natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kokainbrug blandt skoleelever
Among school students, overall prevalence levels for cocaine use are much lower than those for cannabis use.
I 2006 blev kokain, især pulverkokain, af ca. 16 % af alle behandlingsklienter i Europa anført som den vigtigste grund til at komme i narkotikabehandling, hvilket svarer til
Ever in lifetime prevalence of cocaine use among 15- to 16-year-old school students is 2% or lower in most countries, rising to 4% in Spain and 5% in the UnitedKingdom (89
Kokain ca. 61 000 indberettede tilfælde i 24 lande ( blev også anført som et sekundært stof af omkring 18 % af alle ambulante narkotikaklienter (92).
Cocaine was also reported as a secondary drug by around 18% of all drug outpatient clients (92).
Blandt skoleelever er den samlede prævalens for kokainbrug meget lavere end for cannabisbrug.
In countries that have reported recent data from national school surveys (Spain, Portugal, Slovakia, Sweden, United Kingdom), prevalence of cocaine use is stable or decreasing slightly, although changes in prevalence levels are usually too small to be statistically significant.
Langtidsprævalensen for kokainbrug blandt 15-16-årige skoleelever er 2 % eller derunder i de fleste lande og stiger til 4 % i Spanien og 5 % i Det Forenede Kongerige (89).
In Spain, recent survey data have shown a significant decrease among 17- to 18-year-old school students.
I lande, der har indberettet nyere data fra nationale skoleundersøgelser (Spanien, Portugal, Slovakiet, Sverige, Det Forenede Kongerige), er prævalensen for kokainbrug stabil eller let faldende, selv om ændringerne i prævalensen normalt er for små til at være statistisk signifikante.
There is a wide variation between countries, with cocaine users making up a high proportion of treatment clients only in Spain (47%) and the Netherlands (35%); though, the drug now accounts for 25% of treatment demands in Italy.
I Spanien har nye undersøgelsesdata vist et betydeligt fald blandt de 17-18-årige skoleelever.
Elsewhere in Europe, cocaine accounts for between 5% and 10% of all treatment demands (10 countries) or less than 5% (12 countries) (93).
Mønstre i kokainbrug
Patterns of cocaine use
Andelen af kokainbrugere er højere blandt dem, der kommer i behandling for første gang.
The proportion of cocaine users is higher among those entering drug treatment for the first time.
I hele Europa blev kokain anført som det primære stof af 23 % af de nye klienter i 2006 (ca. 37 000 personer) (94).
Across Europe, in 2006, cocaine was reported as the primary drug by 23% of new clients (around 37 000 individuals) (94).
Ifølge de
In Spain,
Data fra generelle befolkningsundersøgelser tyder på en høj ophørsfrekvens blandt kokainbrugere: I lande, hvor seneste års prævalens er på over 2 %, har 80-90 % af de voksne, der har brugt kokain mindst én gang i deres liv, seneste data var kokain det primære stof, som oftest blev anført af dem, der kom i behandling i Spanien i 2005, og nye kokainklienter udgjorde 63 % af alle nye spanske narkotikaklienter.
Data from general population surveys suggest high discontinuation rates among cocaine users: in those countries where last year prevalence is above 2%, between 80% and 90% of adults who have used cocaine at least once in their life have not used it during the last month (90).
Tendenser i kokainbrug
Trends in cocaine use
Der foreligger kun begrænset information om hyppigheden af kokainbrug i Europa.
Only limited information is available on the frequency of cocaine use in Europe.
En analyse fra British Crime Survey viste, at ca. 20 % af de unge (16-24 år), der havde brugt kokain det foregående år, brugte stoffet oftere end en
An analysis of the British Crime Survey found that about 20% of those young people (16–24 years) who had used cocaine in the previous year consumed the drug more often than once a month.
Hvis man bruger seneste års prævalens blandt unge voksne (15-34 år) som indikator for tendenserne for niveauet for nylig
Using last year prevalence among young adults (15–34 years) as an indicator of trends in levels of recent use (as cocaine use concentrates in this age group) shows that cocaine use increased considerably during the second half
Figur 5: Tendenser i sidste års prævalens af kokainbrug blandt unge voksne (15-34 år)
Figure 5: Trends in last year prevalence of cocaine use among young adults (aged 15–34)
(1) NB: Kilder:
(1) NB: Sources:
England og Wales.I Danmark svarer værdien for 1994 til »hårde stoffer«.
England and Wales. In Denmark, the value for 1994 corresponds to ‘hard drugs’.
