natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har anført, at den i henhold til artikel 44, stk. 2, i forordningen om den niende EUF » kan […] formalisere fastlæggelsen af en fordring på andre end stater ved en beslutning, der kan tvangsfuldbyrdes på de i […] artikel 256 [EF] omhandlede vilkår«.
The Commission contends that, in accordance with Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, ‘[it] may formally establish an amount as being receivable from persons other than States by means of a decision which shall be enforceable under the same conditions as laid down in Article 256 [EC]’.
Det følger heraf, at hverken den anfægtede retsakt eller en anden skrivelse, der senere er blevet tilsendt sagsøgeren, kan tvangsfuldbyrdes i henhold til artikel 256 EF.
It follows that neither the contested measure nor any other letter sent to the applicant at a later date constitutes an enforceable measure for the purposes of Article 256 EC.
Det er endvidere Kommissionens opfattelse, at de nævnte skrivelser ikke er en del af udøvelsen af dens myndighedsudøvelse, hvorfor de heller ikke kan tvangsfuldbyrdes.
In addition, according to the Commission, those letters do not in any way constitute an exercise of its public-law powers, with the result that they cannot be enforceable.
Kommissionen har anført, at dens formulering i den anden rykkerskrivelse af 4. august 2004 til sagsøgeren, nemlig formuleringen »uden oplysninger fra Dem vil Kommissionen ved hjælp af alle til rådighed stående retsmidler iværksætte proceduren for tvangsfuldbyrdelse over for Dem for såvel hovedbeløbet som renter«, alene henviser til fuldbyrdelsesfasen.
The Commission considers that the only purpose of the form of words which it used in its second reminder, dated 4 August 2004, namely, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law in regard both to principal and interest’, is to refer to the enforcement phase.
Det er således Kommissionens opfattelse, at anvendelsen af fremtidsformen »vil iværksætte« i en sådan formulering betyder, at der endnu ikke er truffet en beslutning i henhold til artikel 249 EF.
Thus, in the Commission’s view, the use of the future ‘will continue’ in such a form of words means that a decision within the terms of Article 249 EC has not yet been adopted.
Det følger af ovennævnte skrivelser, at Kommissionen først på et senere tidspunkt kunne vedtage en beslutning i henhold til artikel 256 EF.
It is clear from the abovementioned letters that the Commission could adopt a decision under Article 256 EC only at a later stage.
Kommissionen har anført, at det under alle omstændigheder inden for de retlige rammer for EUF normalt er den nationale anvisningsberettigede, som er et særskilt retssubjekt med egen myndighed, der foretager inddrivelsen.
The Commission contends that, in any event, within the legal framework of the EDF, it is normally the national authorising officer, who is a distinct person and has his own authority, who carries out recoveries.
I denne sag har Kommissionen fortsat tiltro hertil, eftersom den nationale anvisningsberettigede som led i det nære samarbejde, der er oprettet ved ordningen i den fjerde Loméaftale, atter skal opfylde sine opgaver på dette område.
In this case, the Commission is still confident that, within the framework of the close cooperation instituted by the Lomé IV Convention, the national authorising officer will once again perform his duties in this matter.
Kommissionen har understreget, at den omstændighed, at den har tilsendt sagsøgeren to rykkere og et påkrav efter at have tilsendt denne den anfægtede retsakt, bekræfter, at den anfægtede retsakt ikke kan fortolkes som en endelig beslutning, der kan danne grundlag for et søgsmål.
The Commission points out that the fact that it sent to the applicant two reminders and a letter of formal notice after sending it the contested measure confirms that the latter could not be interpreted as being a final decision amenable to review.
Kommissionen har endvidere anført, at beslutninger i henhold til artikel 256 EF på tidspunktet for sagens faktiske omstændigheder blev vedtaget af Kommissionen som kollegialt organ efter en særlig procedure og fremstod anderledes end de skrivelser, der blev tilsendt sagsøgeren i den forberedende fase af inddrivelsen.
Furthermore, the Commission points out that, at the time at which the facts occurred, decisions based on Article 256 EC were adopted by the Commission as a collegiate authority, in accordance with a special procedure, and differed in their presentation from the letters sent to the applicant in the framework of the preparatory phase of recovery.
