natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I dom af 1. februar 2007, sag F-125/05, Tsamavas mod Kommissionen, henledte Personaleretten i relation til en angiveligt ulovlig adfærd udvist af en institution opmærksomheden på den retspraksis, hvorefter det påhviler tjenestemændene eller de øvrige ansatte at fremsætte et erstatningskrav over for fællesskabsinstitutionen inden for en rimelig frist fra det tidspunkt, hvor de berørte k kendskab til den situation, som de har klaget over. Hvorvidt en frist er rimelig, vurderes på grundlag af omstændighederne i den enkelte sag, herunder navnlig sagens betydning for den pågældende, dens kompleksitet samt parternes adfærd.
In its judgment of 1 February 2007 in Case F-125/05 Tsarnavas v Commission the Tribunal recalled the caselaw according to which ocials or other members of staff must submit their financial claims to the institution within a reasonable time after the point in time when they became aware of the situation they complain of.The reasonableness of a period is to be appraised in the light of the circumstances specic to each case and, in particular, the importance of the case for the person concerned, its complexity and the conduct of the parties.
Der skal ligeledes tages hensyn til forældelsesfristen på fem år i artikel 46 i Domstolens statut vedrørende ansvar uden for kontrakt, der kan tjene som sammenligningsgrundlag.
Account should also be taken of the point of comparison oered by the period of limitation of ve years laid down by Article 46 of the Statute of the Court of Justice in matters arising from non-contractual liability.
Det fremgår af kendelse af 25. april 2007, sag F-59/06, Kerstens mod Kommissionen, at når oversigten over opslag på Sysper 2 viser, at en sagsøger har åbnet den sagsmappe, der indeholder den akt, som han er blevet meddelt elektronisk, må det lægges til grund, at sagsøgeren har fået et fyldestgørende kendskab til denne akt, hvilket bevirker, at klagefristen begynder at løbe.
According to the order of 25 April 2007 in Case F-59/06 Kerstens v Commission, where the record of consultations of the Sysper 2 system shows that an applicant has opened the le containing the act of which he was notied electronically, the applicant must be considered to have had eective knowledge of the content of that act, which causes the time limit for lodging a complaint against it to begin to run.
Inden for rammerne af denne rapport er det umuligt på udtømmende vis at redegøre for retspraksis i 2007.
In this report it is impossible to give an exhaustive account of the caselaw of the Tribunal for 2007.
Det er derfor kun årets mest markante tilføjelser, der omtales, med hensyn til for det første dels de generelle principper i EF’s tjenestemandsret og dernæst dels fortolkningen af de væsentligste bestemmelser i den nye vedtægt, der behandles i samme rækkefølge, som vedtægten er opbygget.
Mention will therefore be made only of the year’s most signicant new developments, as regards, first, the general principles of Community civil service law and, second, the interpretation of the main new provisions of the Staff Regulations, which will be considered in the order of the headings of those regulations.
De generelle principper i EF’s tjenestemandsret a)
General principles of Community civil service law
I sagen Giraudy mod Kommissionen (dom af 2.5.2007, sag F-23/05) var Personaleretten blevet konfronteret med spørgsmål vedrørende balancen mellem på den ene side sagligheden af en smidig gennemførelse af en undersøgelse foretaget af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (herefter »OLAF«), oentlighedens ret til at modtage oplysninger og på den anden side beskyttelsen af uskyldsformodningen, formodningen om hæderlighed og fagligt omdømme for en tjenestemand, der er blevet foryttet i tjenestens interesse.
In Case F-23/05 Giraudy v Commission (judgment of 2 May 2007), the Tribunal had to deal with questions relating to the reconciliation of the serenity and proper conduct of an investigation of the European Anti-Fraud Oce (‘OLAF’), the right of the public to be informed and the protection of the presumption of innocence, of the integrity and of the professional reputation of an ocial reassigned in the interest of the service.
I det pågældende tilfælde dømte Personaleretten Kommissionen til at betale erstatning for den tort, sagsøgeren havde lidt som følge af, at han var blevet negativt berørt i ære og fagligt omdømme på grund af tilsidesættelser af omsorgspligten begået inden for rammerne af hans foryttelse som følge af en undersøgelse indledt af OLAF.
In this case, the Tribunal ordered the Commission to pay compensation for the non-material harm suered by the applicant, consisting in damage to his honour and professional reputation, because of breaches of the duty to have regard for his welfare in circumstances where he was reassigned following the opening of an investigation by OLAF.
