natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Regeringen påpeger, at nævnte aftale, der indeholder de tekniske, administrative og økonomiske vilkår for den selvstændige aktørs insemineringsvirksomhed, havde til formål at sikre, at den gældende lovgivning blev overholdt, samt at insemineringscentret modtog korrekte oplysninger om arten og indholdet af de tjenester, som aktøren skulle udføre.
It emphasises that this agreement, fixing the technical, administrative and financial conditions in which the independent operator was to carry out insemination, was intended to guarantee observance of the applicable rules and to ensure that the AIC was properly informed of the nature and content of the services provided by that operator.
I princippet kunne enhver aktør fra Frankrig eller fra en anden medlemsstat med de rette erhvervsmæssige kvalifikationer have ansøgt om og opnået tilladelse til at arbejde som inseminør samt konkurrere med de autoriserede insemineringscentre.
In principle, therefore, any operator, whether a French national or a national of another Member State, who possessed the necessary professional qualification, could apply for and obtain an inseminator’s licence and compete with the authorised AICs.
Kommissionen påpeger, at den omstændighed, at en national lovgivning finder anvendelse uden forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, ifølge retspraksis ikke udelukker, at samme lovgivning kan gøre det vanskeligere eller mindre attraktivt for fællesskabsborgerne at udøve den frie etableringsret og derfor strider imod bestemmelserne i artikel 43 EF 24.
The Commission recalls that, according to caselaw, the fact that a national measure applies without discrimination on grounds of nationality does not mean that the measure in question may not, in so far as it is liable to hamper or render less attractive the exercise by Community nationals of the freedom of establishment, prove to be incompatible with Article 43 EC. 24
I, s. 1663, præmis 32, og Rettens dom af 8.7.1999, sag T-266/97, Vlaamse Televisie Maatschappij mod Kommissionen, Sml. II, s. 2329, præmis 113.
24 — Case C-19/92 Kraus [1993] ECR I-1663, paragraph 32, and Case T-266/97 Vlaamse Televisie Maatschappij v Commission [1999] ECR II-2329, paragraph 113.
Den franske regering anerkender dog, at den nationale lovgivning udgjorde en
The French Government does, however, acknowledge that the national rules involved
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-389/05 hindring for den frie etableringsret.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-389/05 an obstacle to freedom of establishment.
Den franske regering påstår imidlertid, at nævnte lovgivning ikke udgjorde en forskelsbehandling mellem nationale aktører og aktører fra andre medlemsstater.
None the less, it insists that those rules did not discriminate in any way between national operators and operators from other Member States.
b) Den frie udveksling af tjenesteydelser at dem, der vil udøve denne virksomhed, har pligt til at indgå aftale med lederen af et autoriseret insemineringscenter for at kunne opnå den nødvendige tilladelse til inseminering.
(b) The freedom to provide services services was hindered by the imposition of the requirement that persons wishing to engage in that activity should, if they were to obtain the requisite inseminator’s licence, conclude a prior agreement with the managing director of an authorised AIC.
Kommissionen understreger, at indgåelsen af en sådan aftale i praksis blev overladt til insemineringscenterledernes skøn og gode vilje, og at disse imidlertid afviste at indgå aftaler med selvstændige inseminører, som ikke var ansat hos det pågældende insemineringscenter.
The Commission stresses that the conclusion of an agreement of that nature was in fact left to the discretion and good will of AIC managing directors, who refused, however, to enter into agreements with independent inseminators, that is to say, inseminators who were not employees of the AIC in question.
Selv om det ifølge Kommissionen er berettiget, at tildelingen af tilladelsen til inseminering er underlagt en kontrol fra veterinærmyndighedernes side af ansøgerens kompetencer, er det derimod ikke berettiget, at en sådan tildeling også er betinget af, at der indgås en aftale med et insemineringscenter, da det intet har med en kontrol af ansøgerens kompetencer at gøre og i praksis får vilkårlige og uberettigede følger.
While the Commission considers it legitimate to make the award of an inseminator’s licence subject to prior verification, by the veterinary authorities, of the applicant’s abilities, it does not, on the other hand, consider it legitimate to make that award conditional also on the conclusion of an agreement with the AIC, a condition which has nothing to do with investigating the applicant’s abilities and has actually proved to be discretionary and arbitrary.