Se figur GPS-14 i Statistical bulletin 2008 for yderligere oplysninger.Nationale Reitoxrapporter (2007), der stammer fra befolkningsstatistikker, rapporter eller videnskabelige artikler.
See Figure GPS-14 in the 2008 statistical bulletin for further information. Reitox national reports (2007), taken from population surveys, reports or scientific articles.
Den stigende tendens i antallet af kokainbrugere, der kommer i narkotikabehandling, kan hænge sammen med stigninger i prævalensen for kokainbrug og dertil knyttede problemer, men også med andre faktorer (f.eks. stigningen i antallet af behandlingshenvisninger eller foranstaltninger specifikt målrettet mod kokainbrugere); endvidere påvirkes andelene fordelt på stoftype naturligvis af ændringer i efterspørgslen efter behandling fra brugere af andre stoffer.
drug type are obviously influenced by changes in demand for treatment by the users of other substances.
brug (da kokainbrug er koncentreret i denne aldersgruppe), kan det ses, at brugen af kokain voksede betydeligt i anden halvdel af 1990’erne i Danmark, Det Forenede Kongerige og Spanien.
International comparisons of the 1990s in Spain, Denmark and the United Kingdom.
Nye data (undersøgelser i 2005-2007) bekræfter den stigende tendens, der allerede de seneste år blev indberettet i Danmark, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Irland, Italien, Nederlandene, Portugal, Spanien. I Finland, Nederlandene, Slovakiet og Tyskland kan der observeres en stabil prævalens, og i Polen blev der meldt om et fald (figur 5).
New data (2005–07 surveys) confirm the rising trend reported already last year in France, Ireland, Spain, the United Kingdom, Italy, Denmark and Portugal; in Germany, the Netherlands, Slovakia and Finland, a stable prevalence is observed; and in Poland, a decline was reported (Figure 5).
Overordnet er den anslåede langtidsprævalens for kokainbrug lavere blandt unge voksne i EU end blandt unge voksne i Australien, Canada og USA.
Overall the estimated lifetime prevalence of cocaine use is lower among young adults in the European Union than among their counterparts in Australia, Canada and the USA.
Men på nationalt plan indberetter Danmark, Det Forenede Kongerige (England og Wales), Irland, Italien og Spanien højere tal end Australien.
However, at the national level Denmark, Ireland, Spain, Italy and the UnitedKingdom (England and Wales) report higher figures than Australia.
Kun Det Forenede Kongerige (England og Wales) indberetter et skøn over langtidsprævalens, der svarer til USA’s (96).
Only the UnitedKingdom (England and Wales) reports a lifetime prevalence estimate that is similar to that of the USA (96).
Til en vis grad kan dette mål ses som en afspejling af den historiske udvikling i kokainproblemerne, hvor USA og, i en europæisk kontekst, Det Forenede Kongerige fik tidligere erfaring med udbredt kokainbrug.
In some respect, this measure can be seen as reflecting the historical development of cocaine problems and the earlier experience of the USA and, in the European context, the United Kingdom, with widespread cocaine use.
Den stigende tendens i efterspørgslen efter kokainbehandling, der blev konstateret i tidligere år, ser også ud til at fortsætte, selv om den påvirkes uforholdsmæssigt af nogle få lande.
The increasing trend in demand for cocaine treatment noted in previous years also appears to be continuing, even if it is disproportionately influenced by a few countries.
Mellem 2002 og 2006 voksede andelen af nye klienter, der søgte behandling for primært kokainbrug, fra 13 til 25 %, og antallet af indberettede tilfælde steg fra ca. 13 000 til næsten 30 000.
Between 2002 and 2006, the proportion of new clients demanding treatment for primary cocaine use grew from 13% to 25%, and the number of reported cases rose from around 13 000 to almost 30 000.
Der blev også observeret en stigning i antallet og andelen af alle kokainklienter, der kom i narkotikabehandling: fra 22 000 klienter (13 % af alle behandlingsanmodninger) i 2002 til 50 000 (19 %) i 2006.
An increase was also observed in the number and proportion of all cocaine clients entering drug treatment: from 22000 clients (13% of all treatment demands) in 2002 to 50 000 (19%) in 2006.
De største stigninger blev indberettet af Italien og Spanien (95).
The largest increases were reported by Italy and Spain (95).
Sundhedsproblemer i tilknytning til kokainbrug
Health problems related to cocaine use should be noted that cocaine treatment also sometimes takes place in private clinics, sometimes on a residential basis, and this form of care is not well represented in the current monitoring system.
Ambulatorier tegner sig for næsten alle (94 %) indberettede anmodninger om kokainbehandling i Europa (97
Cocaine clients entering outpatient treatment have the highest male to female ratio among drug treatment clients (five men for every woman).