Personaleretten fandt, at Kommissionen ikke havde iagttaget en rimelig balance mellem sagsøgerens og institutionens interesser, idet den ved indledningen af OLAF’s undersøgelse havde foretaget en særlig omfattende oentliggørelse af sagsøgerens foryttelse, da den lod forstå, at han var personligt involveret i de mulige omhandlede uregelmæssigheder, uden at Kommissionen af egen drift oentliggjorde OLAF’s endelige rapport, der frikendte sagsøgeren med hensyn til de beskyldninger, der havde ført til indledning af undersøgelsen.
The Tribunal found that the Commission did not strike a proper balance between the interests of the applicant and those of the institution in giving extensive publicity, on the opening of OLAF’s investigation, to the reassignment of the applicant, thus suggesting that he was personally implicated in the possible irregularities in question, without any publicity being given, by the Commission itself, to the final report by OLAF, which exonerated the applicant as regards the allegations which led to the opening of the investigation.
Den omstændighed, at Kommissionens talsmand havde udtrykt sin og institutionens fulde sympati med sagsøgeren, kunne hverken med hensyn til fremgangsmåde eller virkningsgrad sidestilles med den oentliggørelse, der fandt sted i forbindelse med hans foryttelse ved begyndelsen af undersøgelsen.
The position taken by the Commission’s spokesman, expressing his sympathy and that of the institution for the applicant, was not comparable, either in the manner or impact of its presentation, to the publicity which had been given to the applicant’s reassignment on the opening of the investigation.
Personaleretten fastslog, at Kommissionen ved ikke at have begrænset den skade, sagsøgeren var blevet forvoldt ved iværksættelse af undersøgelsen, til et absolut minimum, havde tilsidesat den omsorgspligt, der påhviler den over for sine tjenestemænd og øvrige ansatte, og dermed havde begået en tjenstlig fejl, der var ansvarspådragende.
The Tribunal held that, by not reducing to the strict minimum the damage done to the applicant by the opening of the investigation, the Commission infringed its duty to have regard for the welfare of its ocials and servants and committed a wrongful act in the performance of its duties which was such as to give rise to its liability.
Administrationens bistandspligt
Duty to provide assistance
I sagerne Vienne m.. mod Parlamentet (dom af 16.1.2007, sag F-115/05) og Frankin m.. mod Kommissionen (dom af 16.1.2007, sag F-3/06) var der nedlagt påstand om annullation af diverse afgørelser truet af Parlamentet og af Kommissionen, hvorved de ansøgninger om bistand, der i medfør af vedtægtens artikel 24 var indgivet af 650 tjenestemænd og midlertidigt ansatte, der før ikrafttrædelsen af den nye belgiske lovgivning allerede i fællesskabsordningen havde fået medregnet de pensionsrettigheder, de havde erhvervet i belgiske pensionskasser, blev afslået, og ansøgte Parlamentet eller Kommissionen om at yde bistand med henblik på at opnå en ny beregning efter reglerne i den nye lov af de pensionsrettigheder, de havde erhvervet i Belgien.
In CasesF-115/05 Vienne and Others v Parliament (judgment of 16 January 2007) and F-3/06 Frankin and Others v Commission (judgment of 16 January 2007), the Tribunal had before it actions for annulment of decisions of the Parliament and the Commission rejecting requests for assistance made under Article 24 of the Staff Regulations by some 650 ocials and members of the temporary sta, who, before the entry into force of the new Belgian legislation, had already arranged for their pension rights acquired with Belgian pension providers to be taken into account in the Community scheme, and asked the Parliament and the Commission for assistance in securing a recalculation under the rules of the new law of their pension rights acquired in Belgium.
I dommen i sagen Vienne m.. mod Parlamentet fastslog Personaleretten, at institutionens bistandspligt ikke er underlagt en betingelse om, at det forinden er fastslået ved en retslig afgørelse, at de handlinger, der ligger til grund for ansøgningen om bistand, er ulovlige.
In its judgment in Vienne and Others v Parliament, the Tribunal made clear that the obligation to provide assistance is not subject to the condition that the acts constituting the reason for the request for assistance should be declared unlawful beforehand by a decision in legal proceedings.
En sådan betingelse ville være i modstrid med selve genstanden for ansøgningen om bistand i de ofte forekommende tilfælde, hvor denne ansøgning netop er indgivet med henblik på med institutionens støtte at tage retslige skridt, således at disse handlinger kendes ulovlige.
