natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Personaleretten præciserede, at denne bestemmelse »ikke har til formål at fastsætte en betingelse om en minimal længde af den forudgående sygeorlov, som tjenestemændene eller øvrige ansatte, der anmoder om nedsættelse af et invaliditetsudvalg, skal overholde, men at fastsætte betingelserne for udøvelsen af den skønsbeføjelse, som ansættelsesmyndigheden råder over, når den i mangel af en anmodning herom fra tjenestemanden eller den midlertidigt ansatte af egen drift undersøger, om der er grund til at indlede en sådan procedure«.
The Tribunal stated that that provision has as its aim not to establish a condition of a prior period of sick leave which ocials and other servants who request the appointment of an Invalidity Committee must observe, but to determine the conditions for the exercise of the discretion available to the appointing authority or the authority empowered to conclude contracts where the latter, in the absence of a request by the ocial or member of the temporary sta, examine of their own motion whether it is appropriate to open such a procedure.
I dom af 22. maj 2007, sag F-99/06, López Teruel mod KHIM, præciserede Personaleretten den nye lægelige opmandsprocedure, der er beskrevet i vedtægtens artikel 59, stk. 1, femte til ottende afsnit, hvorefter en tjenestemand på sygeorlov kan bestride resultaterne af den af institutionen foranstaltede lægekontrol, når konklusionen er, at vedkommendes fravær er uberettiget.
In its judgment of 22 May 2007 in Case F-99/06 López Teruel v OHIM, the Tribunal set out in detail the new medical arbitration procedure described in the fifth to eighth subparagraphs of Article 59(1) of the Staff Regulations, under which an ocial on sick leave may dispute the results of the medical examination arranged by the institution where the finding of that examination is that his absence is unjustied.
Begrebet »bopæl« skal derfor altid forstås som værende lig med det sted, hvortil tjenestemanden eller den ansatte har et naturligt tilhørsforhold.
The term ‘residence’ must therefore always be construed as referring to the centre of interests of the ocial or servant concerned.
I dom af 23. januar 2007, sag F-43/05, Chassagne mod Kommissionen, forkastede Personaleretten en ulovlighedsindsigelse med hensyn til artikel 8 i den nye vedtægts bilag VII.
In Case F-43/05 Chassagne v Commission (judgment of 23 January 2007), the Tribunal dismissed a plea of the illegality of Article 8 of Annex VII to the new Staff Regulations.
Personaleretten fastslog, at betaling af rejseudgifter mellem tjenestestedet og hjemstedet med et fast beløb hverken var i strid med denne bestemmelses formål, der er at gøre det muligt for tjenestemanden i det mindste én gang om året at rejse til sit hjemsted med henblik på at bevare familiemæssige, sociale og kulturelle bånd, eller overskred grænserne for fællesskabslovgivers vide skønsbeføjelser på området.
The Tribunal made clear that the lump sum payment of travel expenses from the place of employment to the ocial’s place of origin did not disregard the purpose of that article, which is to allow an ocial to travel, at least once a year, to his place of origin, in order to preserve family, social and cultural ties, or exceed the limits of the wide discretion of the Community legislature in that regard.
I dom af 27. november 2007, sag F-122/06, Roodhuijzen mod Kommissionen, fastslog Personaleretten, at en samlivsoverenskomst, der var indgået af en tjenestemand og dennes samlever for en notar i Nederlandene, gør det muligt for denne sidstnævnte under anvendelse af vedtægtens artikel 72 og artikel 12 i den fælles sygesikringsordning at oppebære sygesikringsydelser fra sygesikringen for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber.
In Roodhuijzen v Commission (judgment of 27 November 2007 in Case F-122/06), the Tribunal decided that a cohabitation agreement entered into in the Netherlands before a notary between an ocial and his partner entitled the latter to be covered, pursuant to Article 72 of the Staff Regulations and Article 12 of the Joint Rules, by the Sickness Insurance Scheme of the European Communities.
I dom af 11. juli 2007, sag F-105/05, Wils mod Parlamentet, frifandt Personaleretten (plenum) Parlamentet i et søgsmål, der, i form af en ulovlighedsindsigelse, anfægtede den nye metode til beregning af tjenestemændenes bidrag til pensionsordningen som fastsat i vedtægtens bilag XII.
In Case F-105/05 Wils v Parliament (judgment of 11 July 2007), the Tribunal, sitting in full court, dismissed an action which challenged, by means of a plea of illegality, the new arrangements for the calculation of the rate of contribution of ocials to the pension scheme laid down by Annex XII to the Staff Regulations.
