natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det skal derfor fastslås, at den vide beføjelse, som den nationale tilsynsmyndighed råder over i medfør af artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 2887/2000, også omfatter de omkostninger, der er taget i betragtning, såsom renten af den investerede kapital og afskrivning af anlægsaktiverne, beregningsgrundlaget for disse samt bilagsdokumentationsformularer for de pågældende omkostninger.
Therefore, it must be held that the broad discretion enjoyed by the NRAs under Article 4(2) of Regulation No 2887/2000 also relates to the costs taken into account, such as interest on invested capital and depreciation of fixed assets, the calculation basis of those costs and the costaccounting models used to prove them.
Det skal i øvrigt præciseres, at det ligeledes følger af forordningens artikel 4, stk. 2, at den nationale tilsynsmyndighed inden for rammerne af den i medfør af disse bestemmelser indrømmede vide beføjelse ligeledes har kompetence til at fremskynde tilsynet med prissætningen for den ubundtede adgang til abonnentledninger ved at anmode om oplysninger, navnlig vedrørende afholdte omkostninger inden for rammerne af princippet om omkostningsrelaterede priser for ubundtet adgang til abonnentledningerne.
In addition, it is also apparent from Article 4(2) of that regulation that, in the context of the broad discretion granted to them by those provisions, the NRAs are also entrusted with the power to conduct proceedings to control the pricing for unbundled access to the local loop in that they may request information concerning, inter alia, costs incurred in applying the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation.
Det følger heraf, at forordning nr. 2887/2000 ikke kun tildeler den nationale tilsynsmyndighed en vid beføjelse, men ligeledes egnede midler, der giver den mulighed for på bedst mulig vis at undersøge, om princippet i forordningens artikel 3, stk. 3, anvendes korrekt.
It follows that Regulation No 2887/2000 grants the NRAs not only broad discretion, but also the appropriate means to enable them to examine, in the most effective way, the correct application of the principle laid down in Article 3(3) of that regulation.
Det tredje spørgsmål, litra e), skal derfor besvares med, at det følger af artikel 4, stk. 1 og 2, i forordning nr. 2887/2000, at den nationale tilsynsmyndighed i forbindelse med efterprøvelse af de notificerede operatørers priser for ubundtet adgang til deres abonnentledninger i henhold til prissætningsprincippet i forordningens artikel 3, stk. 3, råder over en vid beføjelse til at vurdere de forskellige aspekter af disse priser, herunder at ændre priserne, og følgelig de fastsatte takster.
The answer to Question 3(e) must therefore be that it is apparent from Article 4(1) and (2) of Regulation No 2887/2000 that, when examining the rates of notified operators for the provision of unbundled access to their local loop in light of the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation, the NRAs have a broad discretion concerning the assessment of the various aspects of those tariffs, including the discretion to change prices, and thus the proposed tariffs.
Denne vide beføjelse omfatter også de udgifter, der afholdes af de notificerede operatører, såsom renten af den investerede kapital og afskrivninger på anlægsaktiver, beregningsgrundlaget for disse samt bilagsdokumentationsformularer.
That broad discretion also relates to the costs incurred by notified operators, such as interest on invested capital and depreciation of fixed assets, the calculation basis of those costs and the costaccounting models used to prove them.
Det tredje spørgsmål, litra d) og f)-h), om de proceduremæssige spørgsmål knyttet til anvendelsen af princippet om omkostningsrelaterede priser for ubundtet adgang til abonnentledninger
Question 3(d) and (f) to (h): the procedural aspects related to the application of the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation
Den forelæggende ret har for det første anmodet Domstolen om at tage stilling til omfanget af den domstolskontrol, der omfatter den nationale tilsynsmyndigheds afgørelser vedrørende anvendelsen af prissætningsprincippet i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2887/2000.
The national court requests the Court of Justice, first, to rule on the scope of the review by the courts of decisions of the NRAs concerning the application of the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000.
For det andet har den forelæggende ret anmodet om en udtalelse fra Domstolen om adgangen for udbydere af teletjenester, der er omfattet af den kategori, som forordning nr. 2887/2000 kvalificerer som adgangsberettigede, dvs. de konkurrerende tredjeparter, der driver virksomhed inden for telekommunikationssektoren, til for domstolene at anfægte den nationale tilsynsmyndigheds afgørelser om godkendelse af de notificerede operatørers priser for ubundtet adgang til deres abonnentledninger.
