natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette indlæg synes at understøtte den af mig foreslåede fortolkning.
That submission appears to me to support my proposed interpretation.
Det er derfor min opfattelse, at når en medlemsstat i henhold til direktivets artikel 4, stk. 2, har valgt at fastsætte bestemmelser om, at enhver form for udgifter i forbindelse med et moderselskabs kapitalandel i et datterselskab i en anden medlemsstat eller enhver form for kapitaltab, der er et resultat af udlodningen af datterselskabets overskud ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige overskud, er det ikke i strid med denne bestemmelse, at forvaltningsudgifterne i forbindelse med kapitalandelen fastsættes til 5% af det samlede udbytte fra kapitalandelene, inkl. skattegodtgørelser, som kompenserer for kildeskat opkrævet af udbyttet i henhold til direktivets artikel 5, stk. 2, 3 eller 4.
I am accordingly of the view that, where a Member State has opted under Article 4(2) of the Directive to provide that any charges relating to a parent company’s holding in a subsidiary of another Member State and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, it is not contrary to that provision for the management costs relating to the holding to be fixed as 5% of the total revenue from the holdings, including tax credits compensating for withholding tax levied on the dividend in accordance with Article 5(2), (3) or (4) of the Directive.
Jeg er også enig med den tyske regering i, at formålet med direktivet ikke er til hinder for en sådan tilgang.
I also agree with the German Government that the objective of the Directive does not undermine that analysis.
Direktivets artikel 5, stk. 1, forbyder med henblik på at sikre skattemæssig neutralitet medlemsstaterne at opkræve kildeskat af overskud, som et datterselskab udlodder til dets moderselskab.
In order to ensure fiscal neutrality, Article 5(1) of the Directive prohibits Member States from imposing withholding tax on profits which a subsidiary distributes to its parent company.
I den foreliggende sag skyldes manglen på skattemæssig neutralitet kildeskatten, som opkræves i datterselskabets stat.
In the present case, the lack of fiscal neutrality is due to the withholding tax in the State of the subsidiary.
Der kan muligvis ikke opnås fuldstændig skattemæssig neutralitet, så længe overgangsbestemmelserne kan påberåbes. Dette betyder ikke, at en fortolkning, som resulterer i en ufuldkommen eller ufuldstændig skattemæssig neutralitet, af den grund er ukorrekt. Det ligger i de fravigende overgangsbestemmelsers natur, at formålene med de bestemmelser, som de fraviger, ikke fuldt kan virkeliggøres, mens overgangsbestemmelserne er gyldige.
Total fiscal neutrality may not be achievable for so long as the transitional provisions can be invoked.
Det er derfor ikke nødvendigt at afgøre, om lovgivningen er berettiget med henvisning til andre bestemmelser i direktivet. Jeg
On that basis it is unnecessary to consider whether the legislation may be justified by reference to other provisions
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-27/07 vil ikke desto mindre kortfattet gennemgå relevansen af disse bestemmelser.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-27/07 of the Directive. I shall none the less briefly consider the relevance of those provisions.
melser om betaling af skattegodtgørelse til udbyttemodtagerne«.
of dividends, in particular provisions relating to the payment of tax credits to the recipients of dividends’.
Direktivets artikel 7, stk. 2
Article 7(2) of the Directive
Banque Fédérative og Kommissionen har anført, at undtagelsen i direktivets artikel 7, stk. 2, ikke kan anvendes.
Banque Fédérative and the Commission consider that the derogation in Article 7(2) of the Directive is inapplicable.
Den franske regering har den modsatte opfattelse i dens skriftlige indlæg, selv om den under retsmødet har anført, at lovgivningen var forenelig med artikel 4, stk. 2, således at artikel 7, stk. 2, ikke var relevant.
The French Government takes the contrary view in its written observations, although at the hearing it argued that the legislation was compatible with Article 4(2) so that Article 7(2) was not relevant.
Den tyske regering har ikke afgivet noget indlæg vedrørende artikel 7, stk. 2.
The German Government makes no submissions on Article 7(2).
