natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg lægger derfor til grund for den efterfølgende argumentation, at rammeaftalens § 5,
The following remarks are therefore
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 based on the premiss that Clause 5(1) of the Framework Agreement is not directly applicable, as explained above.
Såfremt det ikke er muligt at anvende bestemmelsen direkte, er rammeaftalens § 5, stk. 1, som sådan ikke til hinder for, at de omtvistede tidsbegrænsede ansættelsesforhold fornys for en periode på op til otte år.
If the direct application of that provision is ruled out, Clause 5(1) of the Framework Agreement in itself cannot preclude the renewal for up to eight years of the employment relationships concerned.
Rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse har imidlertid udelukkende til formål at skabe nogle rammer, der skal forhindre misbrug hidrørende fra flere på hinanden følgende ansættelseskontrakter eller -forhold [jf. rammeaftalens § 1, litra b), og § 5, stk. 1].
However, the framework agreement on fixedterm work is intended merely to establish a framework to prevent abuse arising from the use of successive fixedterm employment contracts or relationships (see Clause 1(b) and Clause 5(1) of the Framework Agreement).
Denne konstatering modsiges ikke af hensynet til forbuddet mod at modarbejde et direktivs formål, hvilket hensyn både den forelæggende ret og IMPACT har anført.
No other conclusion can be drawn if the prohibition on frustrating the objective of a directive, referred to both by the referring court and by IMPACT, is taken into account.
Det irske udenrigsministerium kunne i sin egenskab af offentlig arbejdsgiver ikke tilsidesætte formålet om at skabe egnede rammebetingelser alene derved, at det endnu en gang fornyede enkelte tidsbegrænsede ansættelsesforhold kort før ikrafttrædelsen af den nationale gennemførelseslov, heller ikke selv om der er tale om forholdsvis lange tidsbegrænsede perioder.
The Irish Department of Foreign Affairs, in its capacity as a public employer, cannot have infringed that objective of establishing appropriate general requirements simply by renewing individual fixedterm employment relationships — for another, albeit relatively extended, fixed term — shortly before the national transposing legislation entered into force.
Alle offentlige myndigheder er ganske vist forpligtede til at bidrage til virkeliggørelsen af et direktivs formål.
Admittedly, all national authorities are obliged to help to achieve the result prescribed by a directive.
Denne forpligtelse følger af artikel 10 EF og artikel 249, stk. 3, EF, sammenholdt med direktivet selv 77.
That obligation stems from Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC in conjunction with the directive itself.
Allerede mens gennemførelsesfristen for et direktiv løber, skal medlemsstaterne derfor afholde sig fra at træffe foranstaltninger, der kan bringe virkeliggørelsen af det i direktivet foreskrevne resultat i alvorlig
77Even during the period prescribed for transposing a direct- ive, the Member States are therefore obliged to refrain from anything that could be liable seriously to compromise the attainment of the result prescribed by it, 78 and all the more so once the period prescribed for transposition has expired, at which point all public
76 — Punkt 105-119 i nærværende forslag til afgørelse.
76 — Points 105 to 119 of this Opinion.77 — See Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 117.
Ramme- om tidsbegrænset ansættelse udelukker ikke en medlemsstat, der handler i sin egenskab af arbejdsgiver, fra at forny enkelte tidsbegrænsede ansættelseskontrakter med forholdsvis lange perioder med tidsbegrænset ansættelse i tiden mellem udløbet af fristen for gennemførelse af direktiv 1999/70 og den faktiske gennemførelse af direktivet i national ret.
5(1) of the framework agreement on fixedterm work, do not preclude a Member State, in its capacity as employer, from renewing individual fixedterm employment contracts for relatively extended fixed terms in the period between the deadline for transposing Directive 1999/70 and the date of its actual transposition into domestic law.
aftalens § 5, stk. 1, har imidlertid ikke til formål at skabe et individuelt forbud mod misbrug uafhængigt af de i litra a)-c) nævnte foranstaltninger.
of abuse in individual cases also. 79 However, Clause 5(1) of the Framework Agreement is not aimed at establishing an individual prohibition of abuse, independently of the measures envisaged in Clause 5(1)(a) to (c).
Følgelig kan et sådant forbud mod misbrug i enkelte tilfælde heller ikke udledes af rammeaftalen under påberåbelse af forbuddet mod at modarbejde et direktivs formål eller de nationale myndigheders samarbejdspligt (artikel 10 EF, sammenholdt med artikel 249, stk. 3, EF).
