natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Grænsen for, hvad der er strengt nødvendigt for at nå de tilstræbte formål, skal fastsættes inden for rammerne af en undersøgelse af foranstaltningens proportionalitet.
It is therefore justified to conclude that the State aid complained of by the applicant amounting to a maximum of DEM 1 000 000 000, if its existence were to be established, should be considered to have been received by RAG during 1998.
Spørgsmålet om sanktionens rimelighed skal navnlig afgøres på grundlag af objektive og saglige kriterier.
In any event, there is nothing in the file indicating that that sum would be imputable, wholly or partly, to a year before or after 1998.
Målsætningen bag direktiv 83/182 om at fremme retten til fri bevægelighed indebærer, at der påhviler medlemsstaterne en pligt til at tage hensyn til de pågældendes gode tro og manglende forsæt til skatte­ og afgiftsunddragelse (f.eks. manglende kendskab), når de vil pålægge administrative sanktioner i tilfælde, der er omfattet af direktivet.«
So far as concerns the fact that the contested decisions — and, the applicant suspects, the amended plan — do not mention the merger and do not describe the German coal industry as it is following the merger, it is to be noted that the merger forms part of the Kohlekompromiß of
Forenede sager Τ-12/99 og T63/99 UK Coal plc / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber KS
The pleas alleging breach of the obligation to state reasons with regard to the merger in the German coal industry
»EKSF-traktaten — beslutning nr. 3632/93/EKSF — driftsstøtte og støtte til aktivitetsindskrænkning — en allerede udbetalt støtte tilladt efterfølgende —gradvis nedsættelse af støtten — minearbejdertillæg (Bergmannsprämie) — ændring af en plan om modernisering, rationalisering og omstrukturering — hensyntagen til en virfaomhedskoncentration — begrundelse« (Anden Udvidede Afdeling)
It is settled case-law that an absence of reasons or inadequacy of the reasons stated goes to an issue of infringement of essential procedural requirements and, involving a matter of public policy, must be raised by the Community judicature of its own motion.
Sagsøgeren er et privatejet kulmineselskab med hjemsted i Det Forenede Kongerige, som i det væsentlige har fortsat British Coal's minedrift.
1997 upon which the amended plan, approved by the decision relating to 1998, is founded.
Da udviklingen af nye energikilder og en stigende import af kul fra lande uden for EF bevirkede, at efterspørgslen i Det Forenede Kongerige — sagsøgerens »traditionelle« marked — havde været stærkt faldende fra 1990, søgte sagsøgeren navnlig i Tyskland et marked for en del af sin overskudsproduktion.
That decision describes fully, in Part II of its preamble, the Kohlekompromiß and the measures for modernisation, restructuring, rationalisation and closure envisaged for the period from 1998 to 2002.
»kulkompromiset«), der blev indgået den 13. marts 1997 mellem ovennævnte tre selskaber, den tyske forbundsregering, delstaterne Nordrhein­Westfalen og Saarland samt Industriegewerkschaft Bergbau und Energie (industriforbundet inden for minedrift og energi).
The mere fact that that description — and the analysis of the planned measures in Part III of the preamble — refer to the various mines of RAG, Saarbergwerke and Preussag Anthrazit, and not to the entity resulting from the merger, cannot be characterised as a manifest error of assessment.
Kulkompromiset, der omfatter den nævnte fusion samt et løfte om ydelse af statsstøtte, har til formål at tilvejebringe en socialt acceptabel tilpasning af den tyske kulindustri til et konkurrencepræget marked med 2005 som tidshorisont.
Nothing in the ECSC Treaty or the Code precluded the Commission, in the particular circumstances of the case, from setting out a description and undertaking an analysis 'mine by mine'.
I medfør af EKSF­traktatens artikel 67, stk. 1, blev fusionen og de ledsagende betingelser meddelt Kommissionen af den tyske regering den 9. marts 1998.
It should be remembered that the contested decisions set out sufficiently the reasons for which the aid actually notified by Germany for the years 1998 and 1999 was authorised.
Ved meddelelsen forklarede den tyske regering, at salget af Saarbergwerke til RAG til den symbolske pris af 1 DEM fandt sted i forbindelse med den politik, der tog sigte på privatisering af den tyske kulindustri.
Furthermore, the applicant has not succeeded in demonstrating before the Court that the argument that synergies such as those at issue here are in fact achieved only in the medium term, that is to say following the internal restructuring decided on within the new merged entity, is manifestly incorrect.
