natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For at informere dels institutionerne, dels fagforeningerne, de faglige organisationer og personaleudvalgene om de nye processuelle instrumenter, de r inder anvendelse i forhold til dem, har Personaleretten afholdt to møder med deres repræse ntanter henholdsvis den 23.11.2007 og den 7.12.2007 i fortsættelse af de møder, der blev ind ledt i 2006.
In order to brief the institutions, on the one hand, and the trade union and professional organisations, on the other, regarding the new procedural instruments applicable to it, the Tribunal held two meetings with their representatives on 23 November and 7 December 2007, following on from the meetings begun in 2006.
Arbejdet retspraksis, idet følgende emner behandles i den angivne rækkefølge: spørgsmål vedrørende retsakters lovlighed og erstatning (II), sager om foreløbige forholdsregler (III) og ansøgninger om retshjælp (IV).
Next, an outline will be given of the most interesting new caselaw of the year, looking in turn at proceedings concerning the legality of measures and actions for damages (II), applications for interim relief (III), and applications for legal aid (IV).
Endelig gøres der en første status over praksis vedrørende mindelig bilæggelse af tvister (V).
Finally a preliminary assessment of the practice of amicable settlement will be made (V).
De væsentlige nyskabelser i procesreglementet
Main innovations in the Rules of Procedure
Personaleretten har været motiveret af et ønske om at bevare en ensartet fremgangsmåde og praksis ved de tre retsinstanser i Fællesskabet.
The Tribunal’s intention was to preserve a uniform approach and practice for the three Community courts.
Der er imidlertid blevet indført visse nyskabelser med henblik på at efterkomme Rådets opfordringer, bl.a. i artikel 7 i bilag I til statutten for Domstolen, der er bilagt denne ved Rådets afgørelse 2004/752/EF, Euratom af 2. november 2004 om oprettelse af en Ret for EU-personalesager (EUT L 333, s. 7), eller for at tage hensyn til såvel Personalerettens særlige funktion som den særlige type sager, den skal påkende.
However, certain innovations were introduced, in response to the decisions made by the Council, inter alia in Article 7 of the Annex to the Statute of the Court of Justice, added to that Statute by Council Decision 2004/752/EC, Euratom, of 2 November 2004, establishing the Civil Service Tribunal of the European Union (OJ L 333, p. 7), or in order to take account of the specic character of both the Tribunal and the litigation coming before it.
De væsentlige nyskabelser i procesreglementet grupperer sig om tre hovedpunkter: lettelse af proceduren, undersøgelse af mulighederne for en mindelig bilæggelse af tvisten på ethvert trin i sagen og fordeling af sagens omkostninger efter reglen om, at »den tabende part betaler«.
The chief innovations in the Rules of Procedure are based on three main ideas: the simplication of the procedure; the investigation, at every stage of the procedure, of the possibility of an amicable settlement of the dispute; responsibility for costs according to the rule that the ‘loser pays’.
Der er desuden en række andre nyskabelser, der bør omtales.
In addition, a number of other new concepts warrant mention.
Lettelse af proceduren
Simplication of the procedure
De skriftlige forhandlinger er principielt begrænset til én udveksling af processkrifter, medmindre Personaleretten beslutter, at yderligere skriftveksling er nødvendig.
The written procedure is, as a rule, limited to a single exchange of written pleadings unless the Tribunal decides that a second exchange is necessary.
Personaleretten kan træe afgørelse herom enten af egen drift eller på begrundet begæring af sagsøgeren.
The second exchange of pleadings may take place either of the Tribunal’s own motion or on a reasoned application by the applicant.
Når en yderligere udveksling af processkrifter har fundet sted, kan Personaleretten med parternes samtykke beslutte at træe afgørelse uden mundtlig forhandling.
Where there has been a second exchange of pleadings, the Tribunal may, with the agreement of the parties, decide to proceed to judgment without a hearing.
Den omstændighed, at der principielt kun er én udveksling af processkrifter, bevirker, at der efter Personalerettens procesreglement stilles strengere krav til fremstillingen af sagsøgerens anbringender og argumenter i stævningen, idet denne fremstilling ikke kan være »summarisk« i modsætning til, hvad der generelt er fastsat i artikel 21, stk. 1, i statutten for Domstolen.
The fact that there is generally only one exchange of pleadings explains why the Rules of Procedure of the Tribunal are stricter regarding the statement of the pleas in law and arguments in the application, since that statement cannot be ‘brief’ contrary to what is required, generally, by the first paragraph of Article 21 of the Statute of the Court of Justice.
