natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I denne forbindelse bemærkes det indledningsvis, at den i hovedsagen omhandlede nationale regulering ifølge Bundesfinanzhof har til formål at hjælpe børnerige familier, at skabe yderligere arbejdspladser og at bekæmpe sort arbejde.
It should first be noted in this regard that the national legislation in issue in the main proceedings is designed, according to the Bundesfinanzhof, to help large families, to create additional employment, and to combat undeclared employment.
Disse formål synes ikke at blive bragt i fare, såfremt den omhandlede skattemæssige fordel ligeledes gives til personer, der betaler sociale bidrag i en anden medlemsstat.
It does not appear that those objectives would be jeopardised if the tax advantage in question was also granted to those persons who pay social contributions in another Member State.
Det bemærkes for det andet, at Domstolen har fastslået, at nødvendigheden af at sikre sammenhængen i beskatningsordningen kan begrunde bestemmelser, som kan begrænse de grundlæggende friheder, hvis der er en direkte forbindelse, for så vidt angår én og samme skatteyder, mellem indrømmelsen af en skattemæssig fordel og kompensationen for denne fordel ved en skattemæssig byrde inden for rammerne af samme beskatning.
Second, it should be noted that the Court has held that the need to safeguard the cohesion of a tax system may justify rules that are liable to restrict fundamental freedoms if there is a direct link, in the case of one and the same taxpayer, between the grant of a tax advantage and the offsetting of that advantage by a fiscal levy, both of which relate to the same tax.
I hovedsagen synes der imidlertid ikke at foreligge en sådan forbindelse mellem den skattemæssige fordel, dvs. den omhandlede fradragsret, og en særlig skattepligtig indtægt.
No link of such a kind appears to exist, in the case in the main proceedings, between the tax advantage, that is to say, the right in question to a deduction, and a specific taxable income.
»EF-truktatens artikel 48 (efter ændring nu artikel 39 EF), sammenholdt med artikel 14 i protokollen vedrørende De Europæiske Fællesskabers privilegier og immuniteter, er til hinder for, at tjenestemænd ved De Europæiske Fællesskaber med oprindelse i Tyskland, som er bosiddende i Luxembourg, hvor de udøver deres beskæftigelse som tjenestemænd, og som har udgifter til en hushjælp i Luxembourg, ikke kan fratrække disse udgifter i deres skattepligtige indkomst i Tyskland, fordi de bidrag, der er indbetalt for hushjælpen, ikke er blevet betalt til den lovpligtige tyske pensionsforsikring, men til den luxembourgske ordning.*
1 Article 48 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 39 EC), in conjunction with Article 14 of the Protocol on the Privileges and Immunities of the European Communities, precludes a situation in which officials of the European Communities who are of German origin and are resident in Luxembourg, where they work as officials, and who have incurred expenditure in respect of a household assistant in the latter Member State cannot deduct that expenditure from their taxable income in Germany by reason of the fact that the contributions paid for the household assistant were made to the Luxembourg statutory pension insurance scheme and not to the German scheme.'
Generaladvokat A Tizzano fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling') den 6. marts 2003.
Advocate General A Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Præjudiciel »Landbrug — sundhedsbestemmelser for produktion og markedsføring af varmebehandlet mælk — frie varebevægelser — national lov, som fastsætter en holdbarhedstid for mælk pasteuriseret ved høj temperatur* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Agriculture — Health rules for the production and placing on the market of heat-treated milk — Free movement of goods — National law imposing a use-by date for high-temperature pasteurised milk) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 24. maj 2001 har Tribunale civile di Bologna forelagt et præjudicielt spørgsmål om fortolkningen af Rådets direktiv 92/46/EØF af 16. juni 1992, af Rådets direktiv 79/112/EØF af 18. december 1978, og af Rådets direktiv 89/396/EØF af 14. juni 1989.
By order of 24 May 2001 the Tribunale civile di Bologna (Civil District Court, Bologna) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Council Directive 92/46/EEC of 16 June 1992, of Council Directive 79/112/EEC of 18 December 1978, and of Council Directive 89/396/EEC of 14 June 1989.
11999 bragte Granarolo mælk pasteuriseret ved høj temperatur i handelen i Italien. Mælken var fremstillet i Tyskland.
In 1999 Granarolo marketed in Italy high-temperature pasteurised milk produced in Germany.
Selskabet gjorde herved gældende, at artikel 5 i lov nr. 169/89 er i strid med fællesskabsretten og i særdeleshed med direktiv 92/46, 89/395 og 89/396.