Ved skrivelse af 13. november 1997 meddelte Ruhrkohle AG, nu RAG Aktiengesellschaft (herefter »RAG«) Kommissionen, at selskabet påtænkte at erhverve hele aktiekapitalen såvel i Saarbergwerke AG, der tilhørte den tyske forbundsregering og delstaten Saarland, som i Preussag Anthrazit GmbH, der tilhørte Preussag AG.
On the other hand, the contested decisions are silent on the merger, in particular the aid allegedly linked to it. It is clear that that silence should be declared unlawful for failure to state reasons if the contested decisions authorised that aid without providing reasons in that regard.
Anmeldelsen blev fulgt op af skrivelser af henholdsvis 27. november 1997, 15. december 1997 og 23. januar 1998.
However, that is not the case.
Transaktionen skulle føre til en fusion af de sidste tre tyske kulproducenter (herefter »fusionen«) og udgøre en virksomhedskoncentration som omhandlet i EKSF­traktatens artikel 66, stk. 1.
As is clear from the text of the decisions, they contain approval only for the aid formally notified by Germany.
Ved skrivelse af 16. marts 1998 fremlagde sagsøgeren for Kommissionen sine bemærkninger vedrørende den påtænkte fusion, og bemærkningerne blev udviklet i en klage af 1. maj 1998.
The Commission could therefore, without manifestly erring in its assessment, reserve for subsequent scrutiny the question of any synergies achieved by the merger.
Ved skrivelse af 5. maj 1998 indgav sagsøgeren en formel klage til Kommissionen vedrørende
Orders the applicant to bear its own costs and those incurred by the Commission the intervener RAG Aktiengesellschaft;
Fusionen var et led i en aftale, det såkaldte »Kohlekompromiss« (herefter
Orders the Federal Republic of Germany to bear its own costs.'
Ved stævninger indleveret til Rettens Justitskontor den 18. januar og 3. marts 1999 har sagsøgeren endelig anlagt nærværende sager.
British Sugar pic, Napier Brown & Co. Ltd ν Commission of the European Communities Competition 12 July 2001
Med hensyn til den ovennævnte fusion har det under behandlingen af sagen vist sig, at Kommissionen ved skrivelse af 4. februar 2000 har indledt en formel procedure med henblik på fra den tyske regering at indhente oplysninger vedrørende eventuelle støtteaspekter ved nævnte fusion.
Background to the dispute copied to the Commission, the latter initiated a proceeding against British Sugar, Tate & Lyle, Napier Brown, James Budgett Sugars and a number of sugar producers in continental Europe, sending them a statement of objections on 12 June 1992, alleging infringement of Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) and Article 86 of the Treaty. Between 1984 and 1986, British Sugar carried on a price war which led to abnormally low prices on the industrial and retail sugar markets.
Kommissionen konkluderer, at det vil kunne antages, at privatiseringen af Saarbergwerke indebar en uanmeldt støtte af et beløb på 1 mia. DEM til fordel for RAG. Følgelig opfordrer den Forbundsrepublikken Tyskland til at fremlægge en række dokumenter samt de øvrige medlemsstater og interesserede parter til at fremsætte bemærkninger vedrørende dette spørgsmål.
In 1986, Napier Brown, which is a sugar merchant, renewed the complaint which it had originally lodged with the Commission in 1980, complaining that British Sugar had abused its dominant position, contrary to Article 86 of the EC Treaty (now Article 82 EC).
Kommissionen godkendte fusionen ved beslutning af 29. juli 1998 (sag IV/EKSF.1252 ­RAG/Saarbergwerke/Preussag Anthrazit). I beslutningens punkt 54, som har overskriften »Statsstøtte«, udtales, at denne beslutning kun vedrører anvendelsen af EKSF­traktatens artikel 66 og på ingen måde foregriber en beslutning fra Kommissionen vedrørende anvendelsen af andre bestemmelser i EF­traktaten, EKSF­traktaten eller i den tilsvarende afledte ret, navnlig anvendelsen af bestemmelserne vedrørende statsstøtte.
On 18 August 1995, the Commission sent British Sugar, Tate & Lyle, James Budgett Sugars and Napier Brown a second statement of objections, which was more limited in content than that of 12 June 1992 in that it referred only to infringement of Article 85(1) of the Treaty. On 8 July 1986, the Commission sent a statement of objections to British Sugar accompanied by provisional measures aimed at putting an end to the infringement of Article 86 of the Treaty.
Efter denne beslutning henvendte sagsøgeren sig på ny til Kommissionen ved skrivelse af 9. september 1998 for at meddele denne institution sine bekymringer navnlig vedrørende de formentlige statsstøtteaspekter ved den nævnte fusion.