Denne betingelse er med til at forstærke det monopol for udøvelse af insemineringsvirksomhed, der følger af de autoriserede insemineringscentres geografiske eneret.
That condition was intended to consolidate the monopoly on the providing of insemination services arising from the exclusive geographical rights conferred on authorised AICs.
Kommissionen påstår, at pligten til opbevaring af sæden hos autoriserede insemineringscentre, som var de eneste, der måtte levere sæden til opdrætterne, udgjorde en restriktion for den frie udøvelse af »sæddistributionstjenesten«. Denne tjeneste definerer Kommissionen som »alle nødvendige handlinger med henblik på befordring og afsætning af en vare, fra den fremstilles, til den købes af slutbrugeren«.
The Commission maintains that the requirement to store semen at authorised AICs, which alone were authorised to supply that material to breeders, constituted a restriction on the freedom to provide the ‘distribution service’, which the Commission defines as ‘consisting in the whole range of operations necessary to enable a product to be forwarded and sold, from the point of its manufacture to its purchase by the final consumer’.
Kommissionen har som svar på den franske regerings påstand om, at ovennævnte pligt blev pålagt medlemsstaterne ved direktiv 88/407/EØF 25, anført, at pligten til opbevaring af sæd, der er genstand for handel inden for Fællesskabet, som af sundhedsmæssige årsager foreskrives i nævnte direktiv, kun angår frosset sæd og den fase, der går forud for transporten fra produktionsstedet, mens det klagepunkt, som er fremført mod Den Franske Republik, angår pligten til opbevaring i den fase, der følger efter transporten.
In response to the French Government, which objects that Directive 88/407/EEC 25required the Member States to implement that obligation, the Commission states that the obligation to store semen intended for use in intraCommunity trade, laid down by that directive on health grounds, relates solely to frozen semen and the stage prior to its dispatch from the production site, whereas the charge levelled against the French Republic concerned an obligation to store at the stage after dispatch.
Der foreligger en yderligere hindring af den frie udveksling af tjenesteydelser i den omstændighed, at tjenesteudbydere i andre medlemsstater ikke kan udbyde tjenester i form af sæddistribution og insemineringsvirksomhed samtidig på grund at forpligtelsen til at opbevare sæden hos de autoriserede insemineringscentre, der som de eneste må levere sæden til opdrætterne.
The Commission maintains that a further obstacle to the freedom to provide services is caused by the fact that it was impossible for service providers established in other Member States to offer both semen distribution services and insemination ser -vices because of the requirement that the semen should be deposited with authorised AICs which were alone authorised to supply it to breeders.
Det udgør herudover en hindring for den frie udøvelse af insemineringsvirksomhed,
Moreover, the Commission contends that the freedom to provide insemination
25 — Rådets direktiv af 14.6.1988 om fastsættelse af de veterinærpolitimæssige krav i forbindelse med handelen inden for Fællesskabet med frosset tyresæd og indførsel heraf (EFT L 194, s. 10).
25 — Council directive of 14 June 1988 laying down the animal health requirements applicable to intraCommunity trade in and imports of deep-frozen semen of domestic animals of the bovine species (OJ 1988 L 194, p. 10).
Den franske regering indrømmer, at den nationale lovgivning på området medførte
The French Government acknowledges that the national rules in question were
Begge aspekter udgør ifølge Kommissionen begrænsninger af den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser, både hvad angår sæddistribution og insemineringsvirksomhed.
According to the Commission, one or other of those aspects resulted in restrictions on freedom of establishment and the freedom to provide services, in relation both to the semen distribution service and to the insemination service.
hindringer af den frie udøvelse af insemineringsvirksomhed, men den bestrider, at den også medførte hindringer for den frie udøvelse af distribution af sæden.
an impediment to the freedom to provide insemination services, but disputes that they also presented obstacles to the freedom to provide the semen distribution services.
Lovgivningen gav nemlig opdrætterne mulighed for direkte at vælge sædleverandøren og kræve, at det områdemæssigt kompetente insemineringscenter udførte insemineringen med sæd fra den valgte leverandør.
