natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Officiel offentliggørelse af præjudicielle spørgsmål (anmodninger) eller påstande, søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter (direkte søgsmål)
Official publication of the questions referred for a preliminary ruling, or the forms of order sought, pleas and main arguments of the application (direct actions)
(*) Fra maj 2004 offentliggøres følgende sager ikke i Samling af Afgørelser, medmindre der træffes anden afgørelse:— domme i direkte søgsmål og appelsager afsagt af afdelinger med tre dommere og de hertil hørende forslag til afgør— domme afsagt af afdelinger med fem dommere i disse sager, når der ikke er fremsat forslag til afgørelse— kendelser, uanset afdelingens sammensætning.Domme og kendelser, som ikke offentliggøres i Samling af Afgørelser, er tilgængelige på Domstolens internetside (ww
(*) As from May 2004, unless decided otherwise, the following are not published in the European Court Reports:• judgments in direct actions and appeals delivered by chambers composed of three judges and the respective opinion• judgments delivered by chambers composed of five judges in direct actions and appeals where there is no opinion;• orders, irrespective of the composition of the Court.Judgments and orders which are not published in the European Court Reports are available on the Court’s Internet site
DEN MUNDTLIGE FORHANDLING se
ORAL PART OF THE PROCEDURE
Retsmøde og fremsættelse af generaladvokatens forslag til afgørelse
Hearing and delivery of the opinion of the Advocate General
Generaladvokatens forslag til afgørelse
Opinion of the Advocate General
Do medmindre der ikke afholdes retsmøde i sagen medmindre sagen ikke rejser nye retsspørgsmål
Unless there is no hearing in the case
Den dag, retsmødet finder sted
Unless the case raises no new legal issue
Fremsættelsesdagen
The day of the hearing
Dokument udarbejdet af den refererende dommer med hovedelementerne i sagen
Document drawn up by the Judge-Rapporteur with the important points of the case
Fremlæggelse for Domstolen af et begrundet forslag til afgørelse
Presentation to the Court of a reasoned proposal for a decision
Kun processproget (f.eks. sagsøgerens sprog, sproget i den pågældende medlemsstat eller sproget ved den retsinstans, der forelægger Domstolen spørgsmål)
Only in the language of the case (for example, that of the applicant, the State concerned, or the court making the reference)
På fremsættelsesdagen:— det sprog, generaladvokaten har anvendt— fransk— processproget— oversættelse til alle andre officielle sprog i Den Europæiske Union senest til dommens offentliggørelse i Samling af Afgørelser (*)
The day of delivery:— language of the Advocate General,— French,— language of the case,— translation into all the other official languages of the European Union at the latest for publication of the judgment in the European Court Reports (*)
— Domstolens Presse- og Informationsafdeling, efter anmodning— Ved indgangen til retssalen (Domstolens bygning)
— Outside the courtroom (Court building)
— se:g til afgørelse side (www.curia.eu.int) på de anførte sprog.
— e opinions;pinion; rnet site (www.curia.eu.int) in the languages stated.
Domme: afsigelsesdagen Kendelser: efter forkyndelsen for parterne t
Judgments: the day of delivery Orders: after notification to the parties
Domme offentliggjort i Samling af Afgørelser: alle officielle sprog i Den Europæiske Union (*)
Judgments published in the European Court Reports: all the official languages of the European Union (*)
Domme og kendelser ikke offentliggjort i Samling af Afgørelser: processproget og fransk (*) s gle ng
— European Court Reports (some months after delivery) (*)
Ligebehandling og sociale rettigheder
Equal treatment and social rights
En flystewardesse anlagde sag mod sin arbejdsgiver på grund af forskelsbehandling vedrørende den løn, hun oppebar i forhold til sine mandlige kolleger, der udførte samme arbejde.
An air hostess brought an action against her employer on the grounds of discrimination in the pay she received compared with her male colleagues who did the same work.
En belgisk ret forelagde sagen for Domstolen, som i 1976 fastslog, at traktatreglen med påbuddet om principiel ligebehandling med hensyn til løn til kvindelige og mandlige arbejdstagere for samme arbejde havde direkte virkning (Defrenne-dommen).
On a reference from a Belgian court, the Court held in 1976 that the Treaty rule requiring equal pay for men and women for equal work had direct effect (Defrenne).
Ved en fortolkning af EF-reglerne vedrørende ligebehandling af mænd og kvinder har Domstolen bidraget til beskyttelsen af kvinder mod afskedigelse i forbindelse med barsel.