Denne sidstnævnte bestemmelse kan nemlig ikke tømme artikel 7, stk. 3, i bilag I til statutten, der bender sig på samme trin i den retlige rangfølge, og hvori princippet om én udveksling af processkrifter er fastsat, for eektiv virkning.
That provision cannot deprive of all eective meaning the equal-ranking Article 7(3) of the Annex to that Statute, which lays down the principle of a single exchange of pleadings.
Den omstændighed, at der principielt kun nder én udveksling af processkrifter sted, begrunder endvidere forkortelsen af fristen for at fremsætte en begæring om intervention. Denne frist er for fremtiden på re uger, der regnes fra datoen for oentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af meddelelsen om stævningen.
Moreover, the existence of only one exchange of pleadings explains the reduction of the time limit for lodging an application for leave to intervene: that limit is now four weeks from the date of publication in the Ocial Journal of the European Union of the notice concerning the application.
Den ligger ligeledes til grund for beslutningen om ikke at indføre en fremskyndet procedure, der i procesreglementet for Retten i Første Instans, ud over at sagen skal pådømmes forud for andre, netop er kendetegnet ved, at den skriftlige forhandling er begrænset til én udveksling af processkrifter.
It is also the reason for the decision not to introduce an expedited procedure, a feature of which, in the Rules of Procedure of the Court of First Instance, is that, in addition to the fact that the case is given priority, the written stage of the procedure is limited to a single exchange of pleadings.
Ønsket om at fremskynde den skriftlige forhandling har foranlediget Personaleretten til at bestemme, at enhver formalitetsindsigelse i et særskilt dokument, der i praksis, når den behandles sammen med sagens realitet, kan forlænge proceduren, skal fremsættes inden for en frist på en måned fra forkyndelsen af stævningen i modsætning til den frist på to måneder, der er fastsat for indgivelse af svarskriftet.
It was with the intention of expediting the written procedure that the Tribunal laid down the provision that any plea of inadmissibility by separate document, which, in practice, where a decision is reserved for the final judgment, may be liable to prolong the procedure, must be lodged within a month of service of the application, rather than within the two months allowed for the lodging of the defence.
Endelig har Personaleretten ud fra et ønske om at påse, at den administrative procedure forløber forskriftsmæssigt, og for så tidligt som muligt at kunne identicere en eventuel hindring for sagens antagelse til realitetsbehandling, indsat en bestemmelse, hvoraf det fremgår, at det for fremtiden påhviler sagsøgeren at fremlægge den administrative klage og det eventuelle svar herpå.
Finally, the Tribunal, in an endeavour to ensure the proper conduct of the pre-litigation procedure and be in a position to detect as early as possible any possible problems over admissibility, introduced a provision according to which the production, where appropriate, of the complaint and the decision responding to it is now the responsibility of the applicant.
Procesreglementet for Personaleretten indeholder et i forhold til kapitlet om foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse selvstændigt kapitel om mindelig bilæggelse af tvister, hvorved der gives udtryk for den opfattelse, at denne procedure adskiller sig fra den normale rettergangsmåde.
The Rules of Procedure of the Tribunal devote a chapter to amicable settlement, separate from that concerning measures of organisation of the procedure, thus suggesting that this procedure is distinct from normal judicial procedure.
Beslutningen om at søge en mindelig bilæggelse af tvisten tilkommer dommerkollegiet, der kan overlade det til den refererende dommer at gøre et sådant forsøg.
The decision to seek an amicable settlement is a matter for the formation of the court which may instruct the judge-rapporteur to seek such a settlement.
Der er fastsat særlige bestemmelser for spørgsmålet om sagens ophævelse som følge af et inden- eller udenretligt forlig indgået af parterne.
Particular provisions govern the question of discontinuance following an agreement between the parties, whether before the Tribunal or out of court.
I det første tilfælde kan indholdet af forliget optages i et protokollat, der har retsvirkning som autentisk bevis. Sagen slettes derefter af registret, idet retsformanden afsiger en begrundet kendelse herom, hvori indholdet af forliget på parternes anmodning gengives.
In the first case, the terms of the agreement may be recorded in minutes which constitute an ocial record.The case is then removed from the register by reasoned order of the President of the formation of the court in which, on application by the principal parties, the terms of the agreement are recorded.
I begge tilfælde træes der afgørelse om sagens omkostninger i overensstemmelse med det af parterne indgåede forlig.