Selv sundhedspersonalet er ofte ikke opmærksomt på forbindelserne mellem kokainbrug og sygdom.
Awareness of the links between cocaine use and illness is often limited, even among medical professionals.
Som følge heraf vil nogle kokainrelaterede sygdomme ikke blive påvist, og de, der lider af disse sygdomme, får måske ikke en passende hjælp.
As a result, some cocaine-related problems will go unidentified, and those suffering them may not receive appropriate care.
Underindberetning af kokainproblemer vil hindre forståelsen af, hvilken betydning stoffet har for folkesundheden.
Underreporting of cocaine problems will impede the understanding of the impact of the drug on public health.
Deres gennemsnitsalder er 31 år (98
years (98
tredjeældste narkotikaklientgruppe efter opioidbrugere og brugere af sovemidler og beroligende midler.
), which makes it the third oldest drug client group, after opioid users and users of hypnotics and sedatives.
De fleste kokainklienter anfører, at de er begyndt at bruge stoffet i 15-24-årsalderen (99
Most cocaine clients report having started using the drug between the ages of 15 and 24 years (99
Der er betydelige udsving mellem landene med hensyn til de indberettede indtagelsesmåder for kokainklienter.
The risks associated with certain problematic modes of cocaine use are well known and mostly affect recognised groups of users (former or current opioid users, marginalised groups).
Alt i alt har ca. halvdelen (55 %) af kokainklienterne sniffet stoffet, mens næsten en tredjedel (32 %) har røget det, og en meget lavere andel (9 %) har injiceret stoffet (100
For example, injecting cocaine use is associated with the risk of infection and an elevated risk of overdose, while use in combination with opioids appears to be linked to a higher risk of opioid overdose.
Der er dog større sandsynlighed for, at sundhedsproblemer i tilknytning til kokain i pulverform ikke påvises, og kan ramme brugere, der ikke normalt anser sig selv for at være udsat for risiko.
Health problems associated with powder cocaine, however, are more likely to go unrecognised and may affect users who might not normally consider themselves at risk.
Kronisk anvendelse af kokain kan forårsage væsentlige helbredsproblemer, hvoraf de vigtigste er hjerte-kar-sygdomme (aterosklerose, kardiomyopati, arrhytmi, myokardieiskæmi) og neurologiske lidelser (cerebrovaskulære sygdomme og anfald).
Chronic use of cocaine can cause significant health problems, most of which are cardiovascular (atherosclerosis, cardiomyopathy, arrhythmias, myocardial ischemia) and neurological (cerebrovascular accidents and seizures).
Disse problemer kan forværres af eksisterende sygdomme (f.eks. vaskulære misdannelser) og risikofaktorer såsom rygning eller alkoholbrug.
These problems can be aggravated by existing conditions (e.g. vascular malformations) and risk factors such as smoking or alcohol use.
Mange af de dødsfald, der tilskrives kokain, er fremkaldt af disse patologier.
Many of the deaths attributed to cocaine are produced through these pathologies.
Kokainbrug i kombination med alkohol øger blodets indhold af kokain med helt op til 30 %.
Use of cocaine in combination with alcohol increases blood levels of cocaine by as much as 30%.
Ud fra et adfærdsmæssigt perspektiv kan kokain fremme overdreven alkoholindtagelse ved at gøre det muligt at drikke længere, hvilket igen kan øge den mængde kokain, der indtages (Gossop et al., 2006).
From a behavioural perspective, cocaine use may facilitate excessive alcohol use by enabling users to drink longer, which in turn may increase the amount of cocaine consumed (Gossop et al., 2006).
Dannelsen af cocaethylen i leveren giver muligvis anledning til yderligere sundhedsrisici i tilknytning til kombineret brug af kokain og alkohol.
The formation of cocaethylene in the liver may also be linked to further possible health risks associated with the combined use of cocaine and alcohol.
Der kan groft sagt identificeres to hovedgrupper af kokainbrugere blandt dem, der er i behandling.
Broadly, two main groups of cocaine users can be identified among those in treatment.
Den første af disse er typisk mere socialt integreret med stabile boligforhold og beskæftigelsesstatus, og de sniffer generelt stoffet.
The first of these are typically more socially integrated, reporting stable housing and employment status, and generally report snorting the drug.
Den anden er en mere marginaliseret gruppe af klienter, der typisk ryger eller injicerer kokain (se EONN, 2006), og som oftere anfører, at de enten bruger crackkokain eller en kombination af kokain og heroin.
