme.
Den anke,som Bundesknappschaft iværksatte til prøvelse af denne dom, blev forkastet af Landessozialgericht für das Saarland ved dom, som henviste til, at solidaritetsprincippet er til hinder for, at en person, der er forsikret i henhold til en social ordning, betaler bidrag af bidrag og dermed betaler dobbelt bidrag.
The appeal brought by the Bundesknappschaft against that judgment was dismissed by judgment of the Landessozialgericht für das Saarland (Regional Social Court of the Saarland), on the ground that the principle of solidarity precludes a person covered by social insurance from paying contributions on contributions and thus being required to pay twice.
Ordningen om tillægspension, som forvaltes af Carcom, beror på en overenskomst mellem arbejdsmarkedets parter, som ikke har været genstand for en erklæring i henhold til artikel 1, litra j), i forordning nr. 1408/71.
The supplementary retirement pension scheme administered by Carcom is based on an agreement entered into by management and labour which has not been the subject of a declaration as referred to in Article l(j) of Regulation No 1408/71.
Sehrer i oppebærer af det anførte, at forstand alene
It follows that, for the purposes of that regulation, Mr Sehrer draws a retirement pension under the legislation of a single Member State, namely Germany.
alderspension i medfør af en enkelt medlemsstats lovgivning, nemlig Tysklands.
However, when exercising that power the Federal Republic of Germany must comply with the rules of the Treaty, in particular those relating to freedom of movement for workers.
De tyske myndigheders opkrævning af sygesikringsbidragafSehrer'ssupplerende franske alderspension henhører udelukkende under tysk lovgivning.
By contrast, that risk is real for a worker who, like Mr Sehrer, has been employed in another Member State where he draws a supplementary retirement pension.
Forbundsrepublikken Tyskland skal dog under udøvelse af denne kompetence overholde traktatens bestemmelser, bl.a. bestemmelserne vedrørende arbejdskraftens fri bevægelighed.
It follows that national legislation of the kind at issue in the main proceedings constitutes an obstacle to freedom of movement for workers, prohibited by Article 48 of the Treaty.
Den omstændighed, at Sehrer er tysk statsborger, er ikke til hinder for, at han kan påberåbe sig bestemmelserne om arbejdskraftens fri bevægelighed over for den medlemsstat, i hvilken han er statsborger, når han under udnyttelse af sin ret til fri bevægelighed har udøvet en erhvervsmæssig beskæftigelse i en anden medlemsstat.
The fact that Mr Sehrer has German nationality cannot prevent him from relying on the rules relating to freedom of movement for workers against the Member State of which he is a national, since he has exercised his right to freedom of movement and worked in another Member State.
Ligeledes indebærer den omstændighed, at Sehrer ikke længere er i beskæftigelse ikke, at han fortaber visse rettigheder, der beror på status som arbejdstager.
Nor does the fact that Mr Sehrer is no longer in an employment relationship deny him certain guaranteed rights which are linked to the status of worker.
En supplerende alderspension, som den Sehrer oppebærer, og som ydes for en tidligere erhvervsmæssig beskæftigelse, der er ophørt, henhører under sådanne rettigheder.
A supplementary retirement pension, such as the one drawn by Mr Sehrer, whose grant is dependent on the prior existence of an employment relationship which has come to an end falls within that category of rights.
Pensionsretten er uadskilleligt forbundet med den objektive status som arbejdstager.
The pension entitlement is intrinsically linked to the objective status of worker.
Dette er netop tilfældet med hensyn til den i sagen omhandlede tyske lovgivning, der, selv om den finder anvendelse på såvel vandrende som fastboende arbejdstagere, kun kan skade de førstnævnte.
As regards Article 48 of the Treaty, the Court has repeatedly stated that that provision implements a fundamental principle contained in Article 3(c) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 3(l)(c) EC).
Heraf følger, at en national lovgivning som den, der er omhandlet i hovedsagen, udgør en hindring for arbejdskraftens fri bevægelighed, der er forbudt i traktatens artikel 48.
The Court has also held that the Treaty provisions relating to freedom of movement for persons are intended to facilitate the pursuit by Community nationals of occupational activities of all kinds throughout the Community, and preclude measures which might place Community nationals at a disadvantage when they wish to pursue an economic activity in the territory of another Member State.
Med hensyn til traktatens artikel 48 har Domstolen gentagne gange udtalt, at denne bestemmelse er udtryk for et grundlæggende princip, som er fastslået i EF-traktatens artikel 3, litra c) [efter ændring nu artikel 3, stk. 1, litra c), EF].