Personaleretten forkastede først et anbringende om, at det pågældende bilag var blevet vedtaget under tilsidesættelse af trepartssamrådsproceduren, der er indført ved Rådets afgørelse af 23. juni 1981 vedrørende forholdet til personalet.
The Tribunal first dismissed the plea that the Annex was adopted in breach of the tripartite consultation procedure for staff relations set up by the Council Decision of 23 June 1981.
Personaleretten fastslog dernæst, at lovgiver har valgt i artikel 10, stk. 2, i vedtægtens bilag XII at denere den rente, der anvendes ved de aktuarmæssige beregninger som gennemsnittet af de gennemsnitlige realrentesatser for de 12 år, der går forud for det indeværende år, og at dette valg hverken kunne anfægte gyldigheden af den beregningsmetode, der er fastsat i vedtægtens bilag XII, eller bringe Fællesskabernes pensionsordnings formål om aktuarmæssig balance i fare, og at den fastsatte periode på 12 år følgelig hverken var åbenbart fejlagtig eller åbenbart uhensigtsmæssig.
The Tribunal went on to hold that the decision of the legislature to dene, in Article 10(2) of Annex XII to the Staff Regulations, the actuarial rate as the average of the real average interest rates for the 12 years preceding the current year was not such as to aect the validity of the actuarial method dened by Annex XII to the Staff Regulations or to compromise the objective of actuarial balance of the Community pension scheme, and that the period of 12 years chosen is neither manifestly erroneous nor manifestly inappropriate. Accordingly, even though it was apparent from the court le that the reference period for the calculation of the actuarial rate had been the subject of political negotiations and had therefore been xed at 12 years to take account of budgetary considerations, the applicant could not claim that the choice of that period was vitiated by a misuse of powers.
Selv om det fremgik af sagsakterne, at den referenceperiode, der ligger til grund for beregningen af
The Tribunal held that it was not in a position to assess whether the applicant’s allegations on that point were well founded since, in the absence of any actuarial study of the Community
Efter sagsøgerens opfattelse havde man nemlig i vedtægtens bilag XII set bort fra de overskydende bidrag, tjenestemændene havde indbetalt indtil den 30. april 2004.
Proceedings pension scheme before 1998, the amount of the contribution by ocials required to ensure the actuarial balance of the scheme was not known before that date.
I sagen Genette mod Kommissionen, som Kommissionen havde udlagt som en »prøvesag«, behandlede Personaleretten et spørgsmål vedrørende de mange tjenestemænd, der har overført de pensionsrettigheder, de tidligere har erhvervet ved pensionskasser i Belgien, til Fællesskabernes ordning.
In Genette v Commission, presented by the Commission as a ‘pilot’ case, the Tribunal ruled on a matter aecting those ocials, of whom there were many, who had transferred pension rights previously acquired with pension providers in Belgium to the Community scheme.
Sagsøgeren havde anmodet om, at de rettigheder, der allerede var blevet overført, blev omberegnet for at tage hensyn til de mere gunstige regler for overførsel, der var blevet indført ved en belgisk lov i 2003.
The applicant sought the recalculation of rights already transferred to take account of the more favourable arrangements for transfer introduced by a Belgian law of 2003.
Kommissionen havde afvist at ophæve sine afgørelser vedrørende sagsøgerens pensionsrettigheder, der var overført til Fællesskabernes ordning, med den begrundelse, at en sådan ophævelse ville være ulovlig i mangel af udtrykkelige fællesskabsretlige bestemmelser, der gav adgang hertil. Personaleretten fastslog, at denne begrundelse var behæftet med en retlig fejl.
The Commission had refused to withdraw its decisions relating to the applicant’s pension rights transferred to the Community scheme on the ground that such withdrawal would be illegal in the absence of provisions of Community law expressly authorising it.
Personaleretten var nemlig af den opfattelse, at de almindelige betingelser i Domstolens praksis for ophævelse af en individuel beslutning, der aøder retsvirkninger, ikke er til hinder for ophævelse af en sådan beslutning, selv om den er lovlig, forudsat at adressaten for beslutningen har fremsat anmodning herom, og denne ophævelse ikke skader tredjemands ret.
The Tribunal took the view that the general conditions identied by the caselaw of the Court for the withdrawal of an individual decision creating rights did not preclude the withdrawal of such a decision, even if lawful, provided that the withdrawal was requested by the beneciary of that decision and that its withdrawal did not harm the rights of third parties.