The second is a more marginalised group of clients who are typically smoking or injecting cocaine (see EMCDDA, 2006), and more often report using either crack cocaine or the combination of cocaine and heroin.
Især crackklienter bor normalt i storbyer, tilhører etniske minoritetsgrupper og har høj ledighed og dårlige levevilkår (101).
Crack clients, in particular, commonly live in large cities, belong to ethnic minority groups, and report high levels of unemployment and poor living conditions (101).
Dette problem er lille efter europæiske begreber og er geografisk begrænset, idet betydelige crackkokainproblemer er begrænset til et relativt lille antal byer.
This problem is small in European terms and is geographically limited, with significant crack cocaine problems limited to a relatively small number of cities.
I 2006 var ca. 8 000 crackkokainklienter (ca. 2 % af alle narkotikaklienter) kommet i narkotikabehandling i 20 europæiske lande, og de fleste af dem blev indberettet af Det Forenede Kongerige (102).
In 2006, around 8 000 crack cocaine clients (about 2% of all drug clients) were reported to have entered drug treatment in 20 European countries, although most of them were reported by the UnitedKingdom (102).
Der er kun blevet gennemført få undersøgelser for at vurdere de samlede virkninger af kokainbrug på folkesundheden.
There have been few studies to assess the overall public health impact of cocaine use.
I en storstilet befolkningsundersøgelse i USA (1988-1994) fandt man, at en fjerdedel af hjerteinfarkter uden dødelig udgang i aldersgruppen 18-45 år kunne tilskrives »hyppig langvarig kokainbrug«.
A largescale population study in the USA (1988–94) found that a quarter of non-fatal acute myocardial infarctions among those aged 18–45 years were attributed to ‘frequent lifetime cocaine use’.
Hyppige brugere havde syv gange højere risiko for hjerteinfarkt uden dødelig udgang end ikke-brugere (Qureshi et al., 2001).
Frequent users had a seven times higher risk of non-fatal myocardial infarctions than nonusers (Qureshi et al., 2001).
Det er dog ikke muligt at overføre resultaterne af denne undersøgelse direkte til Europa.
However, it is not possible to generalise directly from this study to Europe.
I øjeblikket er vores forståelse af de mulige sundhedsproblemer i tilknytning til det voksende kokainforbrug i Europa dårlig, og dette spørgsmål bør indgå som et vigtigt element i fremtidige folkesundhedsundersøgelser.
Currently, our understanding of the possible health impact of increasing cocaine use in Europe remains poorly developed and an important area for future public health inquiry.
Se det udvalgte tema om kokain 2007 for yderligere oplysninger om sundhedsproblemerne i tilknytning til kokainbrug.
For further reading on health problems related to cocaine use, see the 2007 selected issue on cocaine.
Det bliver stadigt vigtigere i nogle lande at behandle problemer i forbindelse med samtidig brug af kokain og heroin.
Treating the problems associated with the concurrent use of both cocaine and heroin is becoming an increasingly important issue in some countries.
Brugere under behandling kan være nuværende eller tidligere heroinbrugere, der sommetider er i substitutionsbehandling.
Users in treatment may be current or former heroin users, sometimes in substitution treatment.
I nogle lande udgør de den
In some countries, they represent the largest group of cocaine treatment clients.
Årsberetning for 2008: narkotikasituationen i Europa skyldtes organisatoriske problemer, manglende ressourcer og manglende effektive kokainspecifikke behandlingstiltag.
Chapter 5: Cocaine and crack cocaine or re-initiation — a risk for HIV and other blood-borne infections and serious medical, social and criminal problems.
største gruppe af kokainbehandlingsklienter. Visse undersøgelser har tydet på, at samtidig brug af kokain og heroin kan hænge sammen med, at brugeren har en dobbeltdiagnose, eller kan forværre underliggende psykologiske problemer såsom bipolar sygdom.
Cocaine treatment in treating cocaine dependence, nor do effective pharmacological treatment approaches exist.
Et nyligt Cochrane review om psykosociale foranstaltninger mod kokain og andre psykostimulanser konkluderede, at der kun var observeret konsistente positive adfærdsresultater (fastholdelse i behandling, nedsættelse af narkotikaforbruget) i psykosociale tiltag, hvori »contingency management« indgik (103).
A recent Cochrane review on psychosocial cocaine and other psychostimulant interventions concluded that the only consistent, positive behavioural results (retention in treatment, reduction in drug consumption) were observed in psychosocial interventions that included contingency management as a component (103).
Efter stigningen i kokainbrug og dertil knyttede problemer i flere medlemsstater står specialiserede narkotikabehandlingscentre over for den vanskelige opgave at tilpasse deres traditionelt opioidorienterede tjenester til de varierede kokain- og crackbrugende grupper.