Provisions which preclude or deter a national of a Member State from leaving his country of origin in order to exercise his right to freedom of movement therefore constitute an obstacle to that freedom even if they apply without regard to the nationality of the workers concerned.
»EF-traktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF) er til hinder for, at en medlemsstat beregner sygesikringsbidrag for en pensioneret arbejdstager, der er omfattet af statens lovgivning på grundlag af bruttobeløbet af en supplerende alderspension, der beror på en overenskomst, og som arbejdstageren oppebærer i en anden medlemsstat, uden at tage hensyn til, at en del af pensionens bruttobeløb allerede er blevet fratrukket som sygesikringsbidrag i sidstnævnte stat.*
That is the precisely the case with the German legislation at issue which, while applying to migrant and non-migrant workers in the same way, is liable to prejudice only the former. It is unlikely that sickness insurance contributions will be levied twice in Germany on the gross amount of the supplementary retirement pension of a
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fSjette Afdeling1) den 8. februar 2000.
Advocate General D. Ruiz­Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 8 February 2000.
Præjudiciel »Direktiv 92/80/EØF — national afgift bestående af en specifik afgift for varer, der ikke overstiger en vis pris, og en værdiafgift f or varer, som overstiger denne pris« (Sjette Afdeling) tobaksvarerne beregnet efter TabStG § 4, stk. 1, nr. 2, uden at anvende mindsteafgiften på 3,1 Pf (0,031 DEM), hvorved selskabet henviste til direktivet.
Preliminary ruling (Directive 92/801EEC — National tax consisting either in a specific duty for products which are not above a certain price, or in an ad valorem duty for products which are above that price) (Sixth Chamber) p.
Ved kendelse af 5. oktober 1998 har Finanzgericht Düsseldorf stillet et præjudiciel spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 92/80/EØF af 19. oktober 1992.
2150), in the version in force from 1 January 1993 to 31 May 1998 (the TabStG'), without applying the minimum levy laid down by that provision, in order to take into account Article 3(1) of the Directive.
Brinkmann, der driver en tobaksfabrik, producerer bl.a. cigarillos af typen »Steckzigarillos« (halvfærdige cigarillos).
Brinkmann, which runs a tobacco factory, produces inter alia 'Steckzigarillos' ('semi­finished cigarillos').
I forbindelse med fremstillingen af disse har Brinkmann i 1996 og 1997 forskriftsmæssigt indgivet afgiftsangivelser, hvori selskabet selv foretog beregningen af afgiften på tobaksvarerne.
In connection with their manufacture, it made regular tax declarations, in 1996 and 1997, in which it made its own assessment of the tobacco tax.
Indledningsvis bemærkes, at direktivets artikel 3, stk. 1, fastsætter tre former for afgiftsopkrævning, nemlig en værdiafgift, en specifik afgift efter mængde og en blandet afgift, der indeholder et værdielement og et specifikt element.
That question was raised in proceedings between Brinkmann Tabakfabriken GmbH and Hauptzollamt Bielefeld (Principal Customs Office, Bielefeld) concerning the latter's refusal to determine the tobacco tax, calculated on the basis of Paragraph 4.1.2 of the Tabaksteuergesetz (Law on Tobacco Tax; BGBl. 1992, Part I,
Da det er åbenbart, at en afgift, som den, der er fastsat i TabStG § 4, stk. 1, nr. 2, ikke hører til de to førstnævnte kategorier, må det undersøges, om den kan anses for en blandet punktafgift i direktivets forstand.
different from the mixed duty laid down in Article 3(1) of the Directive and constitutes, therefore, a tax formula which is not laid down in that provision.
direktiv har pålagt medlemsstaterne en bestemt fremgangsmåde, ville den effektive virkning af en sådan retsakt formindskes, såfremt borgerne var forhindret i at påberåbe sig den under retssager og de nationale domstole i at tage den i betragtning som en del af fællesskabsretten for at efterprøve, om den nationale lovgiver under udøvelse af det valg, som tilkommer lovgiver med hensyn til form og midler for direktivets gennemførelse, har holdt sig inden for de i direktivet afstukne grænser for skønnet.
Each time, it lodged administrative complaints with those tax declarations, requesting that the Hauptzollamt determine the tobacco tax, calculated on the basis of Paragraph 4.1.2 of the TabStG, without applying the minimum levy of 3.1 pfennig (DEM 0.031), in order to take into account the Directive.
Det må nødvendigvis fastslås, at den i denne bestemmelse omhandlede blandede punktafgift indebærer kumulativ anvendelse af et værdielement og af et specifikt element, således at summen af disse to elementer udgør punktafgiftens størrelse.