In that connection, it observes that those rules enabled the breeders to choose directly the supplier of semen and to have the territorially competent AIC carry out the insemin -ation using the semen offered by that supplier.
a) Klagepunkter vedrørende sæddistribution
(a) Complaints concerning the semen distribution service
De klagepunkter, som Kommissionen har fremført mod den sagsøgte medlemsstat, drejer sig om tre aspekter i den franske lovgivning om kunstig befrugtning af kvæg, som var gældende indtil den 31. december 2006: insemineringscentrenes geografiske eneret til kunstig befrugtning af kvæg, betingelserne for udstedelse af tilladelse til inseminering og nærmere bestemt kravet om, at selvstændige inseminører skulle indgå aftale med et autoriseret insemineringscenter 26, samt pligten til at levere sæden til et autoriseret insemineringscenter og til at opbevare sæden dér, efter at den var afsendt fra produktionscentret.
The charges levelled against the French Republic by the Commission turn on three aspects of the French legislation on the artificial reproduction of cattle, in force until 31 December 2006: the exclusive rights over a defined geographical area conferred on AICs for the artificial reproduction of cattle; the conditions governing the award of an inseminator’s licence, and, more specifically, the requirement that independent insemin -ators had to enter into a prior agreement with an authorised AIC; 26the obligation to deliver the semen to and store it with an authorised AIC, once it had been dispatched from the production centre.
26 — Det fremgår af indholdet i processkrifterne og Kommissionens mundtlige bemærkninger, at det ikke er selve kravet om en tilladelse til inseminering, der anfægtes, hvilket synes at være tilfældet i påstandene i replikken.
26 — From the wording of the Commission’s written and oral pleadings, it may be understood that, contrary to what the contentions set out in the reply seem to suggest, the requirement of an inseminator’s licence is not in itself the subject of criticism.
Jeg vil indledningsvis behandle de alvorlige vanskeligheder ved at vurdere, om der som følge af de nævnte aspekter foreligger restriktioner i den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser under henvisning til det, som Kommissionen i sine indlæg definerer som »sæddistributionstjeneste«.
Let me begin by drawing attention to the serious difficulty involved in determining whether there are any restrictions, arising from the abovementioned factors, of freedom of establishment and the freedom to provide services with reference to what the Commission, in its written pleadings, describes as the semen ‘distribution service’.
Disse vanskeligheder opstår som følge af, at Kommissionen efter min mening ikke har været i stand til på en tilstrækkelig klar og præcis måde at klarlægge, hvad denne tjeneste består i.
That difficulty is caused by the fact that, in my view, the Commission itself has failed to define with sufficient clarity and precision the actual content of that service.
I den begrundede udtalelse og stævningen præciserer Kommissionen »distributionstjeneste« som »alle nødvendige handlinger med henblik på befordring og afsætning af en vare, fra den fremstilles, til den købes af slutbrugeren«. Denne alt for vage definition fremstår ikke tydeligere i de lange forklaringer, som Kommissionen fremkom med i sit skriftlige svar på Domstolens forespørgsel herom.
In the reasoned opinion and in the application initiating the proceedings, the Commission states that, by ‘distribution service’, it means ‘the whole range of operations necessary to enable a product to be forwarded and sold, from the point of its manufacture to its purchase by the final consumer’.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-389/05 dere mere specifikt til »den mulighed, som enhver aktør med passende erhvervsmæssige kvalifikationer har for at udbyde sine tjenesteydelser til opdrættere med hjemsted i Frankrig«, hvorved man »forestiller« sig en række mulige aktiviteter, hvor det ikke er sikkert, at de i virkeligheden udbydes i andre områder end den nævnte medlemsstat. Til sidst påpegede Kommissionen, at »begrebet kommerciel distributionstjeneste af natur er af polymorf og immateriel karakter«.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-389/05 possibility for any operator who possesses the appropriate professional qualifications to offer his services to breeders established in France’, ‘envisaging’ in that connection a range of possible activities, in relation to which it is not, however, certain that they are actually offered in geographical areas outside that Member State, pointing out that ‘the very concept of a commercial distribution service is, by its very nature, polymorphous and intangible’.
I øvrigt fremgår det af artikel 38, stk. 1, litra c), i Domstolens procesreglement samt af retspraksis herom, at enhver stævning skal angive søgsmålets genstand og en kortfattet fremstilling af søgsmålsgrundene, og at disse angivelser skal være tilstrækkelig klare og præcise til, at sagsøgte kan tilrettelægge sit forsvar, og Domstolen kan udøve sin kontrol.