Such a condition would run counter to the very purpose of the request for assistance in those cases, which often occur, where the request is made precisely in order to obtain, in judicial proceedings with the support of the institution, a declaration that such acts are unlawful.
Da sagsøgerne ikke var i stand til at fremlægge »et indicium for, at de som følge af en tredjemands handlinger skulle være genstand for forskelsbehandling«, kunne Parlamentet med rette antage, at de ikke havde været genstand for noget indgreb i deres vedtægtsmæssige rettigheder, der berettigede institutionens bistand.
Proceedings that they were victims of discrimination because of the acts of third parties’, the Parliament was entitled to take the view that they had suered no prejudice to their rights under the Staff Regulations such as to warrant the assistance of the institution.
Beskyttelse af den berettigede forventning
Protection of legitimate expectations
I dom af 1. marts 2007, sag F-84/05, Neirinck mod Kommissionen, fandt Personaleretten, at den omstændighed, at den ansvarlige for en tjenestegren havde været i kontakt med en ansøger til en stilling som midlertidigt ansat med henblik på at undersøge muligheden for, at han kunne beklæde stillingen, og den pågældende havde givet udtryk for sin interesse herfor, ikke viser, at der foreligger et løfte om ansættelse.
By its judgment of 1 March 2007 in Case F-84/05 Neirinck v Commission the Tribunal held that the fact that a head of a department had meetings with a candidate for a post as a member of the temporary stato discuss the possibility of employing that person in his team and had expressed a wish to employ that person does not demonstrate the existence of a promise to recruit.
På denne baggrund fandt Personaleretten, at ansøgeren til stillingen ikke kunne påberåbe sig, at administrationen havde skabt en berettiget forventning hos ham med hensyn til hans ansættelse.
Accordingly, the Tribunal held that the candidate for the post could not claim that the administration had created a legitimate expectation in his mind that he would be recruited.
Ansættelse i)
Recruitment
I dom af 28. juni 2007, sag F-21/06, Da Silva mod Kommissionen, annullerede Personaleretten afgørelsen om sagsøgerens indplacering i lønklasse, idet den pågældende blev udnævnt til direktør efter en ansættelsesprocedure i henhold til vedtægtens artikel 29, stk. 2, og indplaceret i den samme lønklasse som før, men på et lavere løntrin.
In its judgment of 28 June 2007 in Case F-21/06 Da Silva v Commission the Tribunal annulled a decision grading the applicant, who had been appointed Director following a recruitment procedure under Article 29(2) of the Staff Regulations and classied in the same grade as he had held previously, but in a lower step.
Når udnævnelsen af en tjenestemand til en højere stilling udgør et avancement i dennes karriere, kan udnævnelsen efter Personalerettens opfattelse ikke, uden at princippet om, at enhver tjenestemand skal have adgang til at gøre karriere inden for sin institution, tilsidesættes, medføre en nedsættelse af den pågældendes lønklasse eller løntrin og følgelig en nedsættelse i vederlag.
According to the Tribunal, since such an appointment constitutes an advance in an ocial’s career, it cannot result in his demotion in grade or step and, consequently, in a decrease in his salary, without there being a breach of the principle that every ocial has the right to reasonable career prospects within his institution.
I dom af 5. juli 2007, sag F-93/06, Dethomas mod Kommissionen, fandt Personaleretten efter at have konstateret, at Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 723/2004 af 22. marts 2004 om ændring af vedtægten for tjenestemænd i De Europæiske Fællesskaber og af ansættelsesvilkårene for de øvrige ansatte i Fællesskaberne (EFT L 124, s. 1) ikke indeholder nogen overgangsbestemmelse, der påvirker anvendeligheden af vedtægtens artikel 32, stk. 3, med virkning fra den 1. maj 2004, at i mangel af sådanne overgangsbestemmelser er denne bestemmelse efter forordningens ikrafttrædelse fortsat fuld anvendelig i forbindelse med indplacering på løntrin af enhver midlertidigt ansat, der udnævnes til tjenestemand i den lønklasse, han havde indtil da.
In its judgment of 5 July 2007 in Case F-93/06 Dethomas v Commission, the Tribunal, having noted that Council Regulation (EC, Euratom) No 723/2004 of 22 March 2004 (OJ 2004 L 124, p. 1) contains no transitional provision aecting the validity of the third paragraph of Article 32 of the Staff Regulations as of 1 May 2004, held that, following the entry into force of those regulations, in the absence of any transitional provision, that article remained fully applicable to the grading in step of any member of the temporary staff who is appointed an ocial in the grade he previously held.