Second, the national court requests the Court of Justice to give a ruling on whether telecommunications operators falling within the category which Regulation No 2887/2000 classes as beneficiaries, namely competing third parties operating in the telecommunications sector, are able to challenge before the courts decisions of the NRAs authorising the tariffs of notified operators for the provision of unbundled access to their local loop.
I denne forbindelse rejses for det tredje og slutteligt det spørgsmål, hvem der særligt i forbindelse med en retslig procedure eller tilsynsproceduren i henhold til artikel 4 i forordning nr. 2887/2000 bærer bevisbyrden for overholdelse af princippet om omkostningsrelaterede priser for ubundtet adgang til abonnentledninger som nævnt i forordningens artikel 3, stk. 3.
Third and finally, it asks, in that context, who is to bear, in particular in court proceedings or the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, the burden of proving that the principle that rates for access to the local loop are to be set on the basis of costorientation referred to in Article 3(3) of that regulation has been respected.
Det skal indledningsvis fastslås, at hverken forordning nr. 2887/2000 eller direktiverne fra den gamle fællesskabslovgivning har til formål at harmonisere de nationale regler om retspleje og i den forbindelse heller ikke omfanget af domstolskontrollen.
It should be pointed out at the outset that neither Regulation No 2887/2000 nor the directives of the FRF envisage harmonisation of the national rules concerning the applicable court proceedings or, in that regard, the scope of any review by the courts.
I denne forbindelse har den tyske regering, Bundesrepublik Deutschland som part i tvisten i hovedsagen og Deutsche Telekom henvist til retspraksis, hvoraf det følger, at når fællesskabsretten indrømmer Fællesskabets institutioner et vidt skøn, fordi der skal foretages komplicerede økonomiske vurderinger, skal den af Fællesskabets retsinstanser eventuelt udøvede kontrol begrænses til en undersøgelse af, om de omstridte foranstaltninger er behæftet med åbenbare fejl eller magtfordrejning, eller om den pågældende institution åbenbart har overskredet grænserne for sit skøn (jf.
The German Government, the Bundesrepublik Deutschland, as party to the main proceedings, and Deutsche Telekom base their argument on the caselaw according to which, when Community law grants the Community institutions a wide measure of discretion by reason of complex economic assessments which they carry out in the field at issue, any review by the Community judicature must be limited to verifying that the measures in dispute are not vitiated by a manifest error or a misuse of powers, or that the institution in question did not clearly exceed the bounds of its
Under henvisning til en analog anvendelse i hovedsagen af denne retspraksis er det gjort gældende, at de af den nationale tilsynsmyndighed foretagne vurderinger vedrørende anvendelsen af prissætningsprincippet i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2887/2000, dvs. de vurderinger, der vedrører de omkostninger, der skal tages i betragtning, deres beregning og regnskabsdokumentation for omkostningerne i tilfælde af fiktiv værdiansættelse af abonnentinfrastrukturer, udgør komplicerede økonomiske vurderinger, og at domstolskontrollen følgelig må være tilsvarende begrænset.
By transposing that caselaw by analogy to the case in the main proceedings, it is claimed that the assessments made by the NRAs concerning the application of the pricing principle laid down in Article 3(3) of Regulation No 2887/2000, namely those concerning the costs to be taken into account, their method of calculation and the accounting evidence of those costs in the case of the fictitious valuation of the local telecommunications infrastructures, constitute complex economic assessments and, consequently, the review by the national courts should also be limited.