Accordingly, such a prohibition of abuse in individual cases cannot be inferred from the Framework Agreement by reference to the prohibition on frustrating the object- ive of a directive or the domestic authorities’ obligation to cooperate (Article 10 EC in conjunction with the third paragraph of Article 249 EC) either.
D — Vedrørende det fjerde spørgsmål: fortolkning af nationale bestemmelser i overensstemmelse med fællesskabsretten
D — Question 4: Interpretation of national legislation in conformity with directives
Hvis man forud for en fyldestgørende gennemførelse af direktiv 1999/70 i national ret i hvert enkelt tilfælde ville efterprøve fornyelsen af eksisterende tidsbegrænsede ansættelsesforhold inden for den offentlige sektor med henblik på at fastslå et eventuelt misbrug, ville der rent faktisk være tale om en direkte anvendelse af rammeaftalens § 5, stk. 1, selv om betingelserne herfor — som påvist 80 — ikke er opfyldt.
If, in the period before Direct- ive 1999/70 was properly transposed into national law, each individual renewal of an existing fixedterm employment relationship in the public sector had to be examined as to whether it amounted to abuse, that would effectively result in the direct application of Clause 5(1) of the Framework Agreement, the requirements for which — as shown above 80 — have not, however, been fulfilled.
Med det fjerde spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt svar på, hvorvidt en national ret som følge af sin forpligtelse til at fortolke national ret i overensstemmelse med fællesskabsretten er forpligtet til at fortolke en for sent vedtaget national gennemførelseslovgivning til et direktiv på en sådan måde, at den har tilbagevirkende kraft til den dato, hvor direktivet skulle have været gennemført.
By its fourth question, the referring court asks, in essence, whether a national court is required, on the basis of its obligation to interpret domestic law in conformity with directives, to interpret national legislation transposing a directive (where such legislation has been brought into force out of time) as having retroactive effect to the date by which that directive should have been transposed.
Artikel 10 EF og artikel 249, stk. 3, EF, sammenholdt med § 5, stk. 1, i rammeaftalen
Article 10 EC and the third paragraph of Article 249 EC, in conjunction with Clause
79 — I Adenelerdommen, nævnt ovenfor i fodnote 3, præmis 65, 68, 82, 92 og 101, har Domstolen understreget, at medlemsstaterne på effektiv vis skal bidrage til virkeliggørelsen af det fællesskabsretligt fastsatte resultat samt forhindre misbrug af flere på hinanden følgende tidsbegrænsede ansættelsesforhold.
79 — In Adeneler (cited in footnote 3), paragraphs 65, 68, 82, 92 and 101, the Court emphasises that the Member States are required to guarantee the result imposed by Community law and to prevent in an effective manner the misuse of successive fixedterm employment relationships.
Dette spørgsmål er kun stillet for det tilfælde, at det første eller det andet spørgsmål besvares benægtende.
That question is referred only in the event that Questions 1 or 2 are to be answered in the negative.
Det fremgår desuden af forelæggelseskendelsens præmisser, at det for den forelæggende ret alene drejer sig om, hvorvidt section 6 i 2003loven, der gennemfører princippet om forbud mod forskelsbehandling af tidsbegrænset ansatte i irsk ret, eventuelt finder anvendelse med tilbagevirkende kraft.
Further, it is apparent from the reasoning in the order for reference that the referring court is concerned solely with any retroactive effect of section 6 of the 2003 Act, which transposes the principle of nondiscrimination against fixedterm workers into Irish law.
80 — Jf. punkt 105-119 i nærværende forslag til afgørelse.
80 — See points 105 to 119 of this Opinion.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06 et resultat, der er i overensstemmelse med det mål, der tilsigtes med direktivet 83.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 consistent with the objective pursued by it.
Med henblik herpå påhviler det de nationale retsinstanser at udnytte det skøn, de råder over i henhold til national ret, fuld ud 84.
83To do so they must use in full the discretion that is given to them under national law. 84
Eftersom jeg foreslår Domstolen at besvare ikke blot det første spørgsmål, men også det andet spørgsmål bekræftende, under alle omstændigheder for så vidt de vedrører princippet om forbud mod forskelsbehandling [spørgsmål 2, litra a)] 81, er det ufornødent at besvare det fjerde spørgsmål.
As I am proposing that not only Question 1 but also Question 2 should be answered in the affirmative, at least in so far as they concern the principle of nondiscrimination (Question 2(a)), 81Question 4 does not have to be considered.