Kommissionen har anført, at den anfægtede retsakt ligesom de to rykkerskrivelser og påkravet i denne sag er akter, der er en del af den forberedende fase af inddrivelsen, ikke henhører under Kommissionens myndighedsudøvelse og følgelig ikke kan anfægtes i henhold til artikel 230 EF.
The Commission takes the view that the contested measure, like the two reminders and the letter of formal notice, constitute, in this case, measures which form part of the preparatory phase of recovery, which do not constitute an exercise of the Commission’s public-law powers and which are not, therefore, actionable decisions for the purposes of Article 230 EC.
Når der ikke er taget endelig stilling, er man endnu ikke gået over til inddrivelsens gennemførelsesfase.
Thus, in the absence of the adoption of a definitive position, the enforcement phase of the recovery process has not been reached.
Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionens formalitetsindsigelse skal forkastes, eftersom den anfægtede retsakt er en endelig akt, en egentlig formel beslutning, som kan tvangsfuldbyrdes i henhold til bestemmelserne i artikel 256 EF.
The applicant claims that the objection of inadmissibility raised by the Commission should be rejected since the contested measure amounts to a definitive act, a genuine formal decision which is enforceable in accordance with the provisions of Article 256 EC.
Denne konklusion støttes af selve affattelsen af den anfægtede retsakt, hvori det præciseres, at »Kommissionen […], dersom betalingen ikke er foretaget på forfaldsdagen, forbeholder sig retten til at udnytte enhver økonomisk garanti, der tidligere var stillet og i givet fald at foretage tvangsfuldbyrdelse i henhold til artikel 256 [EF]«.
That conclusion, it argues, is reinforced by the very wording which constitutes the contested measure, in which it is stated that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Der var i dette tilfælde nemlig rent faktisk en trussel om direkte at skride til tvangsfuldbyrdelse, såfremt betalingen ikke blev foretaget.
That is clearly a threat to proceed directly to enforcement if payment was not made.
Sagsøgeren har understreget, at denne konklusion endvidere bekræftes ved »sammenfatningen«, som blev tilsendt ved anbefalet brev med modtagelseskvittering af 4. august 2004, skønt nærværende sag allerede var anlagt, hvori Kommissionen atter pålagde sagsøgeren at betale 959 543 835 Guinea franc, og præciserede, at den, dersom betalingen ikke sker, »ved hjælp af alle til rådighed stående retsmidler [vil] iværksætte proceduren for tvangsfuldbyrdelse i forhold over for Dem for såvel hovedbeløbet som renter«.
The applicant points out that that conclusion is further confirmed by the ‘summons’ sent to it by the registered letter, with acknowledgement of receipt, of 4 August 2004, after the present action had been lodged, in which the Commission once again called upon it to pay the amount of GNF 959 543 835, stating that if payment were not made, ‘it [would] continue the enforcement procedure against [the applicant] by any means offered by the law in regard both to principal and interest’.
Sagsøgeren har anført, at den formulering, der er benyttet i den anfægtede retsakt, ikke giver anledning til tvivl, eftersom den efter sagsøgerens opfattelse henviser til, at tvangsfuldbyrdelsesforanstaltninger vil blive iværksat, uden at det er nødvendigt at vedtage andre endelige retsakter.
The applicant claims that the form of words used in the contested measure does not give rise to confusion because, in its view, it refers to the initiation of enforcement measures without there being any need to adopt other measures which might be regarded as final.
Følgelig tilsigter denne beslutning at medføre retligt bindende virkninger.
Consequently, that measure produces binding legal effects.
Sagsøgeren har anført, at Kommissionen sammenblander en akts »fuldbyrdelseskraft« med en akts »tvangsfuldbyrdelse«.
The applicant takes the view that the Commission is confusing the ‘enforceability’ of a measure and an ‘enforcement’ measure.
Formulering af, at »[Kommissionen vil] uden oplysninger fra Dem […] ved hjælp af alle til rådighed stående retsmidler iværksætte proceduren for tvangsfuldbyrdelse over for Dem for såvel hovedbeløbet som renter«, som anvendes i skrivelsen af 4. august 2004, svarer ikke til en underretning om en beslutning ved en fremtidig retsakt, som alligevel kan fuldbyrdes, således som Kommissionen har gjort gældende, men derimod snarere om en betalingsanmodning, hvilket forudsætter, at der allerede er truffet endelig afgørelse om såvel skyldens forekomst som dens størrelse.