On 5 August 1986, British Sugar offered the Commission undertakings as to its future conduct ('the undertakings'), which the Commission accepted by letter of 7 August 1986.
Realitetspåkendelse af en sag anlagt efter EKSF­traktatens artikel 33, stk. 2, af en kulvirksomhed i Fællesskabet — hvorunder det gøres gældende, at denne traktats artikel 4, litra c), er tilsidesat, og som er rettet mod en Kommissionsbeslutning, der godkender statsstøtte til fordel for en anden kulvirksomhed i Fællesskabet — kan ikke afhænge af et bevis for, at de pågældende virksomheder aktuelt eller potentielt konkurrerer med hinanden. Under hensyn til de nævnte særegenheder ved EKSF­ordningen er det tilstrækkeligt at bevise, at der foreligger en række forhold, som gør det muligt at konkludere, at muligheden for konkurrence mellem virksomhederne ikke er urealistisk.
On 14 October 1998, the Commission adopted Decision 1999/210/EC of 14 October 1998 relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (Case IV/F-3/33.708 - British Sugar pic, Case IV/F-3/33.709 - Tate & Lyle pic, Case IV/F-3/33.710 Napier Brown & Company Ltd, Case IV/F-3/33.711 - James Budgett Sugars Ltd) (hereinafter 'the contested decision'). In that decision, addressed to British Sugar, Tate & Lyle, James Budgett Sugars and Napier Brown, the Commission held that the latter had infringed Article 85(1) of the Treaty and, by Article 3 of the decision, imposed, inter alia, fines of 39.6 million ecus on British Sugar and 7 million ecus on Tate & Lyle for infringement of Article 85(1) on the industrial and retail sugar markets and a fine of 1.8 million ecus on Napier Brown for infringement of Article 85(1) on the industrial sugar market. Up to and including 9 May 1990, Tate & Lyle and British Sugar met on eight occasions to discuss retail sugar prices. British Sugar gave its price tables to Tate & Lyle on three occasions, once five days before and once two days before their official release into circulation. Procedure
Kommissionen har imidlertid anerkendt, at der foreligger en vis konkurrence mellem de tyske og britiske kulvirksomheder indbyrdes.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 18 December 1998,
Ved kendelse af 25. juli 2000 i sag T­64/99, RJB Mining mod Kommissionen, besluttede Retten, at det var ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
On 4 May 1992, following two letters from Tate & Lyle to the United Kingdom Office of Fair Trading, dated 16 July and 29 August 1990 and 43
Endelig står det fast, at sagsøgeren i denne sag den 5. maj 1998 forelagde Kommissionen en klage, i hvilken der protesteredes mod forskellige former for statsstøtte til fordel for den tyske kulindustri for årene 1997, »1998 og videre frem«, dvs. for en periode omfattet af de anfægtede beslutninger, herunder navnlig den støtte, der angiveligt forelå i forbindelse med fusionen.
agreement or concerted practice and an error in the definition of the anticompetitive purpose of the facts complained of.
Sagsøgeren har således spillet en aktiv rolle under den administrative procedure for Kommissionen med hensyn til de anfægtede beslutninger.
Second, they consider that the Commission has failed to prove an anticompetitive effect following those facts.
Men i ingen af disse lægges de klagepunkter til grund, sagsøgeren havde formuleret i klagen.
Third, the applicant in Case T204/98 maintains that the Commission made an obvious error of law in analysing the condition concerning the effect of the conduct of the participants in the disputed meetings on trade between Member States.
Ingen regel i kodeksen forbyder Kommissionen at undersøge foreneligheden af en støtteplan med det fælles marked alene på grund af, at medlemsstaten, der har givet meddelelse om planen, allerede har udbetalt støtten uden at afvente Kommissionens forudgående tilladelse.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 23 December 1998, Napier Brown brought the action registered under case number T-207/98.
Det følger af de ovenstående betragtninger, at de anfægtede beslutninger angår sagsøgeren i den forstand, der forudsættes i EKSF-traktatens artikel 33, stk. 2.
In Case T-202/98, the applicant claims that the Court should annul Article 3 of the contested decision in so far as it concerns the applicant.
Formalitetsspørgsmål i forbindelse med de påstande, som angiveligt er fremsat vedrørende godkendelsen af den ændrede plan
In Case T-204/98, the applicant claims that the Court should:
Det må følgelig anerkendes, at Kommissionen i sagen havde beføjelse til efterfølgende at godkende den støtte, der allerede var udbetalt, inden der var givet tilladelse til den.