Since the Hauptzollamt rejected those complaints, Brinkmann brought an action before the Finanzgericht.
Da den tyske lovgiver i dette tilfælde har valgt en form for afgiftsopkrævning, som der ikke er hjemmel til i direktivets artikel 3, stk. 1, kan en afgiftspligtig påberåbe sig denne bestemmelse for at udelukke anvendelse over for ham af denne form for afgiftsopkrævning, som ligger uden for det skøn, der er overladt den nationale lovgiver.
By the second part of its question, the national court asks in substance whether the Directive confers on taxable persons the right to rely on it before a national court in order to avoid the application to them solely of the element of the formula under which they were taxed, which they deem contrary to the Directive, such as the minimum specific duty applied in Germany to cigars and cigarillos, and, consequently, to be taxed in accordance with the Directive.
Efter denne ordning anvendes de to former for afgiftsopkrævning ikke kumulativt, men alternativt afhængig af en pristærskel.
It must be observed that Article 3(1) of the Directive allows Member States a certain discretion by leaving them the choice between three different tax formulae.
For det første fremgår det, at det ikke er den specifikke mindsteafgift særskilt betragtet, men den form for afgiftsopkrævning i sin helhed, som den tyske lovgiver har valgt, der går ud over grænserne for det skøn, der er overladt ved direktivets artikel 3, stk. 1.
By the first part of its question, the national court seeks to ascertain whether the Directive precludes the levying on cigars or cigarillos of a tax which is calculated ad valorem without being able to be below a minimum amount, as laid down in Paragraph 4.1.2 of the TabStG.
En teknik som den, den tyske lovgiver har valgt, adskiller sig følgelig klart fra den blandede punktafgift, der er fastsat i direktivets artikel 3, stk. 1, og er derfor en form for afgiftsopkrævning, der ikke har hjemmel i denne bestemmelse.
It should be noted, first, that Article 3(1) of the Directive lays down three tax formulas, namely an ad valorem formula, a specific formula, by quantity, and a mixed formula, combining an ad valorem element and a specific element.
For det andet bemærkes, at såfremt det blev antaget, at den afgiftspligtige kan påberåbe sig direktivets artikel 3, stk. 1, alene for at udelukke anvendelse af den specifikke mindsteafgift, ville det herved for så vidt angår nærværende sag være forudsat, at direktivets artikel 3, stk. 1, for den afgiftspligtige skaber en ret til at blive pålagt afgift efter værdiafgiftsordningen.
Since a tax such as that laid down in Paragraph 4.1.2 of the TabStG clearly does not fall into the first two categories, it is necessary to examine whether it can be regarded as a mixed excise duty for the purposes of the Directive.
Den forelæggende rets spørgsmåls anden del går nærmere bestemt ud på, om direktivet giver den afgiftspligtige ret til at påberåbe sig bestemmelsen for en national domstol for at undgå anvendelse over for ham af det eneste element i det afgiftssystem, han er blevet beskattet efter, som han finder er i strid med direktivet, som f.eks. den specifikke mindsteafgift, der anvendes i Tyskland for cigarer og cigarillos, og følgelig ret til at blive pålagt afgift i overensstemmelse med direktivet.
Particularly where the Community authorities have, by directive, imposed on Member States the obligation to pursue a particular course of conduct, the effectiveness of such an act would be diminished if individuals were prevented from relying on it in legal proceedings and if national courts were prevented from taking it into consideration as a matter of Community law in determining whether the national legislature, in exercising its choice as to the form and methods for implementing the directive, had kept within the limits of its discretion as defined by the directive.
Imidlertid er værdiafgiftsordningen kun en af de valgmuligheder, der er fastsat i direktivet, og direktivet kan følgelig ikke fortolkes således, at det pålægges nationale domstole at sætte sig i den nationale lovgivers sted, idet det alene tilkommer lovgiver at vælge den afgiftsform, som denne finder hensigtsmæssig, inden for de i direktivets artikel 3, stk. 1, fastsatte rammer.
It must be stated that the mixed duty laid down in that provision involves the cumulative application of an ad valorem element and a specific element, so that the sum of those two elements constitutes the amount of the excise duty.
Det bemærkes, at direktivets artikel 3, stk. 1, giver medlemsstaterne et vist skøn ved at overlade dem valget mellem tre forskellige former for afgiftsopkrævning.
In the present case, since the German legislature chose a tax formula which is not laid down in Article 3(1) of the Directive, taxable persons can rely on that provision in order to avoid the application to them of that tax formula which goes beyond the discretion left to the national legislature.