In its interpretation of the Community rules on equal treatment for men and women, the Court has played a part in protecting women against dismissal linked to pregnancy.
En kvinde, der ikke længere kunne arbejde som følge af besværligheder forbundet med graviditet, blev afskediget.
A woman who was unable to continue work because of difficulties connected with her pregnancy was dismissed.
I 1998 kendte Domstolen afskedigelsen stridende mod fællesskabsretten.
In 1998, the Court held that that dismissal was contrary to Community law.
Afskedigelse af en kvinde under graviditet som følge af fravær, forårsaget af en sygdom på grund af selve graviditeten, er en forbudt forskelsbehandling på grundlag af køn (Browndommen).
Dismissal of a woman during pregnancy for absences linked to pregnancy-related illness is unlawful discrimination on grounds of sex (Brown).
Med henblik på at sikre arbejdstagernes sikkerhed og sundhed er det nødvendigt, at disse har adgang til betalt årlig ferie.
In order to ensure the protection of the health and safety of workers, workers must have paid annual leave.
I 1999 rejste den britiske fagforening BECTU tvivl om britiske regler, som fjernede denne ret fra arbejdstagere med arbejdskontrakter af kort varighed, med den begrundelse, at reglerne ikke var i overensstemmelse med et EF-direktiv vedrørende fastlæggelse af arbejdstiden. Domstolen nåede til det resultat (BECTU-dommen, 2001), at retten til betalt årlig ferie er en social ret, som direkte er tillagt samtlige arbejdstagere i fællesskabsretten, og at ingen arbejdstager kan afskæres herfra.
In 1999, BECTU, a British trade union, challenged United Kingdom legislation which denied that right to workers on short-term contracts on the ground that it was incompatible with a Community directive on the organisation of working time.
Med en udtalelse om, at overholdelsen af grundlæggende rettigheder er en integrerende del af de almindelige retsgrundsætninger, som Domstolen skal søge overholdt, har Domstolen bidraget væsentligt til højere standarder i relation til beskyttelsen af de nævnte rettigheder.
By holding that respect for fundamental rights is an integral part of the general principles of law it safeguards, the Court has made a considerable contribution to improving the standards of protection of those rights.
Herved tager Domstolen hensyn til de for medlemsstaterne fælles forfatningstraditioner og folkeretlige aftaler om beskyttelse af menneskerettighederne, navnlig den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder, som medlemsstaterne har samarbejdet om eller har tilsluttet sig.
In this respect, it looks to the constitutional traditions common to the Member States and to international treaties on the protection of human rights, on which the Member States have collaborated or which they have signed, in particular the European Convention on Human Rights.
Efter talrige terroristattentater mod politiembedsmænd indførte man i Nordirland bevæbning af politistyrkerne.
After numerous terrorist attacks against the police, police officers in Northern Ireland began carrying fire-arms.
Af hensyn til den offentlige sikkerhed tillod man imidlertid ikke bevæbning (på grundlag af en attest udstedt af den kompetente minister, som ikke kunne anfægtes ved domstolene) af kvinder ansat i politiet.
However, on the grounds of public safety, women police officers were not authorised to carry fire-arms (on the basis of a certificate issued by the competent minister which could not be challenged before the courts).
Som følge heraf var der ikke længere mulighed for fuldtidsansættelse af kvinder i det nordirske politi.
As a result, full-time contracts in the Northern Ireland police were no longer offered to women.
Efter en præjudiciel forelæggelse fra en retsinstans i Det Forenede Kongerige afgjorde Domstolen, at udelukkelsen af enhver domstolsprøvelse af en attest fra en national myndighed er i strid med princippet om en effektiv domstolsbeskyttelse, der tilkommer enhver, som finder sig ramt af kønsdiskriminering (Johnston-dommen, 1986).
On a reference from a United Kingdom court, the Court held that excluding any power of review by the courts of a certificate issued by a national authority runs counter to the principle of effective judicial control which may be relied upon by all persons who consider themselves wronged by discrimination on grounds of sex (Johnston, 1986).
Vedrørende unionsborgerskabet, som ifølge traktaten tilkommer enhver statsborger i medlemsstaterne, har Domstolen bekræftet, at dette indebærer retten til ophold på en anden medlemsstats område.
In respect of European citizenship, which the Treaty establishes for every Member State national, the Court has stated that such citizenship entails the right to reside in another Member State.
Således har en mindreårig statsborger i en medlemsstat, som er sygeforsikret og har tilstrækkelige midler til sit underhold, også ret til ophold.