In that appeal it submitted that Article 5 of Law 169/89 was contrary to Community law and, in particular, to Directives 92/46, 89/395 and 89/396.
Granarolo har anført, at mælk pasteuriseret ved høj temperatur ftemstilles ved hjælp af et særligt pasteuriseringssystem kaldet »Falling Stream Heater« (system med dampinfusion), som er kraftigere end den traditionelle pasteurisering, og som gør det muligt at opnå en mælk med længere holdbarhed, hvis organoleptiske og ernæringsmæssige egenskaber imidlertid svarer til dem, der indeholdes i pasteuriseret frisk mælk.
Granarolo submitted that high-temperature pasteurised milk was produced by a special method of pasteurisation called the Falling Stream Heater system (a steam infusion procedure) which was more powerful than traditional pasteurisation and results in milk with a longer shelf-life but with organoleptic and nutritional qualities comparable to those of fresh pasteurised milk.
Granarolo har oplyst, at begrebet mælk pasteuriseret ved høj temperatur blev indført i Italien ved dekret nr. 54/97, som gennemførte direktiv 92/46.
Granarolo stated that the concept of high-temperature pasteurised milk was introduced in Italy by Decree 54/97 which implemented Directive 92/46.
Granarolo har anført, at anvendelsen af den i artikel 5, stk. 3, i lov nr. 169/89 fastsatte korte frist på denne mælketype påvirker den effektive virkning af bestemmelserne i dekret nr. 54/97 og følgelig af bestemmelserne i direktiv 92/46.
It argued that the application to this type of milk of the short date provided for by the third paragraph of Article 5 of Law 169/89 undermined the effect of Decree 54/97 and, as a result, of Directive 92/46.
Ifølge Granarolo bør sidste anvendelsesdato fastsættes af producenten under hensyn til produktets faktiske holdbarhed og på grundlag af artikel 10 i lovbekendtgørelse nr. 109/92.
It submitted that the use-by date should be fixed by the producer according to the actual length of time the product keeps on the basis of Article 10 of legislative decree 109/92.
Denne lovbekendtgørelse gennemførte nemlig direktiv 89/395 og 89/396 i italiensk ret.
That decree implemented Directives 89/395 and 89/396 in Italian law.
Da Tribunale civile di Bologna er af den opfattelse, at den sanktion, som Granarolo blev pålagt af Bologna Kommune, skal ophæves, såfremt direktiv 92/46, 89/395 og 89/396 skal fortolkes i overensstemmelse med det af Granarolo påståede, har retten besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen et præjudicielle spørgsmål.
Taking the view that the fine imposed on Granarolo by the Municipality of Bologna would have to be cancelled if Directives 92/46, 89/395 and 89/396 were interpreted as Granarolo argued, the Tribunale civile di Bologna decided to stay proceedings and refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Den nationale ret ønsker med sit spørgsmål nærmere oplyst, om fællesskabsretten og specielt bestemmelserne i direktiv 92/46, 79/112 og 89/396 er til hinder for en national bestemmelse som artikel 5 i lov nr. 169/89, der for mælk pasteuriseret ved høj temperatur fastsætter en sidste anvendelsesdato på fire dage efter produktets emballering.
By its question the referring court seeks essentially to know whether Community law and, in particular, the provisions of Directives 92/46, 79/112 and 89/396 preclude a national provision such as Article 5 of Law 169/89 which lays down a use-by date of four days after preparation for milk pasteurised at high temperature.
Fastsættelsen af den sidste anvendelsesdato for mejeriprodukter i mangel af bestemmelser vedtaget på fællesskabsniveau henhører i princippet under den enkelte medlemsstats kompetence, og denne skal handle i overensstemmelse med de i artikel 9 og 9a i direktiv 79/112 anførte forskrifter.
In the absence of provisions adopted at Community level, the determination of the use-by date for milk products is generally the responsibility of each Member State acting in accordance with the rules set out in Articles 9 and 9a of Directive 79/112.
Selv om medlemsstaterne i princippet har kompetence til at fastsætte den sidste anvendelsesdato for de af direktiv 92/46 omfattede produkter, skal de afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der kan bringe virkeliggørelsen af det i direktivet foreskrevne resultat i fare.
Although the Member States are generally responsible for fixing the use-by date of products covered by Directive 92/46, they must refrain from taking any measures liable seriously to compromise achievement of the result prescribed by the directive.
Som det fremgår af betragtningerne til og den almindelige opbygning af bestemmelserne i direktiv 92/46, tilsigter dette navnlig at lette afsætningen af og den frie bevægelighed for de af direktivet omfattede mejeriprodukter.