In both cases, an order is made as to costs in accordance with the agreement between the parties or, failing such agreement, at the discretion of the Tribunal.
Det er endelig bestemt, at Personaleretten og parterne ikke under retsforhandlingerne kan anvende synspunkter, forslag, indrømmelser eller dokumenter, der er kommet til udtryk, blevet formuleret, fremsat eller fremlagt med henblik på en mindelig bilæggelse af tvisten.
Finally, the rules provide that no opinion expressed, suggestion made, proposal put forward, concession made or document drawn up for the purposes of the amicable settlement may be relied on as evidence by the Tribunal or the parties in the contentious proceedings.
For at et forsøg på mindelig bilæggelse af tvisten skal have størst mulig chance for at lykkes, er det nødvendigt at sikre parterne en frihed til at udtrykke sig med henblik på at lette forhandlingerne mellem dem, uden at de synspunkter, der er kommet til udtryk, og de indrømmelser, der er gjort, kan komme parterne til skade i tilfælde af, at forhandlingerne ikke munder ud i et forlig.
If an attempt at amicable settlement is to have the greatest possible chance of succeeding, it is necessary to guarantee the parties freedom of speech in order to facilitate negotiations between them, without allowing the opinions expressed or the concessions made to be used against them in the event of failure.
I henhold til artikel 88 i procesreglementet for Retten i Første Instans har sagsøgeren hidtil i tvister mellem Fællesskaberne og deres ansatte kun skullet betale sine egne sagsomkostninger, hvis vedkommende tabte sagen, og ikke institutionens, bortset fra
Previously, under Article 88 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, in proceedings between the Communities and their servants an unsuccessful party had to bear only his own costs and not those of the institution, except where he unreasonably or vexatiously caused it to incur costs or where the circumstances were exceptional.
Arbejdet tilfælde, hvor udgifterne skønnedes påført institutionen unødvendigt eller af ond vilje, eller der forelå ganske særlige grunde.
Proceedings the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
I denne forbindelse er det i artikel 87, stk. 2, i procesreglementet fastsat, at Personaleretten kan træe bestemmelse om, at den tabende part ikke skal pålægges sagsomkostningerne, eller en del af disse, såfremt det ndes rimeligt.
In that connection, Article 87(2) of the Rules of Procedure provides that, if equity so requires, the Tribunal may decide that an unsuccessful party is to pay only part of the costs or even that he is not to be ordered to pay any.
Artikel 94, litra a), i Personalerettens procesreglement bestemmer, at en part, der har givet anledning til, at Personaleretten har afholdt udgifter, som kunne have været undgået, navnlig i tilfælde, hvor søgsmålet har karakter af åbenbart misbrug, kan pålægges at erstatte disse med et fast beløb, der dog ikke kan overstige 2 000 EUR.
Article 94(a) of the Rules of Procedure of the Tribunal provides that where a party has caused the Tribunal to incur avoidable costs, in particular where the action is an abuse of process, that party may be ordered to pay them but the amount of that refund may not exceed EUR 2 000.
Der er tale om at give Personaleretten mulighed for i ganske særlige tilfælde at lade en sagsøger, som unødigt ulejliger Personaleretten, f.eks. ved gentagne gange at anlægge søgsmål uden nævneværdig grund, bære en del af de udgifter, som sagsøgeren herved tvinger retsinstansen til at afholde.
This allows the Tribunal, in exceptional cases, to make an applicant who unreasonably burdens the court, for example by repeated actions on insubstantial grounds, pay part of the costs which it causes the court to incur.
Denne mulighed er i overensstemmelse med Rådets intention om af retsplejehensyn at begrænse ubegrundede søgsmål, en intention, som er blevet udmøntet ved, at reglen om, at »den tabende part betaler«, anvendes på enhver part, som taber et søgsmål for Personaleretten.
This option is consistent with the Council’s intention, given specic form by the application of the ‘loser pays’ rule to all unsuccessful parties before the Tribunal, to limit the number of unjustied actions in the interests of the sound administration of justice.
