natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»1) Den Portugisiske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk 1, i Rådets direktiv 76/464/EØF af 4. maj 1976 om forurening, der er forårsaget af udledning af visse f artige stoffer i Fællesskabets vandmiljø artikel 14 i Rådets direktiv 78/176/EØF af 20. februar 1978 om affald fra titandioxidindustrien, som ændret ved Rådets direktiv 83129/EØF af 24. januar 1983 artikel 16 i Rådets direktiv 78/659/EØF af 18. juli 1978 om kvaliteten af ferskvand, der kræver beskyttelse eller forbedring for at være egnet til, at fisk kan leve deri, senest ændret ved akten vedrørende vilkårene for Kongeriget Spaniens og Den Portugisiske Republiks tiltrædelse og tilpasningerne af traktaterne om artikel 16, stk 1, i Rådets direktiv 80/68/EØF af 17. december 1979 beskyttelse af grundvandet mod forurening forårsaget af visse f artige stoffer
Article 16 of Council Directive 78/659/EEC of 18 July 1978 on the quality of fresh waters needing protection or improvement in order to support fish Ufe, as amended most recently by the act concerning the conditions of accession of the Kingdom of Spain and the Portuguese Republic and the adjustments to the Treaties,
artikel 5, stk 1, og stk 2, første afsnit, i Rådets direktiv 82/176/EØF af 22. marts 1982 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger f or udledninger af kviksølv fra elektrolyse af alkaliske klorider artikel 5, stk log 2, i Rådets direktiv 83/513/EØF af 26. september 1983 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af cadmium artikel 6, stk 1, i Rådets direktiv 84/156/EØF af 8. marts 1984 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af kviksølv fra andre sektorer end elektrolyse af alkalichlorider artikel 5, stk 1 og 2, i Rådets direktiv 84/491/EØF af 9. oktober 1984 om grænseværdier og kvatitetsmålsætningerfor udledninger af hexachlorcyklohexan, og artikel 6, stk 1 og 2, i Rådets direktiv 86/280/EØF af 12. juni 1986 om grænseværdier og kvalitetsmålsætninger for udledninger af visse farlige stoffer, der er off ørtpå liste I i bilaget til direktiv 76/464, senest ændret ved Rådets direktiv 90/415/EØF af 27. juli 1990, som bestemmelserne er affattet ved artikel 2, stk 1, i Rådets direktiv 91/692/EØF af 23. december 1991 om standardisering og rationalisering af rapporterne om gennemførelse af en række miljødirektiver, idet den ikke har tilsendt Kommissionen de rapporter, som er foreskrevet i de nævnte bestemmelser.
Article 6(1) and (2) of Councü Directive 86/280/EEC of 12 June 1986 on lima values and quality objectives for discharges of certain dangerous substances included in List 1 of the Annex to Directive 76/464/EEC, as amended most recently by Councü Directive 90/415/EEC of 27 July 1990, as those provisions are worded pursuant to amendment by Article 2(1) of Council Directive 91/692/EEC of 23 December 1991 standardising and rationalising reports on the implementation of certain Directives relating to the environment, the Portuguese Republic has failed to fulfil its obligations under the provisions of the directives mentioned above.
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Første Afdeling) de n 14. september 2000.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the First Chamber on 14 September 2000.
Forenede sager C-300/98 og C-392/98 Parfums Christian Dior SA / Tuk Consultancy BV Assco Gerüste GmbH og Rob van Dijk, der driver virksomhed under navnet »Assco Holland Steigers Plettac Nederland« / Wilhelm Layher GmbH & Co. KG og Layher BV Forbindelserne udadtil 14. december 2000
Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Parfums Christian Dior SA ν Tuk Consultancy BV Assco Gerüste GmbH et Rob van Dijk, agissant sous le nom commercial 'Assco Holland Steigers Plettac Nederland' ν Wilhelm Layher GmbH & Co. KG et Layher BV Page 8
Præjudiciel »Overenskomst om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen — TRIPs-aftalen traktatens artikel 177 (nu artikel 234 EF) — Domstolens kompetence — TRIPs-aftalens 50 — foreløbige foranstaltninger — fortolkning — direkte virkning« (Domstolens plenum) for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (herefter »EØS«) af Dior selv eller med Dior's samtykke.
Preliminary ruling (Agreement establishing the World Trade Organisation — TRIPs Agreement —Article 177 of the EC Treaty (now Article 234 EC) -Jurisdiction of the Court of Justice —Article 50 of the TRIPs Agreement — Provisional measures — Interpretation — Direct effect) (Full Court) distribution system. Dior products carry prestige, and enjoy a luxury image.