I overensstemmelse hermed er nedenstående argumentation udelukkende af subsidiær karakter.
Accordingly, the following remarks are made merely for the sake of completeness.
Forpligtelsen til fortolkning i overensstemmelse med direktiver begrænses imidlertid af generelle retsprincipper, især retssikkerhedsprincippet og forbuddet mod tilbagevirkende kraft, og den kan ikke tjene som grundlag for en fortolkning contra legem af national ret 85.
However, the obligation to interpret national law in conformity with a directive is limited by general principles of law — particularly those of legal certainty and nonretroactivity — and cannot serve as the basis for an interpretation of national law contra legem. 85
Ifølge fast retspraksis er den nationale domstol ved anvendelsen af national ret forpligtet til så vidt muligt at fortolke denne i lyset af et direktivs ordlyd og formål og at nå det resultat, der tilstræbes ved direktivet, og dermed efterkomme artikel 249, stk. 3, EF 82.
According to settled caselaw, national courts are obliged, when applying domestic law, to interpret it, so far as possible, in the light of the wording and the purpose of a directive in order to achieve the result sought by that directive and thus to satisfy the third paragraph of Article 249 EC. 82
Fællesskabsrettens generelle principper synes i en sag som den foreliggende ikke nødvendigvis at stride imod en anvendelse med tilbagevirkende kraft af 2003lovens section 6 via fortolkningen, under alle omstændigheder ikke i et vertikalt retsforhold, hvor en arbejdstager påberåber sig princippet om forbud mod forskelsbehandling over for en arbejdsgiver i den offentlige sektor.
The general principles of Community law do not, in a case such as this, appear to me necessarily to preclude section 6 of the 2003 Act from being interpreted in such a way as to have retroactive effect, at least not in a vertical legal relationship in which the principle of nondiscrimination is relied upon by an employee as against a publicsector employer.
Princippet om overensstemmende fortolkning kræver i den forbindelse, at de nationale retsinstanser gør alt, hvad der henhører under deres kompetence — idet de tager den nationale lovgivning i dens helhed i betragtning og anvender de i denne anerkendte fortolkningsmetoder — for at sikre den fulde virkning af direktivet og for at nå
The principle that national law must be interpreted in conformity with directives requires national courts to do whatever lies within their jurisdiction, taking the whole body of domestic law into consideration and applying the interpretative methods recognised by domestic law, with a view to ensuring that the relevant directive is fully effective and achieving an outcome
83 — Pfeifferdommen, nævnt ovenfor i fodnote 53, præmis 115, 116, 118 og 119, og Adenelerdommen, nævnt i fodnote 3, præmis 111.
83 — Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraphs 115, 116, 118 and 119, and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 111.
Jf. i samme retning dom af 13.11.1990, sag C-106/89, Marleasing, Sml. I, s. 4135, præmis 8, hvori Domstolen har understreget, at den nationale domstol »er forpligtet til, i videst muligt omfang, at fortolke [nationale retsforskrifter] i lyset af direktivets ordlyd og formål«.
Similarly, Case C-106/89 Marleasing [1990] ECR I-4135, paragraph 8, in which the Court emphasises that the national court ‘is required to [interpret the directive], as far as possible, in the light of the wording and the purpose of the directive’.
81 — Jf. ovenfor, punkt 45-84 og punkt 89-102 i nærværende forslag til afgørelse.
81 — See above: points 45 to 84 and points 89 to 102 of this Opinion.
85 — Dom af 16.6.2005, sag C-105/03, Pupino, Sml. I, s. 5285, præmis 44 og 47, og Adenelerdommen, nævnt i fodnote 3, præmis 110.
82 — See, by way of example, Von Colson and Kamann (cited in footnote 73), paragraph 26; Pfeiffer (cited in footnote 53), paragraph 113; and Adeneler (cited in footnote 3), paragraph 108.
IMPACT om forbud mod forskelsbehandling — således var forudsigelig for offentlige arbejdsgivere, kan de ikke påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning 87.
IMPACT under Community law — they cannot invoke the benefit of the principle of the protection of legitimate expectations.
Dette følger også af, at anerkendelsen af princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning for offentlige arbejdsgivere i sidste ende ville have den urimelige virkning, at den misligholdende medlemsstat ville kunne støtte ret på sin egen fællesskabsstridige adfærd over for den enkelte 88.