Furthermore, it is clear from Article 38(1)(c) of the Rules of Procedure of the Court of Justice and the caselaw pertaining thereto that the application must state the subjectmatter of the dispute and a summary of the grounds, and that the statement must be sufficiently clear and precise to enable the defendant to prepare its defence and the Court to exercise its review.
Det følger heraf, at de væsentlige faktiske og retlige omstændigheder, som et søgsmål støttes på, skal fremgå af selve stævningen på en sammenhængende og forståelig måde 28.
It follows that the essential elements of fact and of law on which an application is based must emerge coherently and comprehensibly from the text of the application itself. 28
Manglen på en tilstrækkelig klar og præcis definition af denne tjeneste, som er forskellig fra insemineringsvirksomheden, og som den franske lovgivning på området for kunstig befrugtning af kvæg hindrer og afskrækker aktører fra andre medlemsstater i at udøve i Frankrig, udelukker efter min mening muligheden for at fastslå, at den sagsøgte medlemsstat har gjort sig skyldig i traktatbrud.
In my view, the failure to define, with sufficient clarity and precision, the service, other than the insemination service, whose provision in France, by operators from other Member States has, allegedly, been impeded or discouraged by the national legislation on the artificial reproduction of cattle, makes it impossible to declare any failure on the part of the Member State concerned to fulfil an obligation in that regard.
Som følge heraf vil jeg i dette forslag til afgørelse undlade at undersøge spørgsmålene vedrørende pligten til at levere sæden til et autoriseret insemineringscenter samt opbevare den dér, efter at den er afsendt fra produktionscentret 29.
Consequently, in this Opinion, I shall not consider the questions pertaining to the obligation to deliver the semen to and store it at an authorised AIC, after dispatch from the production centre.
Jeg vil også tilføje, at Kommissionen har formuleret klagepunktet vedrørende denne pligt i vage vendinger i
29I would, moreover, add that the Commission has set out the complaint concerning that obligation in a
28 — Jf. vedrørende et traktatbrudssøgsmål i henhold til artikel 226 EF dom af 14.10.2004, sag C-55/03, Kommissionen mod Spanien, præmis 23.
28 — See, as regards an action for failure to fulfil an obligation under Article 226 EC, the judgment of 14 October 2004 in Case C-55/03 Commission v Spain, paragraph 23.
Herved skal jeg minde om, at ifølge retspraksis skal den begrundede udtalelse og følgelig også traktatbrudssøgsmålet, som alene kan støttes på anbringender eller søgsmålsgrunde, der er blevet påberåbt i den begrundede udtalelse, sammenhængende og præcist redegøre for klagepunkterne, således at medlemsstaten og Domstolen utvetydigt forstår omfanget af den påståede tilsidesættelse af fællesskabsretten, hvilket er en nødvendig forudsætning for, at denne stat effektivt kan tage til genmæle, og at Domstolen kan efterprøve, om det påståede traktatbrud foreligger 27.
I would point out in that connection that, according to caselaw, in both the reasoned opinion and, consequently, the action for failure to fulfil an obligation, which may not be based on pleas and grounds other than those put forward in that opinion, the complaints must be set out coherently and precisely, in order that the Member State and the Court may appreciate exactly the scope of the infringement of Community law complained of, a condition which is necessary in order to enable the Member State to avail itself of its right to defend itself and the Court to determine whether there is a breach of obligations, as alleged. 27
29 — Jeg henviser i øvrigt til, at Domstolen i dommen i sagen Centre d’insémination de la Crespelle (præmis 28-40) i medfør af artikel 30 og 36 i EF-traktaten (efter ændring nu artikel 28 EF og 30 EF) har efterprøvet den pligt, som den franske lovgivning påfører økonomiske aktører, der importerer sæd fra andre medlemsstater, til at levere den til et autoriseret inseminerings- eller produktionscenter.
29 — I should point out in passing that, in its judgment in Centre d’insémination de la Crespelle, cited in footnote 4, paragraphs 28 to 40, the Court had occasion to review, in the light of Articles 30 and 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 28 EC and 30 EC), the obligation which French legislation imposed on economic operators importing semen from other Member States to deliver it to an authorised insemination or production centre.
27 — Dom af 4.5.2006, sag C-98/04, Kommissionen mod Det Forenede Kongerige, Sml. I, s. 4003, præmis 18.
27 — Case C-98/04 Commission v United Kingdom [2006] ECR I-4003, paragraph 18.