Accordingly, a minor who is a Member State national, is covered by sickness insurance and has available to him or her sufficient resources also has that right to reside.
Domstolen fremhævede, at fællesskabsretten ikke kræver af den mindreårige, at han selv har de nødvendige midler, og at afslaget på samtidig at meddele den mindreåriges moder, med statsborgerskab i et tredjeland, ret til ophold vil bevirke, at barnets opholdsret bliver uden enhver effektiv virkning (dommen i sagen Zhu og Chen, 2004).
The Court noted that Community law does not require the child itself to have the necessary resources and that refusal to grant at the same time to its mother, who is a third-country national, a right to reside would render redundant the child’s right to reside (Zhu and Chen, 2004).
I samme dom præciserede Domstolen, at en medlemsstat — selv i det tilfælde, hvor erhvervelse af statsborgerskab i en medlemsstat har til formål at opnå en opholdsret i henhold til fællesskabsretten for en statsborger i en medlemsstat — ikke kan indskrænke virkningerne af tildeling af statsborgerskab i en anden medlemsstat.
In the same judgment the Court stated that, even where the purpose of acquiring the nationality of a Member State is to obtain for a third-country national a right of residence pursuant to Community law, it is not permissible for a Member State to restrict the effects of the grant of the nationality of another Member State.
De Europæiske Fællesskabers Domstol: www.curia.eu.int Domstolens og Rettens domme: www.curia.eu.int/da/content/juris/index.htm Pressemeddelelser: www.curia.eu.int/da/actu/communiques/index.htm Internetportal til EU: www.europa.eu.int Adgang til fællesskabsretten (EUR-Lex): www.europa.eu.int/eur-lex/lex/ www.curia.eu.int
Court of Justice of the European Communities: www.curia.eu.int Judgments of the Court of Justice and the Court of First Instance: www.curia.eu.int/en/content/juris/index.htm Press releases: www.curia.eu.int/en/actu/communiques/index.htm Portal of the European Union’s institutions: www.europa.eu.int Community legislation (EUR-Lex): www.europa.eu.int/eur-lex/lex/ www.curia.eu.int
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS DOMSTOL I FÆLLESSKABETS RETSORDEN p
THE COURT OF JUSTICE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES IN THE COMMUNITY LEGAL ORDER p
Med henblik på at opbygge Europa som fællesskab indgik en række stater (i dag i alt 25) indbyrdes en række traktater om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og herefter Den Europæiske Union, udstyret med institutioner, som vedtager retsregler på bestemte områder.
For the purpose of European construction, the Member States (now 25 in number) concluded treaties creating first the European Communities and then a European Union, with institutions which adopt laws in specific areas.
Domstolen, Retten i Første Instans og Retten for EU-personalesager udgør De Europæiske Fællesskabers dømmende myndighed.
It is made up of three courts: the Court of Justice, the Court of First Instance and the Civil Service Tribunal.
Dens opgave består i det væsentlige i at prøve lovligheden af Fællesskabets retsakter og at sikre en ensartet fortolkning og anvendelse af fællesskabsretten.
Their main task is to examine the legality of Community measures and ensure the uniform interpretation and application of Community law.
Hele vejen gennem sin praksis har Domstolen knæsat pligten for forvaltninger og domstole på nationalt plan til fuldt ud at gennemføre fællesskabsretten på deres kompetenceområder og at beskytte de rettigheder, som fællesskabsretten tildeler borgerne (direkte anvendelse af fællesskabsretten), hvorved en herimod stridende regel i national ret bliver uvirksom, hvad enten den er yngre eller ældre end fællesskabsnormen (fællesskabsrettens forrang for national ret).
Through its case-law, the Court of Justice has identified an obligation on administrations and national courts to apply Community law in full within their sphere of competence and to protect the rights conferred on citizens by that law (direct application of Community law), and to disapply any conflicting national provision, whether prior or subsequent to the Community provision (primacy of Community law over national law).
Domstolen har ligeledes anerkendt princippet om medlemsstaternes ansvar for tilsidesættelse af fællesskabsretten, som udgør dels et element, der på afgørende måde beskytter de rettigheder, som er tillagt private ved fællesskabsreglerne, dels en faktor, der bidrager til en mere omhyggelig gennemførelse af EF-reglerne i medlemsstaterne.
The Court has also recognised the principle of the liability of Member States for breach of Community law which, first, plays an important part in consolidating the protection of the rights conferred on individuals by Community provisions and, secondly, may contribute to more diligent application of Community provisions by Member States.