I to sager, Tsirimokos mod Parlamentet og Colovea mod Parlamentet (domme af 13.11.2007, sag F-76/06 og sag F-77/06), fastslog Personaleretten, at det følger af såvel en ordlyds- som en systematisk fortolkning af artikel 4, litra b), i vedtægtens bilag IVa, at de pensionsgivende tjenesteår, der er opnået ved en overførsel af pensionsrettigheder til Fællesskabernes ordning, ikke er omfattet af denne bestemmelse.
In two cases, Cases F-76/06 and F-77/06 Tsirimokos v Parliament and Colovea v Parliament (judgments of 13 November 2007), the Tribunal made clear that it follows from both a literal and a systematic interpretation of Article 4(b) of Annex IVa to the Staff Regulations that the years of service obtained following a transfer of pension rights to the pension scheme are not covered by that article.
Personaleretten forkastede følgelig sagsøgernes påstande om annullation af afslagene på ved beregningen af det vederlag, tjenestemændene har ret til i forbindelse med halvtidsbeskæftigelse som forberedelse til pensionering, at tage hensyn til de pensionsgivende tjenesteår, der var opnået ved en overførsel af pensionsrettigheder erhvervet efter de nationale ordninger.
Consequently, the Tribunal dismissed the applications made by the applicants for the annulment of the decisions refusing to take account, in the calculation of the salary paid for their parttime work in preparation for retirement, of the years of service obtained following a transfer of pension rights acquired in national schemes.
I dom af 19. juni 2007, sag F-54/06, Davis m.. mod Rådet, fastslog Personaleretten, at den nye pensionsordning, hvorved justeringskoecienterne for pensionsrettigheder, der er erhvervet med virkning fra den 1. maj 2004, og de pensionsrettigheder, der er erhvervet før denne dato, ændres således, at justeringskoecienterne for fremtiden fastsættes efter
In its judgment of 19 June 2007 in Case F-54/06 Davis and Others v Council, the Tribunal took the view that the new pensions system, abolishing correction coecients in respect of pension rights acquired as of 1 May 2004 and amending pension rights acquired before that date, so that correction coecients are now calculated according to the cost of living in the Member State of residence of the pensioner rather than according to the cost of living in the capital of the Member State of the place of employment of the ocial, does not breach the principles of equal treatment and non-discrimination or the principles of freedom of movement and freedom of establishment.
Det bestemmes i artikel 10 i vedtægtens bilag IX, at den disciplinære sanktion skal stå i forhold til alvorligheden af den begåede fejl, og der angives en række kriterier, som ansættelsesmyndigheden bl.a. skal tage hensyn til ved valget af sanktion.
Civil Service Tribunal the appointing authority must take account in particular in determining the penalty.
Det er inden for denne juridiske ramme, at Personaleretten vurderede sagsøgerens argumenter vedrørende en angivelig uforholdsmæssig sanktion.
Within that legal framework, the Tribunal assessed the arguments of the applicant concerning the alleged violation of the principle of the proportionality of the penalty.
Personaleretten afgjorde også et spørgsmål om den tidsmæssige anvendelse af bestemmelserne i vedtægtens bilag IX vedrørende nedsættelse og sammensætning af disciplinærrådet, idet disse bestemmelser trådte i kraft under disciplinærforfølgningen.
The Tribunal also ruled on the temporal application of the provisions of Annex IX to the Staff Regulations concerning the establishment and organisation of the Disciplinary Board which entered into force during the course of the disciplinary procedure.
Ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber
Conditions of employment of other servants of the European Communities
I dom af 4. oktober 2007, sag F-32/06, de la Cruz m.. mod Det Europæiske Arbejdsmiljøagentur, gav Personaleretten sagsøgerne medhold i sagen. Sagsøgerne var tidligere lokalt ansatte, der bestred deres indplacering som kontraktansatte i ansættelsesgruppe II under henvisning til de opgaver, de rent faktisk havde udført.
In its judgment of 4 October 2007 in Case F-32/06 de la Cruz and Others v European Agency for Safety and Health at Work, the Tribunal upheld the claim of applicants, former members of the local sta, contesting their classication as members of the contract staff in function group II, in the light of the tasks they actually performed.
Personaleretten har ved flere lejligheder anvendt artikel 87, stk. 3, i procesreglementet for Retten i Første Instans, der fandt tilsvarende anvendelse, for dels i henhold til artikel 87, stk. 1, at træe afgørelse om omkostningernes fordeling mellem parterne i tilfælde, hvor der forelå ganske særlige grunde (dom af 7.11.2007, sag F-57/06, Hinderyck mod Rådet, og kendelse af 14.12.2007, sag F-131/06, Steinmetz mod Kommissionen), dels i henhold til artikel 87, stk. 2, at pålægge den vindende part at erstatte modparten en del af dennes udgifter, der skønnes at være påført unødvendigt eller af ond vilje (dom af 9.10.2007, sag F-85/06, Bellantone mod Revisionsretten, og dommen i sagen Duyster mod Kommissionen), og dette tilmed i et tilfælde, hvor søgsmålet blev anset for åbenbart uantageligt til realitetsbehandling (kendelsen i sagen Manté mod Rådet).