As is clear from the preamble to and the general structure of the provisions of Directive 92/46, it is intended inter alia to facilitate the marketing and free movement of milk products covered by it.
Det bemærkes, at virkeliggørelsen af det i direktiv 92/46 foreskrevne resultat kan bringes i alvorlig fare, såfremt en medlemsstat for et af disse mejeriprodukter fastsætter en sidste anvendelsesdato, som kan udgøre en alvorlig hindring for afsætningen af dette produkt i medlemsstaten.
Achievement of the result prescribed by Directive 92/46 might be seriously compromised if a Member State fixed a use-by date for one of those milk products which was liable to constitute a serious obstacle to the marketing of that product in that State.
I det foreliggende tilfælde har artikel 5 i lov nr. 169/89 fastsat den samme sidste anvendelsesdato for mælk pasteuriseret ved høj temperatur og for pasteuriseret frisk mælk, nemlig fire dage efter produktets emballering.
In fact, Article 5 of Law 169/89 fixed the same use-by date for high-temperature pasteurised milk as for fresh pasteurised milk, namely four days after preparation of the product.
Imidlertid fremgår det, at fordelen ved at afsætte mælk pasteuriseret ved høj temperatur er, at denne har en lang holdbarhed, som overstiger de i artikel 5 i lov nr. 169/99 fastsatte fire dage efter emballeringen af produktet, og som er væsentligt længere end holdbarheden af pasteuriseret frisk mælk.
However, the advantage of marketing high-temperature pasteurised milk is that it has a long shelf-life, longer than the four days after preparation of the product provided for by Article 5 of Law 169/89 and significantly longer than that of fresh pasteurised milk.
Fastsættelsen af en sådan sidste anvendelsesdato kan udgøre en alvorlig hindring for afsætningen af og den frie bevægelighed for denne mælketype i Italien og således bringe virkeliggørelsen af det i direktiv 92/46 foreskrevne resultat i alvorlig fare.
Fixing such a use-by date appears liable to constitute a serious obstacle to the marketing and free movement of that type of milk in Italy and thus seriously compromise achievement of the result prescribed by Directive 92/46.
Det må derfor fastslås, at direktiv 92/46 er til hinder for en national bestemmelse som den i hovedsagen omhandlede, der fastsætter den sidste anvendelsesdato for mælk pasteuriseret ved høj temperatur således, at denne ikke kan overstige en frist på fire dage efter emballeringen af det pågældende produkt.
It must therefore be held that Directive 92/46 precludes national legislation such as that at issue in the main proceedings which fixes the use-by date for high-temperature pasteurised milk in such a way that it cannot be longer than four days after preparation of the product in question.
»Rådets direktiv 92/46/EØF af 16. juni 1992 om sundhedsbestemmelser for produktion og afsætning afra mælk, varmebehandlet mælk og mælkebaserede produkter, som ændret ved Rådets direktiv 94171/EF af 13. december 1994, samt artikel 28 EF og 30 EF er til hinder for nationale bestemmelser som de i hovedsagen omhandlede, derfor mælk pasteuriseret ved høj temperatur fastsætter en sidste anvendelsesdato på fire dage efter emballeringen af produktet·
'Council Directive 92/46/EEC of 16 June 1992 laying down lhe health rules for the production and placing on the market of raw milk, heat-treated milk and milk-based products, as amended by Council Directive 94/71/EC of 13 December 1994, and Articles 28 EC And 30 EC preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings, which requires a use-by date of four days after preparation f or high-temperature pasteurised milk.'
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 6. marts 2003.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 6 March 2003.
Præjudiciel »Etableringsfrihed — optagelse på listen over praticanti — anerkendelse af eksamensbeviser — adgang til udøvelse af lovreguleret virksomhed· (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Freedom of establishment — Enrolment in the register of praticanti — Recognition of diplomas — Access to regulated professions) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 19. april 2001, indgået til Domstolen den 8. august 2001, har Corte suprema di cassazione forelagt et præjudicielt spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 10 EF, 12 EF, 14 EF, 39 EF, 43 EF og 149 EF.
By order of 19 April 2001 the Corte suprema di cassazione (Supreme Court of Cassation) referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of Articles 10 EC, 12 EC, 14 EC, 39 EC, 43 EC and 149 EC.
Christine Morgenbesser, der er fransk statsborger med bopæl i Italien, ansøgte den 27. oktober 1999 Advokatrådet i Genova om at blive optaget på listen over praticanti.
Ms Morgenbesser, a French national living in Italy, applied to the Bar Council of Genoa on 27 October 1999 for enrolment in the register of praticanti.