— annul the contested decision in its entirety, or, in the alternative, in part;
Anbringendet om Kommissionens manglende kompetence til i beslutningen vedrørende 1998 at godkende den allerede ydede støtte
— annul the fine imposed upon it by the decision or reduce the amount;
Anbringenderne vedrørende Kommissionens fejlagtige anvendelse af kriteriet om den støttemodtagende virksomheds økonomiske levedygtighed og om en tilsidesættelse af begrundelsespligten på dette punkt
In support of their alternative claim for annulment in relation to the amount of the fine imposed upon them, British Sugar and Napier Brown raise several pleas in law.
Sagsøgeren har henvist til, at den støtte, Kommissionen godkendte den 2. december 1998, allerede var blevet ydet til de støttemodtagende virksomheder før godkendelsen, og det gøres herved gældende, at kodeksen ikke tillader tilbagevirkende godkendelse af allerede ydet støtte.
The applicant in Case T204/98 adds that the Commission committed an infringement of essential procedural requirements by failing to consider the whole of the arguments of the participants in the disputed meetings, particularly, as regards its differential treatment in relation to Tate & Lyle, the unintentional nature of the infringement, the lack of any further need for deterrence, and its cooperation with the Commission during the procedure. Finally, the two applicants maintain that the Commission's delay in adopting the contested decision caused an increase in the level of their fines. The defendant contends that the Court should dismiss the application.
Ordningen for godkendelse af støtte til Fællesskabets kulindustri er et system, der kræver forudgående godkendelse.
The applicant in Case T-202/98 challenges only the part of the decision concerning the calculation of the fine.
Følgelig havde Kommissionen ikke beføjelse til at udstede den anfægtede beslutning.
In its first plea, it argues that the contested decision misapplies the Commission Notice on the non-imposition or reduction of fines in cartel cases (hereinafter 'the notice on cooperation') and, in its second plea, it argues that the decision gives an insufficient statement of reasons on that point.
I den henseende skal Retten påpege, at et lignende anbringende, fremsat i relation til Kommissionens godkendelse af støtte til fordel
The pleas in law submitted in support of the principal claim for annulment of the contested decision in Cases T204/98 and T-207/98
I den henseende skal Retten påpege, at tilsvarende anbringender, der blev fremsat i relation til støtte godkendt af Kommissionen til fordel for den tyske kulindustri for 1997, allerede blev forkastet ved mellemdommen (præmis 97116) og ved kendelsen af 25. juli 2000 (præmis 45).
The applicants in Cases T204/98 and T-207/98 base their principal claim for annulment of the contested decision on three pleas in law.
Af de grunde, der er anført i dommen og kendelsen, må den tilsvarende argumentation her i sagen også være at afvise.
First, they maintain that the Commission made obvious errors of fact and law in holding that the practices complained of constituted an agreement or concerted practice, and, in particular, an error in the determination of what constitutes an
Anbringenderne om Kommissionens fejlagtige anvendelse af kriteriet om reduktion af produktionsomkostningerne i beslutningen vedrørende 1999 og en tilsidesættelse af begrundelsespligten på dette punkt
The first plea, alleging errors of fact and law in the determination of what constitutes an agreement or concerted practice
Faktisk er reduktionen af produktionsomkostningerne en betingelse for at opnå støtte, ikke støttens formål.
Moreover, the fact that only one of the participants at the meetings in question reveals its intentions is not sufficient to exclude the possibility of an agreement or concerted practice.
Når sagsøgeren endelig gør gældende, at der ikke er indtrådt en »betydelig« reduktion af produktionsomkostningerne, må dette klagepunkt, der hviler på mellemdommen og for første gang blev fremsat i replikken, afvises fra påkendelse i medfør af procesreglementets artikel 48, stk. 2.
British Sugar and Napier Brown claim that the contested decision is the consequence of an incorrect analysis by the Commission concerning both the structure of the market and the facts which took place between 1986 and 1990.
Det udtales, at sagsøgeren ved i replikken at antage, at Kommissionen har tilsidesat kriteriet med reducerede produktionsomkostninger i beslutningen vedrørende 1999, gentager, hvad man fremførte i sag T-110/98, hvorved man for første gang i procesdokumentet af 1. marts 2000 fremlagde klagepunkter, der ikke var blevet påberåbt, hverken direkte eller forudsætningsvis i stævningen.
In the present case, it is undisputed that there were direct contacts between the three applicants, whereby British Sugar informed its competitors, Tate & Lyle and Napier Brown, of the conduct which it intended to adopt on the sugar market in Great Britain. It should be noted that Napier Brown took part in meetings which had an anticompetitive purpose and that, at the very least, it gave the impression that its participation took place in the same spirit as that of its competitors.