Det bemærkes, at det følger af fast retspraksis, at det, når der ikke findes fællesskabsretlige bestemmelser på området, tilkommer hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at udpege de kompetente retter og fastsætte de processuelle regler for sagsanlæg til sikring af beskyttelsen af de rettigheder, som fællesskabsretten medfører for borgerne, men disse regler må dog ikke være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål på grundlag af national ret (ækvivalensprincippet), og de må heller ikke i praksis gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet) (jf. dom af 17.6.2004, sag C-30/02, Recheio — Cash & Carry, Sml. I, s. 6051, præmis 17, og af 7.6.2007, forenede sager C-222/05 — C-225/05, van der Weerd m.fl., Sml. I, s. 4233, præmis 28 og den deri nævnte retspraksis). 167
In that regard, according to the caselaw, in the absence of relevant Community rules it is for the domestic legal system of each Member State to designate the courts and tribunals having jurisdiction and to lay down the detailed procedural rules governing actions for safeguarding rights which individuals derive from Community law, provided, first, that such rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and, secondly, that they do not render in practice impossible or excessively difficult the exercise of rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see Case C-30/02 Recheio — Cash & Carry [2004] ECR I-6051, paragraph 17, and Joined Cases C-222/05 to C-225/05 van der Weerd and Others [2007] ECR I-4233, paragraph 28 and the caselaw cited). 167
Herved bemærkes, at det — som det med rette er gjort gældende af Arcor og i en mere generel sammenhæng af den litauiske regering — fremgår af betragtning 11 til forordning nr. 2887/2000 samt af forordningens artikel 3, stk. 2 og 3, og artikel 4, stk. 3, at den nationale tilsynsmyndighed skal sørge for, at prissætningen for ubundtet adgang til abonnentledninger sker på gennemsigtige, rimelige og ikkediskriminerende vilkår.
In that regard, it needs to be pointed out that, as rightly submitted by Arcor and, more generally, the Lithuanian Government, it is apparent from recital 11 in the preamble to Regulation No 2887/2000 as well as Articles 3(2) and (3) and 4(3) of that regulation that the NRAs must ensure the application of rates for access to the local loop in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
Det tilkommer følgelig den nationale ret at sikre overholdelse af de forpligtelser, der følger af forordning nr. 2887/2000 vedrørende ubundtet adgang til abonnentledninger i overensstemmelse med prissætningsprincippet i forordningens artikel 3, stk. 3, og dette på de ovennævnte betingelser.
It is thus the task of the national courts to ensure compliance with the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation, and in accordance with the conditions referred to above.
Det følger heraf, at fællesskabsretten ikke indeholder regler, der fastsætter bestemmelser for, hvorledes medlemsstaterne skal foretage kontrol med den nationale tilsynsmyndigheds afgørelser om den notificerede operatørs priser for ubundtet adgang til abonnentledninger.
It follows that Community law does not lay down any rule requiring the Member States to put in place a specific means of review with respect to decisions of the NRAs concerning the rates of notified operators for access to their local loops.
Det følger af samtlige ovennævnte betragtninger, at det tredje spørgsmål, litra d), skal besvares med, at det alene tilkommer medlemsstaterne inden for rammerne af den procesautonomi, de råder over, og under overholdelse af ækvivalensprincippet og princippet om domstolsbeskyttelsens effektivitet, at fastsætte den kompetente retsinstans, tvistens karakter og følgelig nærmere regler for domstolskontrollen for så vidt angår den nationale tilsynsmyndigheds afgørelser om godkendelse af de af de notificerede operatørers fastsatte priser for ubundtet adgang til abonnentledninger.
It follows from all of the above considerations that the answer to Question 3(d) must be that it is a matter solely for the Member States, within the context of their pro -cedural autonomy, to determine, in accordance with the principles of equivalence and effectiveness of judicial protection, the competent court, the nature of the dispute and, consequently, the detailed rules of judicial review with respect to decisions of the NRAs concerning the authorisation of the rates of notified operators for unbundled access to their local loop.
Under disse omstændigheder skal den nationale ret sikre, at de forpligtelser, der følger af forordning nr. 2887/2000 om ubundtet adgang til abonnentledninger i henhold til bestemmelser, der harmonerer med prissætningsprincippet i forordningens artikel 3, stk. 3, bliver effektivt overholdt, og dette på gennemsigtige, rimelige og ikkediskriminerende vilkår.
In those circumstances, the national courts must ensure that the obligations resulting from Regulation No 2887/2000 regarding unbundled access to the local loop by means of procedures consistent with the pricing principle laid down in Article 3(3) of that regulation are in fact complied with in transparent, fair and non-discriminatory conditions.