87 That approach is appropriate also because if it were recognised that public employers’ legitimate expectations were to be protected, that would ultimately produce the absurd result that the defaulting Member State could rely, as against individuals, on its own conduct, conduct which infringes Community law. 88
Ud fra et fællesskabsretligt synspunkt bemærkes det, at selv om retssikkerhedsprincippet i almindelighed er til hinder for, at en fællesskabsretsakt gives gyldighed fra et tidspunkt, der ligger før dens offentliggørelse, kan dette rent undtagelsesvis tillades, når et af hensyn til almenvellet tilstræbt formål fordrer det, og når de berørtes berettigede forventning respekteres behørigt 86.
Although, in terms of Community law, the principle of legal certainty generally precludes a measure from taking effect from a point in time before its publication, it may exceptionally be otherwise when a purpose that is in the public interest so demands and when the legitimate expectations of the persons concerned are duly respected.
En sådan undtagelse ville kunne gøres i en sag som den foreliggende.
86A case such as the present could be regarded as such an exception.
I den foreliggende sag er det imidlertid ufornødent at foretage en udtømmende undersøgelse af, hvorvidt den nationale gennemførelseslov i givet fald i medfør af de fællesskabsretlige bestemmelser skal anvendes med tilbagevirkende kraft, eller om fællesskabsrettens generelle principper er til hinder herfor. Under alle omstændigheder kan princippet om fortolkning i overensstemmelse med direktiver ikke tvinge en national domstol til at anvende national ret med tilbagevirkende kraft contra legem.
Nevertheless, there is no need in the present case to reach any conclusion as to whether the retroactive application of national transposing legislation may in some circumstances be appropriate under Community law, or whether general principles of law preclude it, since, in any event, a national court cannot be compelled by the principle of interpretation in conformity with directives to apply its domestic law retroactively contra legem.
For det første er det uden tvivl et mål, der svarer til almene interesser, at et direktiv gennemføres i national ret inden for den fastsatte frist.
First, the transposition of a direct- ive into domestic law within the period prescribed undoubtedly constitutes a purpose that is in the public interest.
For det andet kan offentlige myndigheder i en sag som den foreliggende kun vanskeligt påberåbe sig princippet om beskyttelse af den berettigede forventning.
Second, public authorities could hardly invoke the principle of protection of legitimate expect -ations in a case such as this.
Deres eventuelle forventning til den fortsatte gyldighed af den tidligere nationale retsstilling kan ikke være beskyttelsesværdig, eftersom netop den pågældende medlemsstat var forpligtet til senest med udløbet af gennemførelsesfristen for direktiv 1999/70 at bringe sin nationale ret i overensstemmelse med fællesskabsretten.
Any expect -ation on their part that the earlier domestic law would be maintained cannot qualify for protection, given that the Member State concerned was under an obligation to ensure that its domestic law conformed to Community law at the latest by the deadline for transposing Directive 1999/70.
I den foreliggende sag har Labour Court henvist til den efter irsk ret gældende »stærke formodning« imod lovgivningens tilbagevirkende kraft.
In the present case, the Labour Court refers to a ‘strong presumption’ in Irish law against legislation having retroactive effect.
Denne formodning kan kun afkræftes ved den klare og utvetydige
That presumption can, it says, be rebutted
88 — Princippet om den berettigede forventning kan ikke gøres gældende af en person, der har gjort sig skyldig i en åbenbar tilsidesættelse af de gældende regler, dom af 14.7.2005, forenede sager C-65/02 P og C-73/02 P, ThyssenKrupp mod Kommissionen, Sml. I, s. 6773, præmis 41.
87 — See, to that effect (in relation to traders), Case C-342/03 Spain v Council [2005] ECR I-1975, paragraph 48.
At den nationale lovgiver kan gennemføre et direktiv med tilbagevirkende kraft, bekræftes udtrykkeligt i Domstolens dom af 8.3.1988, sag 80/87, Dik, Sml. s. 1601, præmis 15.
88 — The principle of the protection of legitimate expectations may not be relied upon by an undertaking which has committed a manifest infringement of the rules in force (Joined Cases C-65/02 P and C-73/02 P ThyssenKrupp v Commission [2005] ECR I-6773, paragraph 41).
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-268/06 formulering af bestemmelsen selv eller som en klar og nødvendig konsekvens af andre af den pågældende lovs bestemmelser.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-268/06 domestic law, including, therefore, domestic law already in force. 90 only by clear and unequivocal language in the provision itself or by clear and necessary implication from other provisions of the statute in question.