Selv om Tuk under hovedsagen har godtgjort at have erhvervet en del af de omhandlede produkter i Nederlandene, og således indenfor EØS, synes andre partier af den parfume, som Tuk har leveret til Digros BV, dog at hidrøre fra steder udenfor EØS.
Tuk sold and supplied perfume bearing the Dior trade marks to, amongst others, Digros BV, a company established in Hoofddorp (Netherlands).
Ved domme af 25. juni og 30. oktober 1998 har Arrondissementsrechtbank, Haag (sag C-300/98), og Nederlandenes Hoge Raad (sag C-392/98) stillet henholdsvis et og tre præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 50 i aftalen om handelsrelaterede intellektuelle ejendomsrettigheder (herefter »TRIPs-aftalen«), som indeholdt i bilag 1 C til overenskomsten om oprettelse af Verdenshandelsorganisationen (herefter »WTO-overenskomsten«), der er indgået på Fællesskabets vegne, for så vidt angår de områder, der hører under dets kompetence, ved Rådets afgørelse 94/800/EF af 22. december 1994.
The Arrondissementsrechtbank 's-Gravenhage (District Court, The Hague), by judgment of 25 June 1998 (C-300/98), and the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands), by judgment of 30 October 1998 (C-392/98), referred to the Court for a preliminary ruling one and three questions respectively on the interpretation of Article 50 of the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights (hereinafter TRIPs'), as set out in Annex 1 C to the Agreement establishing the World Trade Organisation (hereinafter 'the WTO Agreement*), approved on behalf of the Community, as regards matters within its competence, by Council Decision 94/800/EC of 22 December 1994.
Arrondissementsrechtbank, Haag, fandt, at hovedsagen rejste spørgsmål om, hvorvidt artikel 50, stk. 6, i TRIPs-aftalen, der trådte i kraft i Nederlandene den 1. januar 1996, har direkte virkning, og besluttede derfor at udsætte sagen og stille Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
In the main proceedings Tuk showed that it had acquired some of the products concerned in the Netherlands, and therefore within the EEA. However, it appears that some of the perfume which it supplied to Digros BV came from outside the EEA.
I sag C-300/98 er spørgsmålet blevet rejst under en sag mellem Parfums Christian Dior SA og Tuk Consultancy BV.
In Case C-300/98, the question submitted was raised in proceedings between the companies Parfums Christian Dior SA and Tuk Consultancy BV.
I sag C-392/98 er spørgsmålene blevet rejst under en sag mellem på den ene side Assco Gerüste GmbH og Rob Van Dijk og på den anden side Wilhelm Layher GmbH & Co. KG og dettes datterselskab Layher BV. Layher Tyskland konstruerer og fremstiller forskellige stilladssystemer, herunder stilladser, der er kendt under betegnelsen Allroundstilladser. Layher Nederlandene er i Nederlandene eneimportør af dette stilladssystem.
In Case C-392/98, the questions were raised in proceedings brought by Assco Gerüste GmbH and Mr Van Dijk against Wilhelm Layher GmbH & Co. KG and its subsidiary Layher BV. Main proceedings
Tvisten i hovedsagerne
Case C-300/98
Sag C-300/98
Case C-392/98
Layher Tyskland havde patent på produktet både i Tyskland og i Nederlandene. Patentet udløb den 16. oktober 1994 i Tyskland og den 7. august 1995 i Nederlandene.
Dior is the proprietor of the trade marks for the perfumery products Tendre Poison, Eau Sauvage and Dolce Vita, which have been the subject of various international registrations, in particular for Benelux It markets its products in the European Community through a selective
Dior er indehaver af varemærkerettighederne for parfumeriprodukterne Tendre Poison, Eau Sauvage og Dolce Vita, for hvilke der er foretaget forskellige internationale registreringer, bl.a. for Benelux.
Layher Germany designs and manufactures various types of scaffolding, including one known as the 'Allroundsteiger'.
Assco Gerüste GmbH fremstiller et stilladssystem, der er kendt under betegnelsen Assco Rondo-stilladser. Dette produkt, hvis koblingssystem og dimensioner er identiske med Layher Tysklands Allround-stilladser, forhandles i Nederlandene af Rob Van Dijk, som driver virksomhed under navnet Assco Holland Steigers Plettac Nederland.
conditions for exercising that jurisdiction (the first question in Case C-392/98);
Tuk har solgt og leveret parfumer af mærket Dior, bl.a. til selskabet Digros BV i Hoofddorp (Nederlandene).