Hvis de nationale bestemmelser som fortolket i den administrative instruks er i strid med direktivets artikel 4, stk. 2, spørger den nationale ret, om den nationale lovgivning kan være tilladt i medfør af direktivets artikel 7, stk. 2, under henvisning til, at eftersom den eneste virkning af medregningen af de 5% er en delvis nedsættelse af den skattegodtgørelse, som er indrømmet moderselskabet i forbindelse med udlodning af udbytte, kan den nationale lovgivning anses for at tilhøre et sammenhængende sæt bestemmelser vedrørende betaling af skattegodtgørelser til udbyttemodtagere, som tilsigter at afbøde dobbeltbeskatning.
If the national legislation as interpreted by the administrative circular is contrary to Article 4(2) of the Directive, the national court asks whether it might be permitted by virtue of Article 7(2) thereof on the basis that, since the only effect of the 5% addback is partially to reduce the tax credit attributed to the parent company on the occasion of the distribution of dividends, it may be regarded as belonging to a body of provisions relating to the payment of tax credits to beneficiaries of dividends and aiming, by the same token, at the mitigation of double taxation.
Det forekommer mig klart, at artikel 7, stk. 2, ikke kan være af relevans for den foreliggende sag, eftersom den omhandlede nationale lovgivning ikke tilsigter at ophæve eller lempe økonomisk dobbeltbeskatning.
It is clear to my mind that Article 7(2) can have no relevance to the present case, since the national legislation at issue is not designed to eliminate or lessen economic double taxation.
Selv om det præjudicielle spørgsmål nævner det forhold, at den yderligere beskatning, som følger af medregningen af de 5%, »blev indført i direkte forbindelse med betalingen af skattegodtgørelse, som er indført med henblik på at lempe økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte«, fremgår det klart af forelæggelseskendelsen som helhed, at de omhandlede skattegodtgørelser (crédits d’impôt étranger) tilsigter at lempe den juridiske dobbeltbe-
Although the question referred mentions the fact that the additional taxation which results from the 5% addback ‘was established directly in conjunction with payment of tax credits, introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends’, it is clear from the order for reference as a whole that the tax credits (crédits d’impôt étranger) in question seek to mitigate the juridical double taxation of the same divi-
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL svig forbundet med modregning af fiktive skattegodtgørelser.
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL dend in the hands of the parent company in both the Member State of the subsidiary and the Member State of the parent company.
skatning af det samme udbytte hos moderselskabet i såvel datterselskabets medlemsstat som moderselskabets medlemsstat.
to verify whether the credits were genuine and hence to prevent the risk of fraud linked to the setting-off of fictive tax credits.
Direktivets artikel 1, stk. 2
Article 1(2) of the Directive
Det bemærkes, at den pågældende sag vedrørte en bestemmelse i national lovgivning, som i henhold til artikel 11 i fusionsbeskatningsdirektivet 24 forsøgte at forhindre de i dette direktiv indeholdte skattefordele i at finde anvendelse på transaktioner, hvis hovedformål var skatteunddragelse eller at undgå at betale skat.
23It may be noted that that case concerned a provision in national legislation which sought to prevent, pursuant to Article 11 of the Merger Directive, 24 the tax advantages for which that directive provided from being granted for operations having as their principal objective tax evasion or tax avoidance.
Det samme princip må naturligvis finde anvendelse, når, som her, et direktiv tillader en medlemsstat at fravige dets bestemmelser under henvisning til svig eller misbrug.
The same principle should clearly apply where, as here, a directive permits a Member State to derogate from its provisions on the grounds of fraud or abuse.
Hvis de franske myndigheder ønsker at kontrollere, om indrømmede skattegodtgørelser er ægte, kan de anvende direktivet om gensidig bistand 25 med henblik på at opnå alle de oplysninger, som er nødvendige for, at de er i stand til at foretage en korrekt ansættelse af selskabsskatten, fra de kompe- tente myndigheder i en anden medlemsstat.
If the French authorities wish to verify whether given tax credits are genuine, they may invoke the Mutual Assistance Directive 25in order to obtain from the competent authorities of another Member State all the information which is necessary to allow them to effect a correct assessment of corporation tax.
23 — Dom af 17.7.1997, sag C-28/95, Sml. I, s. 4161, præmis 44.
23 — Case C-28/95 [1997] ECR I-4161, paragraph 44.