Ordlyden af section 6 i 2003loven udelukker ganske vist ikke udtrykkeligt en sådan virkning, men bestemmelsen indeholder heller ikke nogen klar indikation til fordel herfor.
Although the wording of section 6 of the 2003 Act does not contain any express provision to preclude a retroactive construction, there is no unequivocal basis for inferring it either.
Ifølge fortolkningsreglerne i irsk ret er det således ikke muligt at anvende bestemmelsen med tilbagevirkende kraft.
Therefore, under the rules of construction established in Irish law, section 6 cannot be regarded as having retroactive effect.
Hvis der således før den 14. juli 2003 fandtes en lovbestemmelse eller blot en generel retsgrundsætning i irsk ret, i henhold til hvilken en arbejdsgiver ikke må udvise en adfærd over for sine ansatte, der kan betegnes som diskriminerende, misbrug eller i strid med lov og ærbarhed, ville den forelæggende ret være forpligtet til at fortolke og anvende 91 denne bestemmelse eller retsgrundsætning i lyset af ordlyden og formålet med direktiv 1999/70, og i denne forbindelse navnlig under behørig hensyntagen til det her omtvistede princip om forbud mod forskelsbehandling af tidsbegrænset ansatte (§ 4, stk. 1, i rammeaftalen om tidsbegrænset ansættelse).
Thus, if Irish law before 14 July 2003 contained a legal provision or even a general legal principle which, for example, prohibited conduct by an employer towards his employees that is discriminatory, abusive or in breach of public policy, the referring court would be obliged to interpret and apply that legal provision or principle in conformity with Directive 1999/70, having regard to the wording and purpose of that directive, 91and, in doing so, to give due consideration in particular to the principle of nondiscrimination against fixedterm employees that is at issue in this case (Clause 4(1) of the framework agreement on fixedterm work).
Hvis dette er tilfældet, kan den pågældende domstol heller ikke i kraft af fællesskabsretten være forpligtet til at fremkalde en sådan virkning via en fortolkning i overensstemmelse med fællesskabsretten.
89 If that is so, the Labour Court cannot be required by Community law to establish the retroactivity of the 2003 Act by way of interpretation in conformity with directives.
Såfremt de med direktiv 1999/70 tilsigtede mål derimod ikke kan nås gennem fortolkning, er medlemsstaterne ifølge Fran-covich-dommen forpligtede til at erstatte tab, som er forvoldt private som følge af undladelsen af at gennemføre direktivet 92.
If, on the other hand, the result prescribed by Directive 1999/70 cannot be achieved by way of interpretation, Community law requires the Member States to make good any damage that may have been caused to individuals through failure to transpose that directive, in accordance with Francovich and subject to the conditions laid down in that case. 92
Det skal dog yderligere påpeges, at den nationale domstols forpligtelse til at fortolke i overensstemmelse med et direktiv ikke blot omfatter gennemførelsesloven for det pågældende direktiv, men hele den nationale lovgivning og dermed også den hidtil gældende nationale lovgivning 90.
In addition, however, it should be borne in mind that the obligation resting on national courts to interpret legislation in conformity with directives is not confined to the legislation transposing the particular directive in question but encompasses all
89 — Efter hvad der yderligere blev oplyst af de sagsøgte irske ministerier i retsmødet for Domstolen, blev spørgsmålet om at anvende 2003loven med tilbagevirkende kraft drøftet i det irske parlament og bevidst forkastet af lovgiver.
89 — According to additional information given by the respondents at the hearing before the Court of Justice, the retroactive application of the 2003 Act was the subject of debate in the Irish Parliament and was consciously rejected by the legislature.
Jf. ligeledes punkt 121 i nærværende forslag til afgørelse samt den ovenfor i fodnote 75 nævnte retspraksis.
See also point 121 of this Opinion together with the caselaw cited in footnote 75.
Sammenfattende må der således fastslås følgende:
Framework Agreement include conditions of an employment contract that relate to remuneration and pensions.
Dette højst omtvistede spørgsmål er udelukkende rejst i tilfælde af, at det første eller det fjerde spørgsmål besvares bekræftende.
This highly contentious question is referred only in the event that Question 1 or Question 4 is to be answered in the affirmative.
I betragtning af mit forslag til besvarelse af det første spørgsmål 93 er det nødvendigt at behandle det femte spørgsmål.
In view of my proposed answer to Question 1, 93Question 5 does require further consideration.