Det tredje spørgsmål, litra f), om søgsmålsretten til prøvelse af den nationale tilsynsmyndigheds afgørelser om de af de notificerede operatørers fastsatte priser for ubundtet adgang til deres abonnentledninger
Question 3(f): the right to appeal against decisions of the NRAs regarding the rates of notified operators for unbundled access to their local loop
Med det tredje spørgsmål, litra f), anmodes Domstolen nærmere bestemt om at undersøge, om de adgangsberettigede som omhandlet i forordning nr. 2887/2000 kan anfægte de afgørelser, der træffes af den nationale tilsynsmyndighed, og som godkender de af de notificerede operatører fastsatte priser for ubundtet adgang til deres abonnentledninger i henhold til kravene om omkostningsrelaterede priser.
By Question 3(f) the Court of Justice is essentially invited to consider whether beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000 may challenge the decisions of the NRAs authorising the rates of notified operators for unbundled access to their local loop by virtue of the requirements regarding the costorientation of rates.
Med henblik på besvarelsen af det andet spørgsmål må de retlige rammer for artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 2887/2000 nærmere undersøges.
In order to answer that question it is necessary to examine the regulatory framework to which Article 3(3) of Regulation No 2887/2000 belongs.
Det bemærkes, at i henhold til ordlyden af artikel 5a, stk. 3, i direktiv 90/387 sørger medlemsstaterne for, at parter, som en afgørelse fra det nationale myndighedsorgan får virkning for, har mulighed for at indklage afgørelsen til en uafhængig myndighed på nationalt plan.
In that regard, according to the wording of Article 5a(3) of Directive 90/387, Member States are to ensure that suitable mechanisms exist at national level under which a party affected by a decision of the NRA has a right of appeal to a body independent of the parties involved.
Denne bestemmelse udspringer af princippet om effektiv retsbeskyttelse, som er et almindeligt fællesskabsretligt princip, der følger af medlemsstaternes fælles forfatningstraditioner, og som er fastslået i artikel 6 og 13 i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, i henhold til hvilken bestemmelse det tilkommer medlemsstaternes domstole at sikre domstolsbeskyttelsen af borgernes rettigheder i henhold til fællesskabsretten (jf. analogt dom af 21.2.2008, sag C-426/05, Tele 2 Telecommunication, Sml. I, s. 685, præmis 30 og den deri nævnte retspraksis).
That provision is an expression of the principle of effective judicial protection, which is a general principle of Community law stemming from the constitutional traditions common to the Member States and which has been enshrined in Articles 6 and 13 of the European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, signed in Rome on 4 November 1950, pursuant to which it is for the courts of the Member States to ensure judicial protection of an individual’s rights under Community law (see, by way of analogy, Case C-426/05 Tele2 Telecommunication [2008] ECR I-685, paragraph 30 and the caselaw cited).
Henset til, at en afgørelse truffet af den nationale tilsynsmyndighed i medfør af artikel 4 i forordning nr. 2887/2000 falder inden for anvendelsesområdet for direktiv 90/38, kræver dette direktivs artikel 5a, stk. 3, at der i national ret fastsættes passende mekanismer, der gør det muligt for den part, som en sådan afgørelse får virkning for, at indklage afgørelsen til en uafhængig myndighed.
Given that a decision of the NRA taken in relation to Article 4 of Regulation No 2887/2000 falls within the scope of Directive 90/387, Article 5a(3) of that dir -ective requires that national law provides for suitable mechanisms under which the ‘party affected’ by that decision has a right of appeal to an independent body.
Denne garanti gælder både for adressaten for afgørelsen og for de adgangsberettigede som omhandlet i forordning nr. 2887/2000.
That guarantee applies to both the addressee of that decision and the beneficiaries within the meaning of Regulation No 2887/2000.
Med hensyn til tredjeparters søgsmålsret skal det fastslås, at en adgangsberettiget, der ikke er adressat for en afgørelse, er at anse for en part, som en afgørelse får virkning
As regards the right of appeal of third parties, it must be held that, since a beneficiary is not the addressee of a decision of the NRA, he acquires the status of ‘party affected’
ARCOR for, når dennes rettigheder potentielt påvirkes af en sådan afgørelse, dels grundet på dens indhold, dels på grund af den af denne udøvede virksomhed eller dennes ønske om udøvelse af en sådan (jf. analogt Tele2 Telecommunication-dommen, præmis 39).