Thus, the words ‘[i]f the Commission does not hear from you, it will continue the enforcement procedure against you by any means offered by the law means in regard both to principal and interest’, used in the letter of 4 August 2004, do not announce a future measure in the nature of a decision, that is to say, an enforceable measure, as the Commission contends, but constitute in fact formal notice to pay, which presupposes that a final decision has already been adopted both with regard to the existence of the debt and to its amount. [Reply, paragraph 18]
Det følger af samme retspraksis, at retsakter eller beslutninger, hvis tilblivelse omfatter flere stadier, navnlig sådanne, som afslutter en intern procedure, principielt kun kan anfægtes, hvis det drejer sig om foranstaltninger, som definitivt fastlægger institutionens standpunkt som afslutning på denne procedure, modsat mellemkommende foranstaltninger, der har til formål at forberede den endelige beslutning (jf. dommen i sagen IBM mod Kommissionen, præmis 10, og Rettens dom af 7.3.2002, sag T-95/99, Satellimages TV5 mod Kommissionen, Sml. II, s. 1425, præmis 32).
In the case of acts or decisions adopted by a procedure involving several stages, in particular where they are the culmination of an internal procedure, it follows from the same caselaw that, in principle, an act is open to review only if it is a measure definitively laying down the position of the Commission at the conclusion of that procedure, and not a provisional measure intended to pave the way for that final decision (IBM v Commission, paragraph 10, and Case T-95/99 Satellimages TV5 v Commission [2002] ECR II-1425, paragraph 32).
Det skal derfor efterprøves, om det følger af den anfægtede retsakt, at Kommissionen heri definitivt har fastlagt sit standpunkt i forhold til sagsøgeren.
It is therefore necessary to ascertain whether it is clear from the contested measure that the Commission definitively laid down its position in regard to the applicant therein.
Det er korrekt, at den anfægtede retsakt er affattet på en måde, der kan give indtryk af, at der er tale om en endelig retsakt, idet det anføres, at »Kommissionen […], dersom betalingen ikke er foretaget på forfaldsdagen, forbeholder sig retten til at udnytte enhver økonomisk garanti, der tidligere er stillet og i givet fald at foretage tvangsfuldbyrdelse i henhold til artikel 256 [EF]«.
It is true that the contested measure is drafted in a way which could give the impression that it is a definitive measure by indicating, in particular, that ‘[in] the absence of payment by the date fixed, the Commission … reserves the right to execute any financial guarantee previously provided and, if necessary, to proceed to enforcement in accordance with Article 256 [EC]’.
Affattelsen af de to rykkerskrivelser af 2. juli og 4. august 2004, som er sendt efter anlæggelsen af nærværende sag, kan ligeledes styrke denne opfattelse.
Similarly, the content of the two reminders of 2 July 2004 and 4 August 2004, sent after the present action had been lodged, is such as to reinforce that impression.
I øvrigt har Kommissionen under retsmødet selv erkendt, at standardudgaven af debetnotaerne, som lå til grund for udarbejdelsen af den anfægtede retsakt, var affattet således, at retsaktens forberedende karakter ikke fremgik udtrykkeligt for at tilskynde debitor til at betale det skyldige beløb.
Furthermore, the Commission itself admitted at the hearing that the standard model for debit notes, on the basis of which the contested measure was drawn up, was drafted in such a way that the preparatory nature of the measure did not expressly appear, in order to encourage the debtor to pay the amount due.
Retten bemærker således, at Kommissionen ikke har benyttet en klar og utvetydig formulering ved udfærdigelsen af den anfægtede retsakt.
The Court thus notes that the Commission did not use clear and unambiguous wording when it drafted the contested measure.
Kommissionen har imidlertid, skønt der i den anfægtede retsakt er anført en forfaldsdag og betalingsbetingelser, ikke taget stilling til, hvilke midler den planlægger at iværksætte for at inddrive det pågældende beløb.
However, notwithstanding the fact that the contested measure sets out a deadline and conditions for payment, the Commission does not adopt a position as to the means which it intends to employ in order to recover the amount at issue.