Andre markante nyskabelser
Other noteworthy innovations
Målsætningen om kontinuitet i retsinstansernes funktionsmåde, i retsforhandlingerne og i betingelserne for sagens fremme (jf. artikel 54) har ikke været til hinder for en række nyskabelser bl.a. vedrørende:
The concern for continuity in the operation of the court, the conduct of the procedure and the preparation of cases did not stand in the way of a certain number of innovations, in particular as regards:
• udsættelse af sagen efter høring af parterne, idet e mt i den retsplejehensyn kan for fr begrunde en udsættelse af sagen
• stay in g proceedings — the sound administration st if y of justice a stay may of now ju proceedings, once the parties have been heard;
•sager,derharforbindelsemedhinanden,idetdenaltforstrengebetingelse,derskullevære opfyldt for, at sagerne kunne forenes, nemlig at de »angår samme genstand«, er ophævet
• related cases — the excessively strict requirement am e that subject cases have ‘the s matter’in order to be joined has been abolished;
•afklaringafordningenvedrørendehenholdsvisforanstaltningermedhenblikpåsagenstilrettelæggelse og bevisoptagelse, idet de første foranstaltninger er møntet på parterne, og mere konkret på deres repræsentanter, og de andre tager sigte på enten tredjemænd eller parterne selv
• c la ri ic at i on of the arrangements for measures of ce du re organisation and of the pro measures of inquiry respectively — the former are addressed to the parties, or more specically to their representatives, and the latter relate either to third parties or to the parties themselves;
•henvisningafensagfraenafdelingsatmedtredommeretilplenumellertilenafdelingsat med fem dommere, der ikke længere forudsætter, at parterne høres, idet parternes ret til en retfærdig rettergang allerede er sikret ved, at sagen videregives til et dommerkollegium med flere dommere
•referralofacasefromachamberofthreejudgestothefullcourtorachamberofivejudges — this no longer requires that the parties be consulted as the right of the parties to a fair hearing is already ensured by the transfer of the case to a court made up of a higher number of judges;
•intervention,idetdervedprocesreglementetindføresenmulighedfor,atretsformandenkan opfordre en person, institution eller medlemsstat, som har en interesse i afgørelsen af tvisten, til at intervenere
• intervention — the Rules of Procedure introduce the possibility of the President of the formation of the court inviting a third party with an interest in the resolution of the dispute to intervene;
• kendelser, hvis ordninger afklaret på samme måde som med hensyn til domme.
• orders, the arrangements for which are clariied under or the same head in g judgments.
Spørgsmål vedrørende retsakters lovlighed og erstatning
Proceedings concerning the legality of measures and actions for damages
Afgørelse ved kendelse
Dismissal by order
Personaleretten har haft lejlighed til at fortolke artikel 111 i procesreglementet for Retten i Første Instans, der fandt tilsvarende anvendelse på Personaleretten, og hvorefter Retten uden at fortsætte sagens behandling kan træe afgørelse ved begrundet kendelse, når det er åbenbart, at den ikke har kompetence til at behandle sagen, når det er åbenbart, at sagen må afvises, eller når sagen er åbenbart ugrundet.
The Tribunal had occasion to interpret Article 111 of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, applicable to the Tribunal mutatis mutandis, according to which, where it is clear that that Court has no jurisdiction to take cognisance of an action or where the action is manifestly inadmissible or manifestly lacking any foundation in law, it may, by reasoned order, and without taking further steps in the proceedings, give a decision on the action.
Personaleretten fastslog bl.a., at bestemmelsen ikke kun nder anvendelse i tilfælde, hvor tilsidesættelsen af bestemmelserne vedrørende formaliteten er så åbenlys og tydelig, at sagsøgeren ikke kan fremsætte noget vægtigt argument, der tilsiger, at søgsmålet skal antages til realitetsbehandling, men ligeledes i tilfælde, hvor dommerkollegiet efter en gennemgang af sagens akter er overbevist om, at stævningen må afvises, bl.a. som følge af, at den ikke opfylder de krav, der gælder efter fast retspraksis, og Personaleretten desuden nder, at afholdelse af et retsmøde ikke ville kunne bibringe sagen nye relevante omstændigheder (kendelse af 27.3.2007, sag F-87/06, Manté mod Rådet, af 20.4.2007, sag F-13/07, L mod EMEA, og af 20.6.2007, sag F-51/06, Tesoka mod FEACVT).
The Tribunal held, inter alia, that this provision should apply not only to those cases where the breach of the rules on admissibility is so obvious and blatant that no serious argument can be put forward in favour of admissibility, but also to those cases where, on reading the court le, the formation of the court is entirely convinced of the inadmissibility of the application, in particular because it breaches the requirements established by settled case-law, and takes the view that the holding of a hearing would not be liable to furnish any new evidence whatsoever in that regard (orders of 27 March 2007 in Case F-87/06 Manté v Council; of 20 April 2007 in Case F-13/07 L v EMEA; and of 20 June 2007 in Case F-51/06 Tesoka v FEACVT).