The Tribunal has repeatedly applied Article 87(3) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, applicable mutatis mutandis, to rule either, under the first subparagraph of that provision, that costs should be shared between the parties where the circumstances are exceptional (judgment of 7 November 2007 in Case F-57/06 Hinderyckx v Council and order of 14 December 2007 in Case F-131/06 Steinmetzv Commission) or, under the second subparagraph, to order a successful party to pay part of the costs incurred by the opposite party which it considers to have been unreasonably or vexatiously caused (judgments of 9 October 2007 in Case F-85/06 Bellantone v Court of Auditors, and in Duyster v Commission), and even where an action was held to be manifestly inadmissible (order of 27 March 2007 in Case F-87/06 Manté v Council).
Fire begæringer om foreløbige forholdsregler blev indgivet i 2007. Disse begæringer blev alle forkastet, da de begærede forholdsregler ikke var uopsættelige, idet de efter fast
Four applications for interim measures were brought in 2007, which were rejected because of the lack of urgency of the measures sought, which are required by settled caselaw to be taken and produce their eects before a decision is reached in the main action, in order to avoid serious and irreparable harm to the applicant’s interests (orders of the President of the Tribunal of 1 February 2007 in Case F-142/06 R Bligny v Commission, of 13 March 2007 in Case F-1/07 R Chassagne v Commission, of 10 September 2007 in Case F-83/07 R Zangerl-Posselt v Commission and of 21 November 2007 in Case F-98/07 R Petrilli v Commission).
I sagerne Chassagne mod Kommissionen og Petrelli mod Kommissionen henviste Personaleretten til Domstolens og Retten i Første Instans’ faste praksis, hvorefter et rent økonomisk tab ikke, bortset fra ganske usædvanlige tilfælde, kan betragtes som uopretteligt eller blot vanskeligt genopretteligt, da der senere kan betales økonomisk erstatning herfor.
Proceedings to which continuing with the tests in an open competition is not liable to cause irreparable damage to a candidate who has been disadvantaged by an irregularity in the competition.
Når en prøve annulleres inden for rammerne af en udvælgelsesprøve, der afholdes med henblik på oprettelse af en ansættelsesreserve, beskyttes ansøgerens rettigheder nemlig i tilstrækkelig grad, såfremt udvælgelseskomitéen og ansættelsesmyndigheden tager deres afgørelser op til fornyet behandling og søger en rimelig løsning i det konkrete tilfælde.
Where, in an open competition for the purpose of constituting a reserve for future recruitment, a test is annulled, an applicant’s rights will be adequately protected if the board and the appointing authority reconsider their decisions and seek a just solution in his case.
Begæringer om retshjælp
Applications for legal aid
17 kendelser vedrørende begæringer om retshjælp blev afsagt i løbet af 2007.
Seventeen orders ruling on applications for legal aid were made in 2007.
Kun tre begæringer blev taget til følge, idet de øvrige blev afvist som værende enten uantagelige til realitetsbehandling, eller idet det påtænkte eller indbragte søgsmål var ugrundet som følge af, at den, der fremsatte begæringen, ikke var eller ikke beviste at være helt eller delvis ude af stand til at betale omkostningerne til juridisk bistand eller repræsentation ved Personaleretten på grund af sin økonomiske situation.
Only three applications could be granted, the remainder being rejected either because the proposed action was manifestly inadmissible or manifestly unfounded or because the applicant was not or did not prove that he was, because of his financial situation, wholly or partly unable to meet the costs involved in legal assistance and representation by a lawyer in proceedings.
Første status over mindelig bilæggelse af tvister
Preliminary assessment of the practice of amicable settlement
I sin judicielle praksis har Personaleretten gjort en indsats for at imødekomme lovgivers opfordring til på ethvert trin under sagens behandling at fremme forligsmæssig løsning af tvisterne.
The Tribunal has endeavoured, in its judicial practice, to answer the legislature’s appeal for the facilitation, at every stage of the procedure, of the amicable settlement of disputes.
Personaleretten har således med hjemmel i artikel 7, stk. 4, i bilag I til statutten for Domstolen og artikel 64, stk. 2, litra d), i procesreglementet for Retten i Første Instans, der fandt tilsvarende anvendelse på Personaleretten, indtil dennes procesreglement trådte i kraft, gjort flere forsøg på mindelig bilæggelse af tvister.