Således skal de nævnte klagepunkter, der må bedømmes som en udvikling af punkt 4.2.14 i stævningen i sag T63/99 og er fremlagt i replikken, bedømmes som nye anbringender efter betydningen i procesreglementets artikel 48, stk. 2, første afsnit, af de grunde, som allerede er angivet i præmis 23-40 i kendelsen af 25. juli 2000, der er afsagt i sag T-110/98.
It should be noted at the outset that British Sugar does not deny having taken part, between 1986 and 1990, in bilateral meetings with Tate & Lyle and multilateral meetings with the Merchants. Napier Brown also acknowledges its participation in the multilateral meetings. British Sugar and Napier Brown also recognise that those meetings gave rise to a notification of prices from British Sugar to the other participants, even though they dispute the Commission's interpretation of that notification. In those circumstances, it is for Napier Brown to adduce evidence to show that its participation in the meetings was without any anticompetitive intention by demonstrating that it had indicated to its competitors that it was participating in those meetings in a spirit which was different from theirs.
Følgelig kan det ikke antages, at de anfægtede beslutninger er utilstrækkeligt begrundet i den henseende.
The question to be examined therefore is only whether such meetings had an anticompetitive purpose.
Anbringenderne om Kommissionens manglende bedømmelse vedrørende gradvis nedsættelse af støtten og om tilsidesættelse af begrundelsespligten på dette punkt
The second plea in law, alleging that the disputed meetings had no anticompetitive effect
Hvad angår anbringendet om en tilsidesættelse af begrundelsespligten skal der også henvises til kendelsen af 25. juli 2000, hvis ræsonnement i præmis 44-91 også er dækkende i denne sag.
Once the anticompetitive nature of the purpose of the meetings has been established, it is no longer necessary to verify whether the agreement also had any effects on the market.
Det må fastslås, at da driftsstøtten skal dække forskellen mellem produktionsomkostningerne og salgspriserne på verdensmarkedet, afhænger betydningen af denne forskel - som altså afgør støttens størrelse - ikke alene af omfanget af reduktionen af produktionsomkostningerne, men også af priserne på verdensmarkedet.
As the Commission has pointed out, British Sugar first submitted a draft set of undertakings to it in August 1986, whereas the first meeting with Tate & Lyle dated from 20 June 1986. Even if one accepts the fact that British Sugar foresaw the consequences of the investigation carried out by the Commission in its regard and that it was aware of the application for interim measures submitted by Napier Brown, British Sugar has still not been able to explain why, in submitting the draft set of undertakings to the Commission, it did not mention that it had decided to meet with its competitors in order to bring an end to the infringement previously complained of. The third plea in law, alleging erroneous assessment of the impact of the disputed meetings on trade between Member States
Anbringenderne om en forkert kvalifikation af tillægsordningen som en form for driftsstøtte samt om tilsidesættelse af begrundelsespligten på dette punkt
Furthermore, if the meetings were due only to the requirement to put the undertakings into effect, British Sugar's competitors would still have been able to compete with the latter by fixing their prices at a lower level than British Sugar, which was never done.
Men eftersom hverken fællesskabsinstitutionerne eller medlemsstaterne eller de pågældende virksomheder har nogen indflydelse af betydning på sidstnævnte faktor, kan Kommissionen ikke bebrejdes at have lagt afgørende vægt, udtrykt i nedtrapning af støtten i kulsektoren, på faldet i produktionsomkostningerne, da enhvert sådant fald i disse bevirker, at omfanget af støtten nødvendigvis bliver mindre end i det tilfælde, hvor faldet ikke havde fundet sted, og dette ganske uafhængigt af prisudviklingen på verdensmarkedet.
In the present case, it is undisputed that the sugar market in Great Britain is susceptible to imports, notwithstanding that Community regulation of the sugar market and transport costs contribute to making them more difficult.
Tillægsmekanismen udgør ikke en omgåelse af reglerne for driftsstøtte, som er indført ved kodeksen.
The Commission was therefore right to take the view that the purpose of those meetings was to restrict competition by the coordination of pricing policies.
Følgelig finder Kommissionen ikke at have begået en åbenbar skønsfejl ved at antage, at den pågældende mekanisme i realiteten svarer til driftsstøtte.
Moreover, it is apparent from the contested decision and all the evidence before the Court that one of the major preoccupations of British Sugar and Tate & Lyle was to limit imports to a level which would not threaten their ability to sell their production in the national market. 45
Anbringendet om tilsidesættelse af Kommissionens pligter i relation til de ændringer, som blev føjet til den oprindelige plan
which should have led the Commission to classify the agreement as very serious.