Med henblik herpå fremlagde hun
In support of her application, she produced a diploma of
Efter at have arbejdet i otte måneder som jurist på et advokatkontor i Paris blev hun i april 1998 tilknyttet et advokatkontor, hvis »avvocati« var beskikkede i Genova, hvor hun på tidspunktet for retsmødet stadig praktiserede ved retten.
In April 1998, after doing legal work for eight months in a Paris law office, she joined a firm of avvocati registered with the Genoa Bar, where she was continuing to practise at the time of the hearing before the Court.
Den 4. november 1999 afslog Advokatrådet i Genova hendes ansøgning med henvisning til artikel 17, stk. 1, nr. 4, i lovdekret nr. 1578/33, hvorefter der kræves en juridisk kandidateksamen fra eller bekræftet af et universitet i Italien for at blive optaget på listen over praticanti.
On 4 November 1999, her application was rejected by the Bar Council of Genoa, which cited point 4 of the first paragraph of Article 17 of Decree-Law No 1578/33, making enrolment in the register of praticanti subject to the holding of a legal diploma issued or confirmed by an Italian university.
Christine Morgenbesser anfægtede denne afgørelse ved Consiglio Nazionale Forense, der ved afgørelse af 12. maj 2000 stadfæstede afgørelsen med den begrundelse, at ansøgeren ikke var berettiget til at udøve virksomhed som avocat i Frankrig og ikke var i besiddelse af den faglige titel, der var nødvendig for at blive optaget på listen over praticanti i Italien.
Ms Morgenbesser appealed against that decision to the Consiglio Nazionale Forense, which, by decision of 12 May 2000, dismissed her appeal on the ground that she was not qualified to carry on the profession of avocat in France and did not hold the necessary professional qualification for enrolment in the register of praticanti in Italy.
Christine Morgenbesser indgav herefter en ansøgning til Università degli Studi de Gênes om anerkendelse af sin maîtrise en droit. Universitetets Consiglio di Corso di Laurea in Giurisprudenza betingede anerkendelsen af, at hun gennemførte et afkortet kursus på to år, bestod 13 eksamener og udarbejdede et speciale.
Ms Morgenbesser then applied to the Università degli Studi of Genoa for recognition of her maîtrise en droit.
Christine Morgenbesser anfægtede denne afgørelse ved Tribunale amministrativo regionale della Liguria (Italien), hvis dom af 5. december 2001, hvorved hun fik medhold, er blevet anket til Consiglio di Stato (Italien).
Ms Morgenbesser appealed against that latter decision before the Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria (Italy), the judgment of which, upholding that appeal, was itself challenged before the Consiglio di Stato (Italy).
Christine Morgenbesser havde i mellemtiden indgivet kassationsanke over Consiglio Nazionale Forenses afgørelse af 12. maj 2000.
In the meantime, Ms Morgenbesser appealed on a point of law against the decision of the Consiglio Nazionale Forense of 12 May 2000.
Corte suprema di cassazione har i forbindelse med denne anke udsat sagen og forelagt Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
On that appeal, the Corte suprema di cassazione decided to stay the proceedings and refer a question to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at artikel 10 EF, 12 EF, 14 EF, 39 EF, 43 EF og artikel 149 EF kun er nævnt i det præjudicielle spørgsmål, fordi Christine Morgenbesser har påberåbt sig dem.
The order for reference shows that Articles 10 EC, 12 EC, 14 EC, 39 EC, 43 EC and 149 EC are mentioned in the question referred only because they were cited by Ms Morgenbesser.
Det fremgår imidlertid af forelæggelseskendelsen, at Corte suprema di cassazione med det forelagte spørgsmål i det væsentlige ønsker oplyst, om fællesskabsretten er til hinder for, at myndighederne i en medlemsstat afslår at optage en person, der er i besiddelse af en juridisk kandidateksamen fra en anden medlemsstat, på listen over advokatfuldmægtige, alene med den begrundelse, at den juridiske kandidateksamen ikke er fra eller bekræftet af et universitet i den første medlemsstat.
It is, however, clear from that order that the question referred by the Corte suprema di cassazione essentially asks whether Community law precludes the authorities of a Member State from refusing to enrol the holder of a legal diploma obtained in another Member State in the register of persons undertaking the necessary period of practice for admission to the bar solely on the ground that it is not a legal diploma issued or confirmed by a university of the first State.
Spørgsmålet er efter sin ordlyd forelagt, »selv om [eksamensbeviset] ikke er udtrykkeligt anerkendt og bekræftet«.
According to its own wording, that question is asked '[irrespective of recognition and confirmation of equivalence'.