Layher Germany patented its product in both Germany and the Netherlands. The patent expired on 16 October 1994 in Germany and on 7 August 1995 in the Netherlands.
Under hovedsagen har Dior gjort gældende, at Tuk har krænket Dior-mærkerne ved at sælge parfumer under Dior's mærker, idet de nævnte parfumer ikke var blevet bragt i omsætning inden
whether Article 50(6) of TRIPs has direct effect (the only question in Case C-300/98 and the second question in Case C-392/98); and the interpretation of the term 'intellectual property right' in Article 50(1) of TRIPs (the third question in Case C-392/98).
Den 14. marts 1996 anmodede Layher Tyskland og Layher Nederlandene præsidenten for Rechtbank, Utrecht (Nederlandene), om, ved en afgørelse om foreløbige foranstaltninger, at forbyde Assco at indføre Rondo-stilladser, som de blev fremstillet på daværende tidspunkt, til
Assco Gerüste GmbH manufactures a type of scaffolding known as the 'Assco Rondosteiger'. That product, whose interlocking assembly and measurement system is identical to that of Layher Germany's Allroundsteiger, is marketed in the Netherlands by Mr Van Dijk, who trades under the name of Assco Holland Steigers Plettac Nederland.
Nederlandene, at sælge dem, udbyde dem til salg eller forhandle dem på anden måde.
On 14 March 1996 Layher Germany and Layher Netherlands applied to the President of the Rechtbank te Utrecht (Utrecht District Court, Netherlands) for interim measures prohibiting Assco from importing into the Netherlands, selling, offering for sale or otherwise trading in the Assco Rondsteiger as then manufactured.
300/98 ikke kan antages til realitetsbehandling, idet det ikke fremgår af forelæggelsesafgørelsen, hvorfor et svar på det stillede spørgsmål er nødvendigt, for at den forelæggende ret kan afsige dom i sagen.
The Council and the Commission, supported at the hearing by the Netherlands Government, have contested the admissibility of the reference in Case C-300/98 on the ground that the order for reference does not indicate why an answer to the question submitted is necessary in order to enable the national court to give judgment.
Layher Tyskland og Layher Nederlandene anførte som begrundelse herfor, at Assco handlede culpøst over for dem ved at markedsføre et stilladssystem, der var en slavisk efterligning af Allround-stilladset.
The basis of their application was that Assco was acting wrongfully towards them in marketing a type of scaffolding which was a straightforward imitation of the Allroundsteiger.
Efter nederlandsk ret synes de almindelige bestemmelser i den nederlandske lovgivning, der er nævnt overfor i denne doms præmis 10 og 11, at kunne påberåbes med henblik på at forbyde retsstridig efterligning af et industrielt mønster.
It appears that, under Netherlands law, the provisions of national law cited in paragraphs 10 and 11 above can be invoked to prevent wrongful copying of an industrial design.
Præsidenten for Rechtbank, Utrecht, tog begæringen til følge og traf endvidere afgørelse om, at fristen i henhold til TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, skulle fastsættes til et år.
The President of the Rechtbank te Utrecht granted the application. He also ruled that the period referred to in Article 50(6) of TRIPs was to be one year.
Det fremgår imidlertid, at den forelæggende ret i forbindelse med behandlingen af hovedsagen -hvorunder den er blevet anmodet om at træffe afgørelse om foreløbige foranstaltninger i medfør af sin nationale lovgivning — for det første har konstateret, at TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, indeholder visse begrænsninger vedrørende sådanne foranstaltningers varighed, og for det andet, at disse begrænsninger ikke fremgår af bestemmelserne i den nationale lovgivning vedrørende afgørelser om foreløbige foranstaltninger.
It appears, however, that in the main proceedings the national court, which was called upon to order interim measures pursuant to national law, found, first, that Article 50(6) of TRIPs imposes limits on the life-time of such measures and, second, that those limits do not appear in the provisions of national law concerning the grant of interim measures.
Rettens spørgsmål har dermed til formål at få oplyst, om det under disse omstændigheder ved afsigelsen af dommen kræves, at de begrænsninger, der fremgår af TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, respekteres.
Its question is therefore designed to ascertain whether, under those conditions, it is required, when delivering judgment, to comply with the timelimits imposed by Article 50(6) of TRIPs.
Det spørgsmål, som retten har stillet, er i øvrigt i det væsentlige identisk med det andet spørgsmål, der er stillet i sag C392/98, hvori der ikke er rejst indsigelse mod antagelsen til realitetsbehandling.
Besides, its question is in essence identical to the second question in Case C-392/98, whose admissibility is not disputed.