24 — Rådets direktiv 90/434/EØF af 23.7.1990 om en fælles beskatningsordning ved fusion, spaltning, tilførsel af aktiver og ombytning af aktier vedrørende selskaber i forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 1).
24 — Council Directive 90/434/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable to mergers, divisions, transfers of assets and exchanges of shares concerning companies of different Member States (OJ 1990 L 225, p. 1).
25 — Rådets direktiv 77/799/EØF af 19.12.1977 om gensidig bistand mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder inden for området direkte skatter (EFT L 336, s. 15).
25 — Council Directive 77/799/EEC of 19 December 1977 concerning mutual assistance by the competent authorities of the Member States in the field of direct taxation (OJ 1977 L 336, p. 15).
Den franske regering har gjort gældende, at Domstolen, foruden direktivets artikel 4, stk. 2, og artikel 7, stk. 2, som udtrykkeligt er nævnt af den forelæggende ret, bør inddrage artikel 1, stk. 2, som bestemmer, at direktivet ikke er til hinder for anvendelsen af interne bestemmelser eller overenskomster, som er nødvendige for at hindre svig og misbrug.
The French Government has submitted that the Court should consider, in addition to Articles 4(2) and 7(2) of the Directive, specifically mentioned by the referring court, Article 1(2), which states that the Directive is not to preclude the application of domestic or agreement-based provisions required for the prevention of fraud or abuse.
Den franske regering har bemærket, at den nationale bestemmelse, som har givet anledning til hovedsagen, fastsætter, at et moderselskab kun kan modregne skattegodtgørelser fra datterselskaber hjemmehørende i en anden medlemsstat i précompte mobilier, som skal betales for udbytte genudloddet til dets selskabsdeltagere, når denne udlodning finder sted inden for fem år.
The French Government notes that the national provision which gave rise to the main proceedings provides that a parent company can set off tax credits obtained from subsidiaries resident in another Member State against the précompte mobilier payable in respect of dividends redistributed to its shareholders only where the distribution is made within five years.
Denne begrænsning til fem år afspejler den franske regerings ønske om at bekæmpe svig.
That limitation to five years reflects a concern by the French Government to combat fraud.
Risikoen for svig ville forstærkes og skattekontrollen gøres sværere, dersom virksomheder kunne modregne skattegodtgørelser forbundet med udbytte modtaget 10 eller 20 år tidligere.
The risk of fraud and the difficulty of fiscal supervision would be exacerbated if undertakings could set off tax credits linked to dividends received 10 or 20 years earlier.
På baggrund af det anførte konkluderer jeg, at anmodningen om præjudiciel afgørelse fra Conseil d’État skal besvares som følger:
For the reasons given above I conclude that the question referred for a preliminary ruling by the Conseil d’État, France, should be answered as follows:
»Når en medlemsstat har valgt (i henhold til artikel 4, stk. 2, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23.7.1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater) at fastsætte bestemmelser om, at enhver form for udgifter i forbindelse med et moderselskabs kapitalandel i et datterselskab i en anden medlemsstat og enhver form for tab som følge af datterselskabets udlodning af overskud ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige overskud, er det ikke i strid med denne bestemmelse, at forvaltningsudgifter i forbindelse med kapitalandelen fastsættes til 5% af det samlede overskud forbundet med kapitalandelene, inkl. skattegodtgørelser, der kompenserer for kildeskat opkrævet af udbyttet i henhold til dette direktivs artikel 5, stk. 2, 3 eller 4.«
‘Where a Member State has opted (under Article 4(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States) to provide that any charges relating to a parent company’s holding in a subsidiary of another Member State and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, it is not contrary to that provision for the management costs relating to the holding to be fixed as 5% of the total revenue from the holdings, including tax credits compensating for withholding tax levied on the dividend in accordance with Article 5(2), (3) or (4) of that directive.’