Following the increase of cocaine use and associated problems in several Member States, specialised drug treatment facilities face the difficult task of adapting their traditionally opioid-oriented services to the varied cocaine and crack-using populations.
I 2006 vurderede medlemsstaterne med undtagelse af Spanien imidlertid, at tilgængeligheden af og adgangen til kokainspecifikke behandlingsprogrammer var lav.
However, with the exception of Spain, in 2006, Member States assessed the availability and accessibility of cocaine-specific treatment programmes as low.
I modsætning til opioidafhængighed er der ikke i øjeblikket nogen effektive farmakologiske behandlingsmuligheder, som kan hjælpe kokainbrugere med at fastholde afholdenhed eller nedsætte brugen
Unlike opioid dependence, no effective pharmacological treatment options are currently available to help cocaine users maintain abstinence or reduce use (see the 2007 selected issue on cocaine).
Ved at belønne afholdenhed sigter contingency management (CM) mod at nedbringe stoffernes forstærkende virkninger.
By rewarding abstinence, contingency management (CM) aims to reduce the reinforcing effects of drugs.
Typisk introduceres CM i begyndelsen af et behandlingsforløb med psykosocial støtte, og incitamenterne er betingede af stoffrie urinprøver.
Typically, CM is introduced at the beginning of a course of treatment, with psychosocial support, and the incentives are contingent on the production of drugfree urine samples.
Incitamentet kunne f.eks. være kuponer til et lille pengebeløb, der stiger med hver afholdsperiode.
For example, the incentive could be vouchers of small monetary value, which increase with each successive period of abstinence.
I dette scenario resulterer manglende stoffrihed i tab af de samlede gevinster.
In this scenario, failure to stay drugfree results in the loss of the accumulated gains.
Af de medlemsstater, der indberetter en høj prævalens for kokain eller crackkokain, har flere været særdeles aktive med at løse det problem.
Nonetheless, national clinical publications or surveys among professionals provide a good insight in to current practices.
I 2007 indførte Spanien en specifik national handlingsplan vedrørende kokain, mens Irland gennemførte og evaluerede en række specifikke programmer rettet mod forskellige grupper af kokainbrugere.
According to a recent UnitedKingdom report (NICE, 2007), cocaine-related problems in British specialised treatment centres appear to be only addressed when the primary drug problem is related to opioids.
Disse programmer er målrettet mod problematiske intranasale kokainbrugere, blandingsbrugere med kokainproblemer samt kvinder og sexarbejdere, der bruger kokain.
Also, a recent Italian survey among experts involved in the treatment of cocaine users indicated difficulties in applying some of the elements considered by them as crucial factors for achieving successful treatment outcomes, such as providing appropriate services (e.g. short-term residential care, structured psychosocial interventions), or clinically differentiating the different types of cocaine users.
I Italien vil der i 2008 blive gennemført et storstilet klinisk forsøg for at undersøge virkningen af to lægemidler (aripiprazol og ropinirol) til behandling af kokainafhængighed.
These difficulties were reported to be due to organisational problems, lack of resources and lack of effective cocaine-specific treatment interventions.
Denne teknik styrker hele tiden klientens stoffrie adfærd og fastsætter regelmæssige mål, der skal nås.
It is likely that professionals in other Member States face similar problems.
Det stærkeste bevis for CM’s effektivitet med hensyn til at opretholde stoffrihed kommer fra undersøgelser af kokain- og heroinbehandling, selv om der foreligger en vis dokumentation for metodens effektivitet inden for cannabis- og metamfetaminbehandling.
Adequate investment, appropriate treatment protocols and specialised training needs are, therefore, likely to be key issues for service development in this area.
Selv om størstedelen af forskningen i CM er blevet gennemført uden for Europa, gav feasibility-undersøgelser af CM for nylig positive resultater i Spanien med kokainbrugere (Secades-Villa et al., 2008) og i forbindelse med kokainbrug blandt klienter i opioidsubstitutionsbehandling i Nederlandene (DeFuentes-Merillas og De Jong, 2008), hvor det gennemsnitlige incitament ved slutningen af forsøget var varer til en værdi af 150 EUR.
Although most research on CM has been conducted outside Europe, feasibility studies of CM have recently reported positive results in Spain for cocaine users (Secades-Villa et al., 2008) and in addressing cocaine use among opioid substitution treatment clients in the Netherlands (DeFuentesMerillas and De Jong, 2008), where the average incentive at the end of the trial was goods to the value of EUR 150.