Endvidere skal nævnes dom af 8. november 2007, sag F-125/06, Deaa mod Kommissionen, der illustrerer de tekniske vanskeligheder, der er forbundet med fortolkningen af de nye vedtægtsbestemmelser, med hensyn til afgrænsningen mellem vedtægtens artikel 44,
Also of interest is the judgment of 8 November 2007 in Case F-125/06 Deaa v Commission, which illustrates the technical diculties of interpreting the new provisions of the Staff Regulations as regards the relationship between the second paragraph of Article 44 of the Staff Regulations and Article 7(4) of Annex XIII to those regulations, concerning a ‘management premium’ which is granted where the duties of head of unit, director or directorgeneral are performed.
Udvælgelsesprøve
Competitions
Personaleretten har været forelagt adskillige sager om udvælgelsesprøver. Af disse kan nævnes sagen De Meerleer mod Kommissionen (dom af 14.6.2007, sag F-121/05).
The Tribunal had to rule in a number of cases concerning competitions, including, in particular, Case F-121/05 De Meerleer v Commission (judgment of 14 June 2007).
Personaleretten fastslog i den nævnte dom, at udvælgelseskomitéens beføjelse til at revidere sine afgørelser ikke kan sammenlignes med den kontrol, der udøves af ansættelsesmyndigheden inden for rammerne af klageproceduren, og af Fællesskabets retsinstanser i forbindelse med et søgsmål, og at sagsøgeren følgelig har en særskilt og reel interesse i, at hans anmodning om en fornyet gennemgang behandles af udvælgelseskomitéen, selv om han kunne indgive en klage eller anlægge en sag til prøvelse af komitéens oprindelige afgørelse.
The Tribunal made clear in that judgment that the power of a competition selection board to re-examine its decisions is not comparable to the power of review of the appointing authority in the context of a complaint or of the Community courts in court proceedings, and that, therefore, an applicant has a separate and real interest in having his request for re-examination considered by the selection board, even if he has been able to lodge a complaint and bring an action before the court against that initial decision of the selection board.
Personaleretten undersøgte i samme sag, om ansøgerne faktisk havde haft mulighed for at få kendskab til komitéens oprindelige afgørelse ved hjælp af elektronisk søgning i EPSO’s akter for inden for fristen at kunne indgive en anmodning om fornyet gennemgang af komitéens afgørelse.
Also in that judgment, the Tribunal considered whether the candidates were able to have eective knowledge of the initial decision of the selection board through the system for consultation of their electronic EPSO le, so as to be able to submit a request for re-examination of the decision of the selection board within the period prescribed.
I dom af 13. december 2007, sag F-95/05, N mod Kommissionen, fastslog Personaleretten, at ansøgere til ansættelse i et tredjeland ikke kunne berøves overholdelsen af proceduren for lægeundersøgelse som fastsat i vedtægtens artikel 33.
In its judgment of 13 December 2007 in Case F-95/05 N v Commission, the Tribunal made clear that candidates for recruitment in a non-member country cannot be deprived of the proper procedure for a medical examination as laid down in Article 33 of the St a Regulations.
I dom af 13. december 2007 i de forenede sager F-51/05 og F-18/06, Duyster mod Kommissionen, vedrørende denitionen af betingelserne for forældreorlov støttede Personaleretten sig til Rådets direktiv 96/34/EF af 3. juni 1996 om den rammeaftale vedrørende forældreorlov, der er indgået af UNICE, CEEP og EFS (EFT L 145, s. 4), ved fortolkningen af vedtægtens artikel 42a.
In its judgment of 13 December 2007 in Joined Cases F-51/05 and F-18/06 Duyster v Commission, concerning the establishment of the conditions for parental leave, the Tribunal referred to Council Directive 96/34/EC of 3 June 1996 on the framework agreement on parental leave concluded by UNICE, CEEP and the ETUC (OJ 1996 L 145, p.
Personaleretten fastslog med støtte i Domstolens praksis, at ansættelsesmyndighedens skønsbeføjelser er begrænsede i forbindelse med afgørelse af en anmodning om annullation eller afbrydelse af en forældreorlov, når den, der har forældreorlov, i sin anmodning om afbrydelse af orloven anfører, at begivenheder, der indtraf, før orloven blev bevilget, utvivlsomt gør det umuligt for ham at tage sig af barnet under de oprindeligt forudsatte omstændigheder.