I sag C-27/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Conseil d’État (Frankrig) ved afgørelse af 17. januar 2007, indgået til Domstolen den 26. januar 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Conseil d’État (France), made by decision of 17 January 2007, received at the Court on 26 January 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts (refererende dommer), og dommerne G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász og J. Malenovský,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts (Rapporteur), President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský, Judges,
DOM AF 3.4.2008 — SAG C-27/07 generaladvokat: E. Sharpston justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 21. november 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: E. Sharpston, Registrar: B. Fülöp, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 21 November 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— den franske regering ved G. de Bergues og J. Ch. Gracia, som befuldmægtigede
— the French Government, by G. de Bergues and J.-C. Gracia, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Lyal og J.-P. Keppenne, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 24. januar 2008,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and J.-P. Keppenne, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 24 January 2008,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4, stk. 2, og artikel 7, stk. 2, i Rådets direktiv 90/435/EØF af 23. juli 1990 om en fælles beskatningsordning for moder- og datterselskaber fra forskellige medlemsstater (EFT L 225, s. 6, herefter »direktivet«).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Articles 4(2) and 7(2) of Council Directive 90/435/EEC of 23 July 1990 on the common system of taxation applicable in the case of parent companies and subsidiaries of different Member States (OJ 1990 L 225, p. 6, ‘the Directive’).
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en tvist mellem Banque Fédérative du Crédit Mutuel (herefter »BFCM«) og ministeren for økonomi, finans og industri.
The reference has been made in proceedings between Banque Fédérative du Crédit Mutuel (‘BFCM’) and the Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie (the French Minister of the Economy, Finance and Industry).
Hvis et moderselskab som selskabsdeltager fra sit datterselskab modtager udbytte, der udloddes ved en anden lejlighed end i forbindelse med datterselskabets likvidation, kan den stat, hvor moderselskabet er hjemmehørende,
Where a parent company, by virtue of its association with its subsidiary, receives distributed profits, the State of the parent company shall, except when the latter is liquidated, either:
Enhver medlemsstat bevarer imidlertid muligheden for at fastsætte, at udgifter i forbindelse med kapitalandelen og kapitaltab, der er et resultat af udlodningen af datterselskabets udbytte, ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige overskud.
However, each Member State shall retain the option of providing that any charges relating to the holding and any losses resulting from the distribution of the profits of the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company.
Hvis forvaltningsudgifterne i forbindelse med kapitalandelen i dette tilfælde fastsættes til et fast beløb, kan dette faste beløb ikke overstige 5% af det udbytte, som datterselskabet udlodder.
Where the management costs relating to the holding in such a case are fixed as a flat rate, the fixed amount may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary.
Uanset stk. 1 kan Den Hellenske Republik, så længe den fritager udloddet overskud for selskabsskat, opkræve kildeskat af overskud, der udloddes til moderselskaber, som er hjemmehørende i andre medlemsstater. […]
Notwithstanding paragraph 1, the Hellenic Republic may, for so long as it does not charge corporation tax on distributed profits, levy a withholding tax on profits distributed to parent companies of other Member States …
Uanset stk. 1 kan Forbundsrepublikken Tyskland — så længe der af udloddet overskud opkræves selskabsskat, som er mindst 11 procentpoints lavere end den procentsats, hvormed ikke-udloddet overskud beskattes — som udligningsskat opkræve 5% kildeskat af det udbytte, der udloddes af datterselskaberne i denne stat, dog ikke længere end til den 1. juli 1996.
Notwithstanding paragraph 1, the Federal Republic of Germany may, for as long as it charges corporation tax on distributed profits at a rate at least 11 points lower than the rate applicable to retained profits, and at the latest until mid-1996, impose a compensatory withholding tax of 5% on profits distributed by its subsidiary companies.
Uanset stk. 1 kan Den Portugisiske Republik opkræve kildeskat af udbytte, som et datterselskab i Portugal udlodder til et moderselskab i en anden medlemsstat, indtil en dato, som ikke kan ligge senere end udgangen af det ottende år, der følger efter den dato, fra hvilken dette direktiv finder anvendelse.
Notwithstanding paragraph 1, the Portuguese Republic may levy a withholding tax on profits distributed by its subsidiaries to parent companies of other Member States until a date not later than the end of the eighth year following the date of application of this Directive.
Direktivets artikel 7 præciserer:
Article 7 of the directive states:
Beskatning af udbytte udloddet til moderselskaber med hjemsted i Frankrig er reguleret ved artikel 216 i code général des impôts (lov om skatter og afgifter herefter »CGI«), som i den affattelse, som finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemmer:
The tax regime for dividends paid to parent companies established in France is governed by Article 216 of the Code général des impôts (the General Tax Code, the ‘CGI’), which, in the version applicable to this case, states:
Den forholdsmæssige andel af omkostninger og udgifter, der er omhandlet i stk. 1, fastsættes til en fast sats på 5% af den samlede fortjeneste fra selskabsandele, herunder skattegodtgørelser.