Desuden fastslog Personaleretten, at den sidste situation, der sigtes til i denne bestemmelse, må omfatte ethvert søgsmål, hvor det er åbenbart, at sagsøgeren vil tabe sagen af årsager, der vedrører sagens realitet (kendelse af 26.9.2007, sag F-129/06, Salvador Roldán mod Kommissionen).
In addition, the Tribunal made clear that the final situation covered by that provision includes all actions manifestly bound to fail for reasons connected with the substance of the case (order of 26 September 2007 in Case F-129/06 Salvador Roldán v Commission).
I ovennævnte sager fremhævede Personaleretten, at afvisning af stævningen ved kendelse ikke blot bidrager til en nedsættelse af de processuelle omkostninger, men ligeledes sparer parterne for de omkostninger, der er forbundet med afholdelse af et retsmøde.
In the above cases, the Tribunal pointed out that the dismissal of the action by reasoned order not only contributes to the economy of the procedure but also spares the parties the costs involved in holding a hearing.
I dom af 17. april 2004, forenede sager F-44/06 og F-94/06, C og F mod Kommissionen, drog Personaleretten en processuel konsekvens af artikel 233 EF og den retspraksis, hvorefter administrationen efter en annullationsdom har pligt til på eget initiativ at træe de til dommens opfyldelse nødvendige foranstaltninger, uden at det kræves, at tjenestemanden fremsætter en anmodning herom.
In its judgment of 17 April in Joined Cases F-44/06 and F-94/06 C and F v Commission, the Tribunal established the procedural implications of Article 233 EC and the caselaw according to which, where a judgment annuls a measure, the administration is under a duty to act and take the measures to implement a final judgment without any requirement being imposed on the official to that end.
Personaleretten fastslog, at når der nedlægges påstand om erstatning som følge af, at der er hengået urimelig lang tid med gennemførelsen, eller der ikke er truet nogen form for foranstaltninger til gennemførelse af dommen, kan spørgsmålet om, hvorvidt den administrative procedure har været forskriftsmæssig, ikke gøres afhængig af, at tjenestemanden forelægger en ansøgning i medfør af artikel 90, stk. 1, i vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber (herefter »vedtægten«).
The Tribunal held that where compensation is sought for an unreasonable delay in implementation of or the absence of any measures to implement a judgment, the lawfulness of the pre-litigation procedure cannot be made subject to the submission of a request by the official under Article 90(1) of the Staff Regulations of Officials of the European Communities (‘Staff Regulations’).
Akt, der indeholder et klagepunkt
Act adversely aecting an ocial
I kendelse af 24. maj 2007, forenede sager F-27/06 og F-75/06, Lofaro mod Kommissionen, fastslog Personaleretten, at en udtalelse ved prøvetidens udløb, hvorpå administrationen støtter afgørelsen om at afskedige en midlertidigt ansat, ikke udgør en akt til forberedelse af en afgørelse om afskedigelse, og at den således ikke indeholder et klagepunkt imod vedkommende i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i vedtægtens artikel 90, stk. 2.
In its order of 24 May 2007 in Joined Cases F-27/06 and F-75/06 Lofaro v Commission the Tribunal made clear that an end of probation report which the administration used as a basis for dismissing a member of staff constitutes only a preparatory measure for the decision to dismiss and, therefore, does not adversely aect the person concerned within the meaning of Article 90(2) of the Staff Regulations.
Den retspraksis, hvorefter vedtagelsen af nye bestemmelser udgør en væsentlig ny omstændighed, herunder for de tjenestemænd, der ikke falder ind under disses anvendelsesområde, såfremt disse bestemmelser medfører en uberettiget forskelsbehandling mellem disse sidstnævnte og de tjenestemænd, der kan drage fordel af dem, fandt anvendelse i sagen Genette mod Kommissionen (dom af 16.1.2007, sag F-92/05) med hensyn til de kombinerede virkninger af den nye vedtægt og den belgiske lov af 2003, hvorved betingelserne for at overføre pensionsrettigheder optjent i Belgien til fællesskabsordningen ændredes.
The caselaw to the eect that the adoption of a new rule constitutes a new substantial fact, which also aects ocials not falling within its eld of application if that rule entails unjustied inequalities of treatment between the latter and the persons beneting from the new rule, was applied in Case F-92/05 Genette v Commission (judgment of 16 January 2007) as regards the combined eects of the new Staff Regulations and the 2003 Belgian law amending the conditions for the transfer of pension rights acquired in Belgium to the Community scheme.