Ansøgningen om anerkendelse af eksamensbeviset »maîtrise en droit«, som Christine Morgenbesser har erhvervet i Frankrig, er nemlig genstand for en anden tvist for Consiglio di Stato.
Indeed, the application for recognition of the maîtrise en droit diploma obtained by Ms Morgenbesser in France forms the subject-matter of another dispute, pending before the Consiglio di Stato.
Virksomhed som praticante-patrocinante kan ikke anses for udgøre et »lovreguleret erhverv« i direktiv 89/48's forstand, der er forskellig fra erhvervet som »avvocato«.
The activity of praticante-patrocinante cannot be described as a 'regulated profession' within the meaning of Directive 89/48 separate from that of 'avvocato'.
Den omstændighed, at et ikke ubetydeligt antal praticanti og praticanti-patrocinanti, der ikke har bestået den endelige prøve, vedbliver at udøve juridisk virksomhed og ikke bliver slettet af listen over praticanti, kan ikke medføre, at virksomhed som praticante eller patrocinante isoleret set kan anses for et »lovreguleret erhverv« jf. direktiv 89/48.
The fact that a significant number of praticanti-patrocinanti who have not passed the final examination continue to exercise legal activities and are not removed from the register of praticanti cannot have the effect of qualifying the activities of praticante or patrocinante, considered in isolation, as a regulated profession within the meaning of Directive 89/48.
Det fremgår desuden, at Christine Morgenbesser ikke i Frankrig har erhvervet egnethedsbevis som advokat (CAPA), hvorfor hun ikke besidder de erhvervsmæssige kvalifikationer for anerkendelse som
It also appears that, since Ms Morgenbesser has not obtained in France the certificat d'aptitude à la profession d'avocat (CAPA), she does not hold the professional qualifications for access to the status of 'stagiaire' at the bar of that Member State.
»advokatfuldmægtig« i denne medlemsstat. Den maîtrise en droit, hun har erhvervet, udgør derfor ikke i sig selv et »eksamensbevis, certifikat eller andet kvalifikationsbevis« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 1, litra a), i direktiv 89/48.
does not, in itself, constitute a 'diploma, certificate or other evidence of formal qualifications' within the meaning of Article 1(a) of Directive 89/48.
Heraf følger, at Christine Morgenbesser ikke kan påberåbe sig direktiv 89/48.
It follows that Ms Morgenbesser is not able to rely on Directive 89/48.
Advokatrådet i Genova har anført, at virksomhed som praticante er en uddannelsesaktivitet, som artikel 39 EF og 43 EF ikke finder anvendelse på.
According to the Bar Council of Genoa, the activity of praticante is a training activity, to which the provisions of Articles 39 EC and 43 EC do not apply.
Den i hovedsagen omhandlede praktikperiode indebærer imidlertid udøvelse af virksomhed, der normalt betales enten af klienten eller af det advokatkontor, hvor praticanten arbejder med henblik på adgang til et lovreguleret erhverv, hvorpå artikel 43 EF finder anvendelse.
However, the period of practice at issue in the main proceedings comprises the pursuit of activities, normally remunerated by the client or by the firm for which the praticante works, with a view to access to a regulated profession to which Article 43 EC applies.
I det omfang praticantens aflønning sker i form af løn, kan artikel 39 EF ligeledes finde anvendelse.
In so far as the remuneration of the praticante takes the form of a salary, Article 39 EC may also apply.
Såvel artikel 39 EF som artikel 43 EF kan derfor finde anvendelse på et tilfælde som det i hovedsagen omhandlede.
Both Article 39 EC and Article 43 EC may therefore apply to a situation such as that in the main proceedings.
Som Domstolen allerede har udtalt, hindres udøvelsen af etableringsretten, hvis der i nationale regler bortses fra kundskaber og kvalifikationer, der allerede er erhvervet af den pågældende i en anden medlemsstat, hvorfor de kompetente myndigheder skal vurdere, om sådanne kundskaber er tilstrækkelige til at dokumentere, at vedkommende har de manglende kundskaber.
As the Court has already held, the exercise of the right of establishment is hindered if national rules fail to take account of learning, skills and qualifications already acquired by the person concerned in another Member State, so that the competent national authorities must measure whether such factors sufficiently demonstrate that missing learning and skills have been acquired.
Modsat det af den italienske regering anførte drejer sagen sig derfor i et tilfælde som det i hovedsagen foreliggende ikke blot om anerkendelse af akademiske grader.
In that context, contrary to what the Italian Government claims, a case such as that at issue in the main proceedings is not concerned with a simple question of recognising academic qualifications.