ARCOR when his rights are potentially affected by such a decision by reason of its content and the activity exercised or envisaged by that party (see, by way of analogy, Tele2 Telecommunication, paragraph 39).
I hovedsagen må det fastslås, at Arcor, der har indgået kontrakt med den notificerede operatør om adgang til abonnentledninger, er en part, som en afgørelse får virkning for som omhandlet i artikel 5a, stk. 3, i direktiv 90/387, idet en afgørelse truffet af den nationale tilsynsmyndighed vedrørende kravene om omkostningsrelaterede priser for ubundtet adgang til abonnentledninger nødvendigvis må påvirke dennes rettigheder i sin egenskab af medkontrahent i en sådan kontrakt.
In the case in the main proceedings, it must be found that Arcor, having concluded with the notified operator a contract concerning access to the local loops, is a party affected within the meaning of Article 5b(3) of Directive 90/387, because a decision of the NRA concerning the requirements regarding the costorientation of rates for unbundled access to the local loop necessarily affects its rights as a party to such a contract.
Det skal dog præciseres, at eksistensen af en kontraktmæssig forbindelse som den, der foreligger i hovedsagen, ikke er påkrævet, for at en adgangsberettiget potentielt kan blive berørt af en sådan afgørelse.
However, the Court points out that a contractual link such as the one in the case in the main proceedings is not required for the rights of a beneficiary to be potentially affected by such a decision.
Det følger heraf, at det tredje spørgsmål, litra f), skal besvares med, at artikel 4, stk. 1, i forordning nr. 2887/2000, sammenholdt med artikel 5a, stk. 3, i direktiv 90/387, kræver, at de nationale retter fortolker og anvender de nationale retsplejeregler på en måde, der sikrer, at en afgørelse om godkendelse af priser for ubundtet adgang til abonnentledninger truffet af en national tilsynsmyndighed kan anfægtes for domstolene, ikke kun af adressaten for en sådan afgørelse, men ligeledes af de i forordningen omhandlede adgangsberettigede, hvis rettigheder potentielt kan blive berørt af afgørelsen.
It follows from the above that the answer to Question 3(f) must be that Article 4(1) of Regulation No 2887/2000, read in conjunction with Article 5a(3) of Directive 90/387, requires that the national courts interpret and apply the domestic rules of proced- ure governing the bringing of appeals in such a way that a decision of the NRA concerning the authorisation of rates for unbundled access to the local loop may be challenged before the courts, not only by the undertaking to which such a decision is addressed but also by beneficiaries within the meaning of that regulation whose rights are potentially affected by it.
Det tredje spørgsmål, litra g) og h), om bevisbyrden
Question 3(g) and (h): the burden of proof
Med sit tredje spørgsmål, litra g) og h), har den forelæggende ret anmodet Domstolen om at fastslå, hvem der har bevisbyrden for, at der sker overholdelse af princippet om
By Question 3(g) and (h) the national court asks the Court of Justice to determine who is to bear the burden of proving that the principle that rates for unbundled access
Hvad for det første angår bevisbyrden for, at der sker overholdelse af princippet om omkostningsrelaterede priser for ubundtet adgang til abonnentledninger inden for rammerne af den i artikel 4 i forordning nr. 2887/2000 omhandlede tilsynsprocedure, skal det indledningsvis fastslås, at hverken denne forordning eller henstilling 2000/417 indeholder bestemmelser herom.
As regards, first, the burden of proving that the principle that rates for unbundled access to the local loop are to be set on the basis of costorientation has been respected in the supervisory procedure laid down in Article 4 of Regulation No 2887/2000, it should be noted that neither that regulation nor Recommendation 2000/417 contains any provision to that effect.
Det skal herefter undersøges, om der findes angivelser herom i direktiverne fra den gamle fællesskabslovgivning.
It must therefore be examined whether such an inference can be made from the directives of the FRF.
Det bemærkes, at artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33 bestemmer, at bevisbyrden for, at taksterne er omkostningsægte og ikke giver mere end en rimelig forrentning af investeringerne, påhviler den organisation, der udbyder samtrafik via sine faciliteter.
In that regard, Article 7(2) of Directive 97/33 provides that the burden of proof that charges are derived from actual costs, including a reasonable rate of return on investment, is to lie with the organisation providing interconnection to its facilities.