4) in order to interpret Article 42a of the Staff Regulations. On the basis of the caselaw of the Court, the Tribunal made clear that, where the appointing authority makes a decision on a request for annulment or interruption of parental leave, its discretion is reduced where the person granted parental leave establishes that events occurring after the grant of leave incontestably make it impossible for him to care for the child under the conditions originally foreseen.
Det forholder sig navnlig således, når tjenestemanden lider af en sygdom, hvis alvorlige karakter eller symptomer placerer ham i en sådan umulig situation.
This may be the case, in particular, where the ocial suers from a disease the gravity or characteristics of which prevent such care.
Da disse betingelser ikke var opfyldt i den pågældende sag, blev Kommissionen frifundet.
In this case, as those conditions were not established, the action was dismissed.
Bedømmelse – forfremmelse
Reports — Promotion
Der har også i år været mangfoldige sager om bedømmelser og forfremmelser.
This year again the litigation concerning the reporting procedure and promotion was fairly plentiful.
I dom af 22. november 2007, sag F-67/05, Michail mod Kommissionen, konkluderede Personaleretten efter at have fremhævet, at sagsøgeren, selv om han var i aktiv tjeneste
In its judgment of 22 November 2007 in Case F-67/05 Michail v Commission, the Tribunal, having observed that the applicant, although in active employment within the meaning of Article 36 of the Staff Regulations, was not given, during the reference period, any task which could be the subject of an appraisal, held that the Commission was wrong to
Arbejdet som omhandlet i vedtægtens artikel 36, i referenceperioden ikke var blevet tillagt nogen funktion, der kunne danne grundlag for en bedømmelse, at Kommissionen med urette havde tildelt ham et forfremmelsespoint, og annullerede af denne grund den pågældendes karriereudviklingsrapport.
Proceedings have given him a merit mark and, on that ground, annulled the career development report of the person concerned.
I dom af 13. december 2007, sag F-42/06, Sundholm mod Kommissionen, annullerede Personaleretten en tjenestemands karriereudviklingsrapport med den begrundelse, at Kommissionen ikke i den periode, rapporten dækkede, havde meddelt den pågældende formål og bedømmelseskriterier og ved den efterfølgende vurdering af hendes fortjenester havde undladt at tage denne omstændighed i betragtning.
In its judgment of 13 December 2007 in Case F-42/06 Sundholm v Commission, the Tribunal annulled the career development report of an ocial on the ground that the Commission did not, in the period covered by the report, allocate to the person concerned any objectives or criteria for appraisal and failed, when assessing his merits, to take that fact into consideration.
I domme af 22. november 2007, sag F-109/06, Dittert mod Kommissionen, og sag F-110/06, Carpi Badia mod Kommissionen, annullerede Personaleretten afvisningen af at forfremme sagsøgerne, idet forfremmelsesproceduren var behæftet med en væsentlig proceduremangel.
In its judgments of 22 November 2007 in Case F-109/06 Dittert v Commission and in Case F-110/06 Carpi Badia v Commission, the Tribunal annulled the refusal to promote the applicants as the promotion procedure was vitiated by a procedural defect.
Sagsøgernes navne var nemlig som følge af en teknisk fejl ikke blevet medtaget på den liste, generaldirektøren havde benyttet til fordeling af generaldirektoratets prioritetspoints, således at de ikke var blevet tildelt nogen points.
Because of a computer problem, the applicants’ names had been omitted from the list which the directorgeneral used for the award of priority points in the directorate-general, with the result that no points were awarded to them.
I dom af 16. januar 2007, sag F-119/05, Gesner mod KHIM, annullerede Personaleretten ansættelsesmyndighedens afslag på en midlertidig ansats anmodning om nedsættelse af et invaliditetsudvalg med henblik på at få tilkendt invalidepension med den begrundelse, at ansættelsesmyndigheden med urette havde støttet afslaget på vedtægtens artikel 59, stk. 4, da den var af den opfattelse, at sagsøgerens sygeorlov ikke havde oversteget 12 måneder inden for en periode på tre år.
In its judgment of 16 January 2007 in Case F-119/05 Gesner v OHIM, the Tribunal annulled the rejection by the authority empowered to conclude contracts of a request by a member of the temporary staff for the appointment of an Invalidity Committee in order to be covered by the provisions on the risk of invalidity, on the ground that the authority was wrong to argue that the applicant’s sick leave did not total at least 12 months over a threeyear period as required by Article 59(4) of the Staff Regulations.