Ved dom af 9. januar 1997 stadfæstede Gerechtshof i det væsentlige afgørelsen om foreløbige foranstaltninger, og ændrede kun den del af afgørelsen, der vedrørte fastsættelsen af fristen i henhold til TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6.
By judgment of 9 January 1997 the Gerechtshof in substance upheld the interim decision, setting it aside only in so far as it fixed the applicable period under Article 50(6) of TRIPs.
Under disse omstændigheder bør de spørgsmål, der er stillet i de to sager, besvares.
In those circumstances, the questions submitted in both cases should be answered.
De vil blive behandlet i den rækkefølge, der fremgår ovenfor.
It is appropriate to deal with them in the order indicated above.
De to forelæggende retters spørgsmål rejser tre problemstillinger vedrørende:
Assco appealed on a point of law to the Hoge Raad der Nederlanden, which decided to stay proceedings and to refer three questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Formaliteten med hensyn til den præjudicielle forelæggelse i sag C-300/98
The questions submitted by the two national courts raise three points, concerning respectively:
TRIPs-aftalen, der er indeholdt i bilag 1 C til WTO-overenskomsten er blevet indgået af Fællesskabet og dets medlemsstater i medfør af delt kompetence (jf. udtalelse 1/94 af 15.11.94).
— the jurisdiction of the Court of Justice to interpret Article 50 of TRIPs and the
Rådet og Kommissionen, der i retsmødet er blevet støttet af den nederlandske regering, har anført, at den præjudicielle forelæggelse i sag C-
The first question asked by the national court in Case C-392/98 is designed to ascertain whether the scope of the judgment in Case C-53/96 Hermès ν FHT [1998], relating to the jurisdiction
Ifølge Domstolens faste praksis må en bestemmelse i en aftale, der er indgået af Fællesskabet med et tredjeland, anses for at have direkte virkning, når det af aftalens ordlyd, formål og karakter kan udledes, at bestemmelsen indeholder en klar, præcis og ubetinget forpligtelse, hvis opfyldelse og retsvirkninger ikke er betinget af, at der udstedes yderligere retsakter (jf. dom af 30.9.1987, sag 12/86, Demirel, og af 16.6.1998, sag C-162/96, Racke).
Direct effect of Article 50(6) of TRIPs of the Court of Justice to interpret Article 50 of TRIPs, is restricted solely to situations covered by trade­mark law.
Domstolen har nærmere bestemt kompetence til at fortolke TRIPs-aftalens artikel 50 for at opfylde de behov, der opstår for medlemsstaternes retlige myndigheder, når disse skal anvende deres nationale regler med henblik på at træffe bestemmelse om foreløbige foranstaltninger for at beskytte rettigheder, der følger af fællesskabslovgivningen inden for TRIPs-aftalens anvendelsesområde (jf. Hermèsdommen).
By the second question in Case C­392/98 and the only question in Case C­300/98, the national courts seek in essence to ascertain whether, and to what extent, the procedural requirements of Article 50(6) of TRIPs have entered the sphere of Community law so that, whether on application by the parties or of their own motion, the national courts are required to apply them.
Når en bestemmelse som TRIPs-aftalens artikel 50 kan finde anvendelse både på situationer henhørende under national ret og på situationer henhørende under fællesskabsretten, som det er tilfældet på varemærkeområdet, har Domstolen kompetence til at fortolke bestemmelsen for at undgå senere fortolkningsuoverensstemmelser (jf. Hermèsdommen).
TRIPs, which is set out in Annex 1 C to the WTO Agreement, was concluded by the Community and its Member States under joint competence (see Opinion 1/94 [1994]). It follows that where a case is brought before the Court in accordance with the provisions of the Treaty, in particular Article 177 thereof, the Court has jurisdiction to define the obligations which the Community has thereby assumed and, for that purpose, to interpret TRIPs.
Domstolen har allerede udtalt, at WTO-aftalen og dens bilag efter deres karakter og opbygning principielt ikke hører til de regler, hvis overholdelse i fællesskabsinstitutionernes retsakter er genstand for efterprøvelse ved Domstolen i medfør af EF-traktatens artikel 173, stk. 1 (efter ændring nu artikel 230, stk. 1, EF) (jf. dom af 23.11.1999, sag C-149/96, Portugal mod Rådet).
It is settled case­law that a provision of an agreement entered into by the Community with non­member countries must be regarded as being directly applicable when, regard being had to the wording, purpose and nature of the agreement, it may be concluded that the provision contains a clear, precise and unconditional obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure (see, in that regard, Case 12/86 Demirel ν Stadt Schwäbisch Gmünd [1987] and Case C­162/96 Räcke v Hauptzollamt Mainz [1998]).