Det følger heraf, at denne bestemmelse ikke giver de afgiftspligtige ret til at påberåbe sig den for en national domstol for at udelukke anvendelse over for dem af den specifikke mindsteafgift alene, således at de kun pålægges en afgift beregnet efter værdi.
A tax, such as that laid down in Paragraph 4.1.2 of the TabStG, which is calculated ad valorem without being able to be below a minimum amount, results in the application of a specific duty to products which are not above a certain price and an ad valorem duty to products above that price.
Ifølge Domstolens praksis er det uforeneligt med den bindende virkning, som EF-traktatens artikel 189 tillægger direktivet, principielt at udelukke, at den forpligtelse, som det pålægger, kan påberåbes af de berørte personer.
First, it is clear that it is not the minimum specific duty taken separately, but the whole tax formula chosen by the German legislature which goes beyond the discretion conferred by Article 3(1) of the Directive.
Især i de tilfælde, hvor fællesskabsmyndighederne ved et
As a consequence, a technique such as that chosen by the German legislature is clearly
*1) Artikel 3, sik 1, i Rådets direktiv 92/80/EØF af 19. oktober 1992 om indbyrdes tilnærmelse af afgifterne på andre former for forarbejdet tobak end cigaretter skal fortolkes således, at den er til hinder for, at der opkræves en afgift på cigarer etter cigarillos, som beregnes efter værdien, og som ikke kan være under et vist mindstebeløb.
Second, to consider that taxable persons may rely on Article 3(1) of the Directive in order to avoid solely the application of the minimum specific duty presupposes, in the present case, that Article 3(1) of the Directive gives rise to the right for taxable persons to be taxed according to the ad valorem formula.
2) Artikel 3, stk 1, i direktiv 92/80 giver ikke en afgiftspligtig der er pålagt en afgift på cigarer etter cigarillos, som beregnes efter værdien, og som ikke kan være under et vist mindstebeløb, ret til at påberåbe sig denne bestemmelse for en national domstol for alene at udelukke anvendelse overfor ham af den del af afgiftsordningen, der vedrører opkrævningen af den specifikke mindsteafgift, således at han kun pålægges en afgift beregnet efter værdi
Accordingly, that provision does not confer on taxable persons the right to rely on it before a national court in order to avoid the application to them solely of the minimum specific duty and thus to have solely an ad valorem tax levied.
Den nationale domstol er dog ved anvendelsen af nationale retsforskrifter, hvad enten de er ældre etteryngre end et direktiv, forpligtet til i videst muligt omfang atfortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formal*
However, the ad valorem formula is only one of the options provided by the Directive, and the Directive cannot therefore be interpreted as meaning that it requires the national court to
Sag C-470/98 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Hellenske Republik Landbrug
Article 3(1) of Directive 92/80 does not confer on persons chargeable to a tax on cigars or cigarillos, which is calculated ad valorem without being able to be below a minimum amount, the right to rely on it before a national court in order to avoid the application to them solely of the element of the tax formula relating to the levying of the minimum specific duty and, consequently, to have solely an ad valorem tax levied
»Traktatbrud — ufuldstændig gennemførelse af direktiv 90/675/EØF« (Sjette Afdeling)
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 16 December 1999.
*1) Den Hellenske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Rådets direktiv 90/675¡EØF af 10. december 1990 om fastsættelse af principperne f or tilrettelæggelse af veterinærkontrollen f or tredjelandsprodukter, der føres ind i Fællesskabet (EFT L 373, s. 1), idet den ikke inden for den fastsatte frist har truffet de foranstaltninger, der er nødvendigefor at sikre, at omkostningerne ved den veterinære og administrative kontrol med landbrugsprodukter fra tredjelande, bortset fra frisk kød ogfjerkræ, der foreskrives i direktivets artikel 3, nr. ii), og artikel 4, afholdes af afsenderen, modtageren eller deres stedfortræder uden godtgørelse fra staten.
Declares that by failing, except as regards fresh meat and poultrymeat, to adopt within the prescribed period the necessary measures to ensure that the costs of the veterinary and administrative checks in respect of products of agricultural origin from third countries, required by Articles 3(ii) and 4 of Council Directive 90/675/EEC of 10 December 1990 laying down the principles governing the organisation of veterinary checks on products entering the Community from third countries, are met by the consignor, the consignee or their agent without reimbursement by the State, the Hellenic Republic has failed to fidfil its obligations under that directive;
Generaladvokat N. Fennelly fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet CSjette Afdeling) den 6. april 20OO.
Advocate General N. Fennelly delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 6 April 20OO.