The proportion of costs and expenses referred to in the first subparagraph is fixed in every case at 5% of the gross revenue from the holdings, including tax credits.
Denne forholdsmæssige andel kan dog for den enkelte beskatningsperiode ikke overstige de samlede omkostninger og udgifter af enhver art, som er afholdt af moderselskabet i løbet af den samme periode.«
That proportion may not exceed, however, for each tax period, the total amount of the costs and expenses of any nature incurred by the holding company during that period.’
CGI’s artikel 145 præciserer, i den affattelse, som finder anvendelse på omstændighederne i hovedsagen, at moderselskabsordningen navnlig finder anvendelse på selskaber, som er underlagt den normale selskabsskattetakst, og som besidder mindst 5% af kapitalen i det udstedende selskab.
Article 145 of the CGI states, in the version applicable to this case, that the tax regime for parent companies is applicable, inter alia, to companies subject to corporation tax at the normal rate which have holdings representing at least 5% of the capital of the issuing undertaking.
Instruks nr. 4H1-00 af 31. januar 2000 fra ministeriet for økonomi, finans og industri (Bulletin officiel des impôts af 16.2.2000) indeholder med henvisning til instruks nr. 4H4-99 af 25. juni 1999 fra samme ministerium (Bulletin officiel des impôts af 5.7.1999) gennemførelsesregler for den forholdsmæssige andel af omkostninger og af udgifter fastsat i CGI’s artikel 216.
Administrative circular No 4H1-00 of the Ministère de l’Économie des Finances et de l’Industrie of 31 January 2000 (Bulletin officiel des impôts of 16 February 2000) specifies, referring back to Administrative circular No 4H4-99 of 25 June 1999 (Bulletin officiel des impôts of 5 July 1999) of the same Ministry, the procedure for determining the proportion of costs and expenses referred to in Article 216 of the CGI.
Heri er det navnlig anført, at de omhandlede skattegodtgørelser »både omfatter skattegodtgørelse for indkomst fra Frankrig […] og udenlandske skattegodtgørelser for indkomst fra datterselskaber med hjemsted i et land, med hvilket Frankrig har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst«.
It is, in particular, stated that the tax credits in question ‘comprise both the tax credit (avoir fiscal) for income arising in France … and the foreign tax credit (crédit d’impôt étranger) for income from subsidiaries with their seat in a country with which France has a double taxation treaty’.
Ifølge Conseil d’État følger det af de internationale overenskomster, som Den Franske Republik har indgået med andre medlemsstater, at et moderselskab med hjemsted i Frankrig tildeles en skattegodtgørelse i forbindelse med udlodning af udbytte fra et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, når denne udlodning af udbytte er blevet pålagt kildeskat i en anden medlemsstat.
According to the Conseil d’État, the tax treaties concluded by France with other Member States provide that a tax credit is to be given to a parent company established in France on the distribution of profits by a subsidiary established in another Member State where that distribution of profits has been subject to a withholding tax levied by the other Member State.
Denne skattegodtgørelse svarer til det beløb, som er blevet opkrævet i kildeskat.
That tax credit is to be equal to the amount of the withholding tax thus deducted.
GCI’s artikel 146, stk. 2, i den affattelse, som finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, bestemmer, at når et moderselskabs udlodning til sine egne aktionærer af modtaget udbytte giver anledning til anvendelse af det fradrag (précompte mobilier), der er fastsat i CGI’s artikel 223e, kan skattegodtgørelser, som er tilknyttet udbytte, som er modtaget inden for de seneste fem år, modregnes i précompte mobilier.
Pursuant to Article 146(2) of the CGI, in the version applicable to this case, where the distribution by a parent company to its own shareholders of dividends which it has received leads to the application of the précompte mobilier (imputation tax) provided for in Article 223 sexies of the CGI, the tax credits applied to dividends paid in the last five years (but not outside that period) may be set off against the précomptemobilier.