Af de samme grunde, som Domstolen har anført i præmis 42 til 46 i dommen i sagen Portugal mod Rådet, skaber TRIPs-aftalens bestemmelser, der findes som bilag til WTO-aftalen, efter deres karakter ingen rettigheder for borgerne, som disse i medfør af fællesskabsretten kan påberåbe sig direkte for de nationale domstole.
In particular, the Court has jurisdiction to interpret Article 50 of TRIPs in order to meet the needs of the courts of the Member States when they are called upon to apply national rules with a view to ordering provisional measures for the protection of rights arising under Community legislation falling within the scope of TRIPs (see Hermès).
Da TRIPs-aftalens artikel 50 er en processuel bestemmelse, som skal anvendes på samme måde i alle situationer inden for sit anvendelsesområde, og som både kan finde anvendelse på situationer henhørende under national ret og på situationer henhørende under fællesskabsretten, indebærer bestemmelsen — både af praktiske og af retlige grunde — et krav om, at medlemsstaternes og fællesskabernes instanser anlægger en ensartet fortolkning.
Likewise, where a provision such as Article 50 of TRIPs can apply both to situations falling within the scope of national law and to situations falling within that of Community law, as is the case in the field of trade marks, the Court has jurisdiction to interpret it in order to forestall future differences of interpretation (see Hermès, paragraphs 32 and 33).
Denne konstatering af, at TRIPs-aftalens bestemmelser ikke har »direkte virkning« i denne forstand, er imidlertid ikke en fuldstændig besvarelse af det problem, der er rejst af de forelæggende retter.
The Court has already held that, having regard to their nature and structure, the WTO Agreement and the annexes thereto are not in principle among the rules in the light of which the Court is to review measures of the Community institutions pursuant to the first paragraph of Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, the first paragraph of Article 230 EC) (see Case C­149/96 Portugal v Council [1999]).
Det er imidlertid kun Domstolen, der i samarbejde med medlemsstaternes retter i medfør af traktatens artikel 177 er i stand til at sikre en sådan ensartet fortolkning.
For the same reasons as those set out by the Court in paragraphs 42 to 46 of the judgment in Portugal v Council, the provisions of TRIPs, an annex to the WTO Agreement, are not such as to create rights upon which individuals may rely directly before the courts by virtue of Community law.
Domstolens kompetence til at fortolke TRIPs-aftalens artikel 50 er således ikke begrænset til situationer vedrørende varemærkerettigheder.
Since Article 50 of TRIPs constitutes a procedural provision which should be applied in the same way in every situation falling within its scope and is capable of applying both to situations covered by national law and to situations covered by Community law, that obligation requires the judicial bodies of the Member States and the Community, for practical and legal reasons, to give it a uniform interpretation.
TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, er en processuel bestemmelse, der skal iværksættes både af Fællesskabets retsinstanser og af de nationale retter i medfør af de forpligtelser, som både Fællesskabet og medlemsstaterne har påtaget sig.
However, the finding that the provisions of TRIPs do not have direct effect in that sense does not fully resolve the problem raised by the national courts.
Den direkte virkning af TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6
Only the Court of Justice acting in cooperation with the courts and tribunals of the Member States pursuant to Article 177 of the Treaty is in a position to ensure such uniform interpretation.
Med det andet spørgsmål, der er stillet i sag C392/98, og det ene spørgsmål, der er stillet i sag C-300/98, ønsker de forelæggende retter nærmere bestemt oplyst, om - og i givet fald i hvilket omfang — de processuelle krav i TRIPs-aftalens artikel 50, stk. 6, er indgået i fællesskabsrettens sfære, således at nationale domstole - enten når parterne begærer det eller af egen drift - er forpligtet til at anvende dem.
Article 50(6) of TRIPs is a procedural provision intended to be applied by Community and national courts in accordance with obligations assumed both by the Community and by the Member States.
opfyldt, for at et industrielt mønster kan nyde beskyttelse i medfør af TRIPs-aftalen.
sue under general provisions of national law, such as those relied on in the main proceedings, in order to protect a design against copying constitutes an intellectual property 'right' within the meaning of Article 50 of TRIPs.
Det tilkommer den forelæggende ret at tage stilling til, om det industrielle mønster, som hovedsagen omhandler, opfylder de betingelser, der fremgår af TRIPs-aftalens artikel 25.
As regards the first part, Article 25 sets out the conditions for protection of an industrial design under TRIPs.