Thus, on the basis of Article 7(4) of the Annex to the Statute of the Court of Justice and of Article 64(2)(d) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, applicable mutatis mutandis to the Tribunal pending the entry into force of its own Rules of Procedure, the Tribunal made several attempts at amicable settlement.
14 sager kunne afsluttes efter en mindelig bilæggelse, herunder 7 på Personalerettens initiativ, som oftest under et uformelt møde arrangeret af den refererende dommer eller under selve retsmødet.
Fourteen cases were able to be brought to a close following an amicable setlement, seven of them following intervention by the Tribunal, most often at an informal meeting organised by the judge-rapporteur or at the hearing.
Disse tal vil sandsynligvis udvikle sig med tiden som følge af Personalerettens tilskyndelser til at søge en mindelig løsning på tvisterne og afhængigt af den grad af åbenhed, som parternes repræsentanter udviser i denne forbindelse.
Clearly the trend in these figures over time will be aected by the eorts which the Tribunal will make in the search for an amicable settlement of disputes and the degree of openness shown by the parties’representatives in that regard.
Det skal tilføjes, at administrationen ofte råder over en vid skønsbeføjelse ved udførelsen af de opgaver, den har fået pålagt, og at den retlige kontrol af den materielle lovlighed i denne forbindelse ofte er perifer.
It must be said that the administration often has a wide discretion in performing the tasks entrusted to it and that judicial review of internal legality in that context is often marginal.
Selv om lovligheden af en retsakt vedtaget af ansættelsesmyndigheden inden for rammerne af dennes vide skønsbeføjelse ikke kan anfægtes som et udtryk for magtfordrejning under en retssag, er det ikke udelukket, at ansættelsesmyndigheden kunne have opnået det pågældende formål ved at vedtage en anden lovlig akt end den, der er indbragt til prøvelse for Personaleretten, og som kunne have undgået den pågældende tvist.
Although, in a given dispute, the lawfulness of a measure adopted by the appointing authority in the exercise of its wide discretion cannot be called into question in a review of misuse of powers by the court, it is possible that the appointing authority could have achieved the objective pursued by adopting a dierent, but equally lawful, measure from that challenged before the court, which could have prevented the dispute in question.
På dette område er det særligt oplagt at søge en mindelig bilæggelse af tvister.
This situation represents particularly fertile ground for amicable settlement.
Sammensætningen
Composition
B – Retten for EU-personalesagers sammensætning
B — Composition of the Civil Service Tribunal
(Sammensætning efter rangfølge pr. 1.1.2007)
(Order of precedence as at 1 January 2007)
Fra venstre mod højre:
From left to right:
Dommerne H. Tagaras og I. Boruta, afdelingsformand H. Kreppel, EU-Personalerettens præsident, P. Mahoney, afdelingsformand S. Van Raepenbusch, dommerne H. Kanninen og S. Gervasoni, justitssekretær W. Hakenberg.
H. Tagaras, Judge; I. Boruta, Judge; H. Kreppel, President of Chamber; P. Mahoney, President of the Tribunal; S. Van Raepenbusch, President of Chamber; H. Kanninen, Judge; S. Gervasoni, Judge; W. Hakenberg, Registrar.
Retten for EU-personalesagers medlemmer
Members of the Civil Service Tribunal
(efter tiltrædelsestidspunkt)
((in order of their entry into oce)
Født i 1946; jurastudier (Master of Arts, Oxford Universitet, 1967, Master of Laws, University College London, 1969); underviser ved University College London (1967-1973); barrister (London, 1972-1974); fuldmægtig og første fuldmægtig ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol (1974-1990); juridisk gæsteforlæser ved Saskatchewan Universitet, Saskatoon, Canada (1988); personalechef ved Europarådet (1990-1993); afdelingschef (1993-1995); assisterende justitssekretær (1995-2001) og justitssekretær (2001 til september 2005) ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol; præsident for EU-Personaleretten siden den 6. oktober 2005.
Born 1946; law studies (Master of Arts, Oxford University, 1967; Master of Laws, University College London, 1969); Lecturer, University College London (1967–73); Barrister (London, 1972–74); Administrator/Principal Administrator, European Court of Human Rights (1974–90); Visiting Professor at the University of Saskatchewan, Saskatoon, Canada (1988); Head of Personnel, Council of Europe (1990–93); Head of Division (1993–95), Deputy Registrar (1995–2001), Registrar of the European Court of Human Rights (2001 to September 2005); President of the Civil Service Tribunal since 6 October 2005.