De retskrænkelser, som disse gør sig skyldige i, vil således kunne medføre erstatningspligt, der i visse tilfælde kan få alvorlige konsekvenser for deres offentlige finanser.
Infringements committed by Member States are thus likely to give rise to obligations to pay compensation which may, in some cases, have serious repercussions on their public funds.
Desuden vil enhver manglende overholdelse fra en medlemsstats side af fællesskabsretten kunne indbringes for Domstolen, og denne vil, i tilfælde af manglende opfyldelse af en dom, som fastslår et sådant retsbrud, kunne pålægge staten en tvangsbøde og/eller betaling af et fast beløb.
Moreover, any breach of Community law by a Member State may be brought before the Court and, where a judgment finding such an infringement is not complied with, the Court can order payment of a periodic penalty and/or a fixed sum.
Domstolen arbejder tæt sammen med de nationale retter, som er fællesskabsrettens ordinære domstole.
The Court of Justice also works in conjunction with the national courts, which are the ordinary courts applying Community law.
Enhver national retsinstans, der skal afgøre en tvist med berøring til fællesskabsretten, kan, og skal undertiden, forelægge Domstolen præjudicielle spørgsmål.
Any national court or tribunal which is called upon to decide a dispute involving Community law may, and sometimes must, submit questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Domstolen får således lejlighed til at fremlægge sin fortolkning af en fællesskabsretlig regel eller til at kontrollere dens lovlighed.
The Court must then give an interpretation or review the legality of a rule of Community law.
Udviklingen i Domstolens praksis illustrerer dens bidrag til skabelsen af et retsområde, der angår borgerne, idet den beskytter de rettigheder, som EF-lovgivningen tildeler dem på forskellige områder af deres dagligdag.
The development of its case-law illustrates the Court’s contribution to creating a legal environment for European citizens by protecting the rights which Community legislation confers on them in various areas of their daily life.
GRUNDSÆTNINGER FASTSLÅET I RETSPRAKSIS p
FUNDAMENTAL PRINCIPLES ESTABLISHED BY CASELAW p
Ved en serie domme (begyndende med dommen i sagen Van Gend & Loos i 1963) indførte Domstolen i sin retspraksis princippet om fællesskabsrettens direkte virkning i medlemsstaterne, som gør det muligt for Europas borgere direkte at påberåbe sig fællesskabsreglerne for deres nationale retter. I forbindelse med indførsel fra Tyskland til Nederlandene skulle transportvirksomheden Van Gend & Loos betale told, som firmaet fandt stridende mod EF-traktatens regel om forbud til medlemsstaterne mod at forhøje tolden i deres gensidige handelssamkvem. Sagen rejste spørgsmålet om konflikten mellem en national lovgivning og EF-traktatens regler. En nederlandsk ret forelagde sagen for Domstolen, og den afgjorde spørgsmålet ved at hævde doktrinen om direkte virkning, således at transportvirksomheden fik en direkte sikkerhed for sine rettigheder i henhold til fællesskabsretten for den nationale retsinstans. p
In its case-law (starting with Van Gend & Loos in 1963), the Court has introduced the principle of the direct effect of Community law in the Member States, which enables European citizens to rely directly on Community provisions before their national courts. The transport company Van Gend & Loos had imported goods from Germany to the Netherlands and had to pay customs duties which it considered to be incompatible with the rule in the EEC Treaty prohibiting increases in customs duties in trade between Member States. The action raised the question of the conflict between national legislation and the provisions of the EEC Treaty. The Court decided the question referred by a Netherlands court by stating the doctrine of direct effect, thus conferring on the transport company a direct guarantee of its rights under Community law before the national court. p
I 1964 blev det i Costa-sagen fastslået, at fællesskabsretten har forrang for intern lovgivning.
In 1964, the Costa judgment established the primacy of Community law over domestic law.
I denne sag havde en italiensk ret spurgt Domstolen, om en italiensk lov om nationalisering i sektoren for fremstilling og distribution af elektricitet var forenelig med en række regler i EØF-traktaten.
In that case, an Italian court had asked the Court of Justice whether the Italian law on nationalisation of the production and distribution of electrical energy was compatible with certain rules in the EEC Treaty.
Domstolen indførte doktrinen om fællesskabsrettens forrang, som den begrundede med den særlige karakter af Fællesskabets retsorden, der må anvendes ensartet i samtlige medlemsstater.
The Court introduced the doctrine of the primacy of Community law, basing it on the specific nature of the Community legal order, which is to be uniformly applied in all the Member States.