Kommissionen har i henhold til den forpligtelse, der påhviler den i medfør af artikel 42 og 47 i forordningen om den niende EUF, udfærdiget en debetnota, som for det tilfælde, at debitor ikke opfylder den, giver Kommissionen mulighed for i henhold til forordningen om den niende EUF enten at afstå fra at inddrive fordringen (artikel 47)
In accordance with its obligation under Articles 42 to 47 of the Ninth EDF Regulation, the Commission drew up a debit note which, if it was not honoured by the debtor, permitted the Commission, pursuant to the Ninth EDF Regulation, to waive recovery of the debt (Article 47), to make a set-off (Article 46(2)) or to enforce a
Det følger af disse bestemmelser, at en debetnota er en oplysning, der gives debitor. Eftersom artikel 44 og artikel 46, stk. 2, i forordningen om den niende EUF omtaler en særlig fuldbyrdelsesbeslutning, der ligger senere end debetnotaen som led i inddrivelsesproceduren, kan denne klart ikke fuldbyrdes.
It is clear from those provisions that a debit note constitutes information given to the debtor.
Den er en forberedende retsakt, der går forud for eventuel vedtagelse af en kommissionsbeslutning om at indlede inddrivelsesproceduren, enten via eller ved vedtagelsen af en beslutning i henhold til artikel 256 EF. Den anfægtede beslutning må betegnes som en debetnota i henhold til artikel 45 i forordningen om den niende EUF, hvorved det anføres, at »Kommissionen forbeholder sig retten til efter foregående meddelelse at foretage modregning, hvis der foreligger gensidige fordringer, som er sikre, opgjorte og forfaldne til betaling«.
It is a preparatory measure preceding the possible adoption of a decision by the Commission to continue the recovery procedure either by initiating legal proceedings or by adopting a decision under Article 256 EC.
Følgelig udgør den anfægtede retsakt ikke en foranstaltning, som definitivt fastlægger Kommissionens standpunkt, og medfører ikke retligt bindende virkninger, hvorfor den ikke kan være genstand for et annullationssøgsmål i medfør af artikel 230 EF.
Consequently, the contested measure does not constitute a measure definitively laying down the position of the Commission, does not produce binding legal effects that are capable of affecting the interests of the applicant and, consequently, cannot constitute a measure challengeable by way of an action for annulment under Article 230 EC.
Følgelig skal sagen afvises.
Consequently, the present action must be dismissed as being inadmissible.
I denne sag finder Retten, at Kommissionen, selv om sagsøgeren har tabt sagen, under alle omstændigheder ikke havde anvendt en klar og utvetydig formulering ved udfærdigelsen af den anfægtede retsakt.
In this case, although the applicant has been unsuccessful, the Court takes the view that the Commission did not, in any event, use clear and unequivocal language in drafting the contested measure.
På denne baggrund finder Retten efter sagens omstændigheder, at sagsøgeren bør bære tre femtedele af sine egne omkostninger og betale tre femtedele af de omkostninger, som er afholdt af Kommissionen.
In the light of that fact, it considers that it will make an equitable assessment of the case in ruling that the applicant is to bear three fifths of its own costs and pay three fifths of the costs incurred by the Commission.
Kommissionen skal bære to femtedele af sine egne omkostninger og betale to femtedele af sagsøgerens omkostninger.
The Commission is to bear two fifths of its own costs and pay two fifths of the costs incurred by the applicant.
RETTEN (Fjerde Afdeling):
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fourth Chamber) hereby:
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 17. april 2008.
Delivered in open court in Luxembourg on 17 April 2008.
Sag T-345/03: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Offentlige tjenesteydelsesaftaler — EF-udbudsprocedure — levering af tjenesteydelser vedrørende udvikling og tilvejebringelse af tjenesteydelser til støtte for Fællesskabets informationstjeneste for forskning og udvikling (CORDIS) — forkastelse af en bydendes bud — principperne om ligebehandling af de bydende og om gennemsigtighed«) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case T-345/03: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v Commission of the European Communities (Public service contracts — Community tendering procedure — Provision of services for the development and provision of services in support of the Community Research and Development Service (CORDIS) — Rejection of a tender — Principles of equal treatment as between tenderers and transparency) . . . . . . . . . .