»den nationale lovgivning [har] indrømmet insemineringscentrene eksklusive rettigheder ved at gøre driften af centrene betinget af en godkendelse og ved at bestemme, at hvert center har eneret til at betjene et bestemt område« og »[v]ed således til fordel for disse virksomheder at oprette en række sideordnede monopoler, der territorialt er begrænsede, men tilsammen omfatter hele medlemsstatens område«.
la Crespelle, 30‘by making the operation of the [AICs] subject to authorisation and providing that each centre should have the exclusive right to serve a defined area, the national legislation granted those centres exclusive rights’, ‘thus establishing, in favour of those undertakings, a contiguous series of monopolies territorially limited but together covering the entire territory of a Member State’.
Jeg vil i stedet koncentrere mig om de påståede restriktioner i den frie etableringsret og den frie udveksling af tjenesteydelser i forbindelse med inseminering, som skyldes de autoriserede insemineringscentres geografiske eneret til udøvelse af denne virksomhed samt forpligtelsen til at indgå en aftale med et autoriseret insemineringscenter for at opnå tilladelse til inseminering (herefter også den »omtvistede nationale lovgivning«).
I shall, instead, focus on the alleged restrictions of freedom of establishment and of the freedom to provide services with reference to the insemination service, in situations arising from the exclusive rights over defined geographical areas conferred on the authorised AICs to carry out that service, and the requirement that an agreement be concluded with an authorised AIC before an inseminator’s licence could be obtained (hereinafter also the ‘national rules at issue’).
vedrørende insemine- - b) Klagepunkter ringsvirksomhed i) Indledende betragtninger
(i) Preliminary considerations
De to aspekter af den omtvistede nationale lovgivning, der er nævnt i forudgående punkt, forekommer mig at udgøre to sider af samme sag.
The two aspects of the national rules at issue mentioned in point 37 above seem to me to be two sides of the same coin.
Muligheden for, at insemineringen i henhold til den nævnte lovgivning udføres af personer med tilladelse til inseminering, som ikke er ansat ved et autoriseret insemineringscenter, kan umiddelbart forekomme i modstrid med den geografiske eneret, der tildeles insemineringscentrene med henblik på insemineringsvirksomhed.
The possibility, for which the rules at issue provide, that insemination activities could be carried out by licence-holders who were not AIC employees, might, on the face of it, seem at odds with the exclusive geographically defined rights conferred on the AICs in relation to insemination.
Reelt er denne modstrid kun tilsyneladende, da det af samme lovgivning fremgår, at inseminering udført af sådanne personer altid skulle foregå under tilsyn af det for området autoriserede insemineringscenter og på insemineringscenterchefens tekniske ansvar, og at inseminøren ikke selv kunne bestemme de tekniske, økonomiske og administrative vilkår for sådanne insemineringer, men at de skulle aftales med lederen af insemineringscentret.
But this is actually only an apparent contradiction, since it is clear from the rules themselves that insemination carried out by such persons must, in any event, take place under the authority of the territorially competent, authorised AIC, and subject to the technical responsibility of the AIC manager, and that the technical and financial, as well as the administrative procedures for that insemin ation could not be determined by the operator independently, but had to form the subject of an agreement with the managing director of the AIC. In those circumstances, it seems difficult to envisage the provision
»eneret«, som den selv definerer som »geografisk monopol« på udøvelse af insemineringsvirksomhed. Forinden havde den franske regering i sit svar på Kommissionens begrundede udtalelse bekræftet, at inseminørernes forpligtelse til at indgå en aftale med et autoriseret insemineringscenter var en »direkte konsekvens af den lovmæssige områdeeneret«, som sidstnævnte blev tildelt.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-389/05 the AICs an ‘exclusive right’ which the French Government itself defines as a ‘geographical monopoly’ on insemination, after stating, in its response to the Commission’s reasoned opinion, that the requirement that the inseminator enter into an agreement with an authorised AIC was ‘the direct consequence of the exclusive rights over the defined area’ which had been conferred on the latter.
Det er under disse omstændigheder svært for andre aktører end insemineringscentrene at udføre inseminering på selvstændig vis. Det ville også være i modstrid med ovennævnte eneret.
of insemination services by operators other than the AICs in a truly independent manner, and that would, moreover, have been incompatible with the abovementioned exclusive rights.