I 1991 udviklede Domstolen i dommen i sagen Francovich m.fl. et andet grundbegreb, nemlig grundbegrebet om medlemsstatens ansvar over for private for den skade, de måtte lide, på grund af at staten har tilsidesat fællesskabsretten.
In 1991, in Francovich and Others, the Court developed another fundamental concept, the liability of a Member State to individuals for damage caused to them by an infringement of Community law by that State.
Siden 1991 står der altså et erstatningssøgsmål til rådighed for de europæiske borgere, som de kan rejse mod den stat, der overtræder en EF-regel.
Since 1991, European citizens have therefore been able to bring an action for damages against a State which infringes a Community rule.
To italienske borgere, som havde løntilgodehavender hos deres konkursramte arbejdsgivere, havde indledt sag, hvorunder de påberåbte sig den italienske stats passivitet, idet den ikke havde gennemført EF-reglerne om beskyttelse af arbejdstagere i tilfælde af deres arbejdsgivers insolvens.
Two Italian citizens who were owed pay by their insolvent employers had brought actions for a declaration that the Italian State had failed to transpose Community provisions protecting employees in the event of their employers’ insolvency.
Efter at en italiensk ret havde forelagt sagen for Domstolen, udtalte denne, at det pågældende direktiv tog sigte på at tillægge private rettigheder, som de var blevet afskåret fra at udnytte som følge af, at staten havde udvist passivitet, da den ikke havde gennemført direktivet, og hermed gjorde Domstolen vejen fri for et erstatningssøgsmål mod staten selv.
On a reference from an Italian court, the Court stated that the directive in question was designed to confer on individuals rights which they had been denied as a result of the failure to act of the State which had not implemented the directive. The Court thus opened up the possibility of an action for damages against the State itself.
DOMSTOLENS ROLLE I DEN EUROPÆISKE BORGERS LIV
THE COURT IN THE LIFE OF EUROPEAN CITIZENS
Blandt de tusinder af domme, Domstolen har afsagt, har størstedelen, navnlig de, der er afsagt under den præjudicielle procedure, helt åbenbart betydelige virkninger for de europæiske borgeres dagligliv.
Of the thousands of judgments given by the Court, the majority, particularly preliminary rulings, clearly have important consequences for the daily life of European citizens.
Heraf skal nævnes nogle stykker som eksempel på de væsentligste af fællesskabsrettens områder.
Some of these judgments are cited below as examples from the most important areas of Community law.
Efter dommen i sagen Cassis de Dijon, der blev afsagt i 1979 vedrørende grundsætningen om frie varebevægelser, kan de erhvervsdrivende til deres land indføre enhver vare med oprindelse i et andet fællesskabsland — på den betingelse, at varen dér er blevet fremstillet lovligt og bragt i omsætning, og at ingen tvingende grund, f.eks. forbundet med beskyttelsen af sundhed og miljø, er til hinder for varens indførsel til forbrugslandet.
Since the Cassis de Dijon judgment in 1979 on the principle of free movement of goods, traders can import into their country any product coming from another country within the Community, provided that it was lawfully manufactured and marketed there and that there is no overriding reason relating, for example, to the protection of health or the environment to prevent its importation into the country of consumption.
Fri bevægelighed for personer
Freedom of movement of persons
Adskillige domme er blevet afsagt på området for fri bevægelighed for personer.
Many judgments have been given in the field of freedom of movement of persons.
I Kraus-dommen (1993) fastslog Domstolen, at retsstillingen for en EF-borger, der er indehaver af et bevis for afsluttet universitetseksamen, som er erhvervet i en anden medlemsstat, og som letter adgangen til en profession eller udøvelsen af en økonomisk virksomhed, er reguleret af fællesskabsretten, endog hvad angår den pågældende borgers forhold til sin hjemstat.
In the judgment in Kraus (1993), the Court held that the situation of a Community national who holds a postgraduate academic title, which was awarded in another Member State and facilitates access to a profession or the pursuit of an economic activity, is governed by Community law, even as regards the relations between that national and his Member State of origin.
Det gælder således, at selv om en medlemsstat kan betinge anvendelsen af eksamensbeviset på sit område af en administrativ godkendelse, må godkendelsesproceduren alene have det formål at klarlægge, om beviset er blevet lovligt udstedt.
Accordingly, if a Member State can make use of that title in its territory subject to an administrative authorisation, the authorisation procedure must be intended solely to verify whether the title was properly awarded.