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 12. marts 2008 . . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber), 12 March 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Sag T-411/07 R: Aer Lingus Group plc mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Foreløbige forholdsregler — kontrol med fusioner — forbud mod en anmeldt fusion — artikel 8, stk. 4 og 5, i forordning (EF) nr. 139/2004 — begæring om foreløbige forholdsregler med henblik på, at Kommissionen træffer foranstaltninger over for den anden part i den forbudte fusion — foranstaltning, som er uforenelig med kompetencefordelingen mellem institutionerne — Kommissionens beføjelser — anordning af foreløbige forholdsregler over for en intervenient — begæring om at udsætte transaktionen — formaliteten — spørgsmål, om begæringen forekommer umiddelbart berettiget (prima facie) — uopsættelighed — alvorligt og uopretteligt tab — skadens indtræden afhængig af fremtidige, usikre begivenheder — utilstrækkelig begrundelse — afvejning af alle implicerede hensyn«) . . . . . . . . . . . .
Case T-411/07 R: Aer Lingus Group plc v Commission of the European Communities (Interim measures — Control of concentrations — Decision declaring a concentration to be incompatible with the common market — Article 8(4) and (5) of Regulation (EC) No 139/2004 — Application for suspension of operation and for interim relief — Measure incompatible with the distribution of powers between institutions — Powers of the Commission — Interim measures addressed to an intervener — Application for suspension of operation — Admissibility — No prima facie case — Lack of urgency — Absence of serious and irreparable damage — Damage dependent on future, uncertain events — Insufficient reasons — Weighing of all the interests involved) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 18. marts 2008 . . . . . . . . .
Order of the President of the Court of First Instance, 18 March 2008 . .
Sag T-236/06: Landtag Schleswig-Holstein mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Annullationssøgsmål — aktindsigt — delstatsparlament — manglende processuel partsevne — afvisning«) . .
Case T-236/06: Landtag Schleswig-Holstein v Commission of the European Communities (Actions for annulment — Access to documents — Regional parliament — Lack of capacity to be a party to legal proceedings — Inadmissibility) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Rettens kendelse (Anden Afdeling) af 3. april 2008 . . . . . . . . . . . . .
Order of the Court of First Instance (Second Chamber), 3 April 2008 . .
Sag T-271/03: Deutsche Telekom AG mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Konkurrence — artikel 82 EF — priser for adgang til det faste telefonnet i Tyskland — prispres — priser godkendt af den nationale tilsynsmyndighed for teleområdet — den dominerende virksomheds råderum«) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case T-271/03: Deutsche Telekom AG v Commission of the European Communities (Competition — Article 82 EC — Charges for access to the fixed-line telecommunications network in Germany — Margin squeeze — Charges approved by the national regulatory authority for telecommunications — Leeway of the dominant undertaking) . . . . . . .
Rettens dom (Femte Udvidede Afdeling) af 10. april 2008 . . . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (Fifth Chamber, Extended Composition), 10 April 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Sag T-233/04: Kongeriget Nederlandene mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Statsstøtte — direktiv 2001/81/EF — national foranstaltning, der etablerer en ordning for omsættelige emissionsrettigheder for nitrogenoxid — beslutning om en støttes forenelighed med fællesmarkedet — formaliteten — fordel — foranstaltningens manglende selektive karakter«) . . . . . . . . . . . . . .
Case T-233/04: Kingdom of the Netherlands v Commission of the European Communities (State aid — Directive 2001/81/EC — National measure establishing an emission trading scheme for nitrogen oxides — Decision finding the aid compatible with the common market — Admissibility — Advantage — Measure lacking selective character) . . .
Sag T-348/04: Société internationale de diffusion et d’édition SA (SIDE) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber (»Statsstøtte — eksportstøtte i bogsektoren — manglende forudgående anmeldelse — artikel 87, stk. 3, litra d), EF — fællesskabsrettens tidsmæssige anvendelsesområde — metode for beregning af støttebeløbet«) . . . . . .
Case T-348/04: Société internationale de diffusion et d’édition SA (SIDE) v Commission of the European Communities (State aid — Export aid in the book sector — Failure to give prior notification — Article 87(3)(d) EC — Temporal scope of Community law — Method of calculating the amount of the aid) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Rettens dom (Tredje Afdeling) af 15. april 2008 . . . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court of First Instance (Third Chamber), 15 April 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .