natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Da Corte suprema di cassazione med henblik på løsning af den for retten verserende tvist skal afgøre, om disse to forordninger alene havde liberaliseret indførslen eller både indførsel og salg af de i hovedsagen omtvistede varer, har retten udsat sagen og forelagt sagen for Domstolen »til fortolkning af EF-forordningerne nr. 519/94 og nr. 3285/94«.
The sole objective of Regulations Nos 519/94 and 3285/94 is to achieve greater uniformity in the rules for imports by eliminating the exceptions and derogations which result from national measures of commercial policy in force prior to their adoption, in particular, quantitative restrictions maintained by Member States under previous legislation.
I betragtning af, at disse regler gælder for både indenlandske varer og indførte varer, kan man ifølge Kommissionen ikke hævde, at de er i strid med fællesskabsretten.
Those regulations were adopted in the context of the common commercial policy, as is apparent from their legal basis, that is Article 113 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 133 EC).
Det fremgår af betragtningerne til de to forordninger, at deres formål er at liberalisere indførslen til Fællesskabet af goder med oprindelse i tredjelande.
It is apparent from the preambles to those two regulations that their objective is to liberalise imports into the Community of products coming from third countries.
Markedsføring er en fase efter indførsel.
Placing products on the market is a stage subsequent to importation.
Ligesom en i Fællesskabet lovligt fremstillet vare ikke kan markedsføres som følge af denne ene omstændighed, indebærer den lovlige indførsel af en vare ikke, at varen automatisk kan få adgang til markedet.
Just as a product lawfully manufactured within the Community may not be placed on the market on that ground alone, the lawful importation of a product does not imply that it will automatically be allowed onto the market.
De oplysninger, den forelæggende ret fremlægger for Domstolen, giver denne et kendskab til den faktuelle og retlige ramme for tvisten i hovedsagen, der er tilstrækkeligt til, at Domstolen kan fortolke de relevante fællesskabsbestemmelser under hensyn til den situation, som er tvistens genstand.
The information provided by the national court gives the Court of Justice sufficient knowledge of the factual and legislative context of the main proceedings to enable it to interpret the Community rules which are relevant to the situation which forms the subject-matter of the dispute.
Skønt det fortolkningsspørgsmål, som Domstolen anmodes om at besvare, ikke er blevet eksplicit formuleret, fremgår det af forelæggelseskendelsens begrundelse.
Although it has not been expressly formulated, the question of interpretation which the Court is requested to decide is apparent from the reasoning of the order for reference.
En vare med oprindelse i et tredjeland, som opfylder betingelserne ifølge traktatens artikel 10, stk. 1, betragtes som en vare, der frit kan omsættes.
A product coming from a third country, in respect of which the requirements laid down by Article 10(1) of the Treaty are satisfied, is regarded as being in free circulation.
Den er følgelig efter traktatens artikel 9, stk. 2, ligestillet med de varer, som har oprindelse i medlemsstaterne, med hensyn til afskaffelsen af told og kvantitative restriktioner i medlemsstaterne (jf. dom af 15.12.1976, sag 41/76, Donckerwolcke og Schou, præmis 16 og 17).
It will then be treated, according to Article 9(2) of the Treaty, in the same way as products originating in Member States as regards the elimination of customs duties and quantitative restrictions between the Member States (see Case 41/76 Donckerwolcke and Schou [1976], paragraphs 16 and 17).
For så vidt som der ikke findes fællesskabsbestemmelser om harmonisering af betingelserne for at sælge de pågældende varer, kan den medlemsstat, hvor de indføres til fri omsætning, forbyde deres markedsføring, såfremt de ikke opfylder de betingelser, som er fastsat i national ret med henblik herpå.
In so far as there are no Community rules harmonising the conditions governing the marketing of the products concerned, the Member State into which they are put into free circulation may prevent their being placed on the market if they do not satisfy the conditions laid down for that purpose under national law.
Hvad angår spørgsmålet, om en præjudiciel afgørelse er nødvendig for at løse tvisten i hovedsagen, tilkommer det den nationale ret at bedømme dette.
The question of the need for a preliminary ruling to enable the national court to give judgment in the main proceedings is for that court to decide.
Det følger af fast retspraksis, at Domstolen, når det foreliggende spørgsmål vedrører fortolkning af fællesskabsretten, principielt er forpligtet til at træffe afgørelse herom (jf. dom af 13.3.2001, sag C-379/98, PreussenElektra, præmis 38, af 17.5.2001, sag C340/99, TNT Traco, præmis 30, og af 6.12.2001, sag C-472/99, Clean Car Autoservice, præmis 13).
According to settled case-law, where the questions referred concern the interpretation of Community law, the Court of Justice is, in principle, bound to give a ruling (see, in particular, Case C-379/98 PreussenElektra [2001], paragraph 38; Case C-340/99 TNT Traco [2001], paragraph 30; and Case C-472/99 Clean Car Autoservice [2001], paragraph 13).
Ingen af de undtagelser fra denne regel, som fremgår af nævnte retspraksis, ses at finde anvendelse i den konkrete sag.
None of the exceptions to the rule identified in that case-law applies to this case.
Ganske særligt fremgår det ikke åbenbart, at den ønskede fortolkning af fællesskabsretten ikke har nogen forbindelse med realiteten i hovedsagen eller dennes genstand.
In particular, it is not obvious that the interpretation of Community law sought bears no relation to the actual facts of the main action or its subject-matter.
Følgelig kan den præjudicielle anmodning antages til realitetsbehandling.
It follows that the reference for a preliminary ruling is admissible.
Forordning nr. 519/94 og nr. 3285/94 indeholder ikke bestemmelser om markedsføring af de af forordningerne omfattede varer.
Regulations Nos 519/94 and 3285/94 contain no provisions relating to the placing on the market of the products to which they refer.
Til forskel fra Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 1999/5/EF af 9. marts 1999 om radio- og teleterminaludstyr samt gensidig anerkendelse af udstyrets overensstemmelse, udstedt på grundlag af EF-traktatens artikel 100 A (efter ændring nu artikel 95 EF) efter begivenhederne i hovedsagen, indeholder de ingen harmonisering af de gældende nationale forskrifter på området.
In contrast to Directive 1999/5/EC of the European Parliament and of the Council of 9 March 1999 on radio equipment and telecommunications terminal equipment and the mutual recognition of their conformity, which was adopted on the basis of Article 100a of the EC Treaty (now, after amendment, Article 95 EC) after the date material to the facts in the main proceedings, they do not provide for any harmonisation of the applicable national provisions on the matter.
Den forelæggende ret spørger nærmere bestemt, om forordning nr. 519/94 og nr. 3285/94 har virkning for en medlemsstats bestemmelser om markedsføring af varer indført fra tredjelande.
The national court is in essence asking whether Regulations Nos 519/94 and 3285/94 affect a Member State's rules as regards the placing on the market of products imported from third countries.
angår Fællesskabets eksterne side.
Those provisions apply to the external aspect of the common market.
De giver i den henseende hjemmel for undtagelser svarende til dem, som er fastsat i EF-traktatens artikel 36 (efter ændring nu artikel 30 EF), som vedrører Fællesskabets interne side.
They allow in that regard derogations comparable to those set out in Article 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 30 EC), which concerns the internal aspect of the common market.
»Rådets forordning (EF) nr. 519/94 af 7. marts 1994 om den fælles ordning for indførsel fra visse tredjelande og ophævelse af Rådets forordning (EØF) nr. 1765/82, nr. 1766/82 og nr. 3420/83 samt Rådets forordning (EF) nr. 3285/94 af 22. december 1994 om den fælles importordning og om ophævelse af forordning (EF) nr. 518/94 har ingen virkning for en medlemsstats bestemmelser om markedsføring af varer indført fra tredjelande.«
'Council Regulation (EC) No 519/94 of 7 March 1994 on common rules for imports from certain third countries and repealing Regulations (EEC) Nos 1765/82, 1766/82 and 3420/83 and Council Regulation (EC) No 3285/94 of 22 December 1994 on common rules for imports and repealing Regulation (EC) No 518/94 do not affect a Member State's rules as regards the placing on the market of products imported from third countries:
Sag C-323/01 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik Tilnærmelse af lovgivningerne
Case C-323/01 Commission of the European Communities ν Italian Republic Approximation of laws
»Traktatbrud — direktiv 98/101/EF stoffer« (Tredje Afdeling) batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer (herefter »direktivet«), idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme direktivet, eller i hvert fald ikke har givet Kommissionen meddelelse herom.
(Failure by a Member State to fulfil its obligations — Directive 98/1011 EC — Batteries accumulators containing certain dangerous substances) (Third Chamber)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 24. august 2001 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 91/157/EØF om
By application lodged at the Court Registry on 24 August 2001, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC for a declaration that, by failing to adopt the laws, regulations and adminstrative provisions necessary to comply with Commission Directive 98/101/EC of 22 December 1998 adapting to technical progress Council Directive
Under disse omstændigheder og da Kommissionen ikke rådede over andre oplysninger, på grundlag af hvilke det kunne fastslås, at Den Italienske Republik havde truffet de nødvendige foranstaltninger til gennemførelse af direktivet, besluttede Kommissionen at anlægge nærværende sag.
In those circumstances, since it had no other information from which it could conclude that the provisions necessary to implement the directive had been adopted, the Commission decided to bring the present action.
nødvendige bestemmelser til gennemførelse af direktivet var vedtaget, og da denne ikke rådede over oplysninger, der gav anledning til at antage, at Den Italienske Republik havde truffet sådanne foranstaltninger, sendte Kommissionen en åbningsskrivelse til den pågældende regering, hvori den opfordrede denne til at fremsætte sine bemærkninger hertil inden for en frist på to måneder at regne fra modtagelsen af skrivelsen.
On 13 July 2000, having received no notification from the Italian Government relating to the adoption of the measures necessary to implement the Directive and in the absence of any other information from which it could conclude that Italy had taken such measures, the Commission sent the Italian Government a letter of formal notice, calling on it to submit its observations within two months of receipt of that letter.
Da den ikke modtog noget svar fra den italienske regering, fremsatte Kommissionen den 17. januar 2001 en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede Den Italienske Republik til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme udtalelsen inden for en frist på to måneder fra dens meddelelse.
In the absence of a reply from the Italian Government, on 17 January 2001 the Commission sent a reasoned opinion to the Italian Republic calling upon it to take the measures needed to comply with the reasoned
Den italienske regering har i svarskriftet ikke bestridt, at direktivet ikke er blevet gennemført inden for den fastsatte frist.
In its defence, the Italian Government did not dispute the fact that it had failed to implement the Directive within the prescribed period.
Regeringen har imidlertid gjort gældende, at vedtagelsen af det interministerielle dekret, der skal gennemføre direktivet i intern ret, forventes at finde sted ved udgangen af november måned 2001, og at Kommissionen straks derefter vil få meddelelse om dekretet, således at den kan efterprøve, at det opfylder de tekniske krav i direktivet.
Nonetheless, it pointed out that the interministerial decree intended to implement the directive in national law was to be approved at the end of November 2001 and that that decree would then immediately be notified to the Commission so that it could verify that it was technically correct.
*1) Den Italienske Republik har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 91/157/EØFom batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, idet den ikke har vedtaget de love og administrative bestemmelser, der er nødvendigefor at efterkomme direktiv 98/101.
Declares that, by failing to adopt the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Commission Directive 98/101/EC of 22 December 1998 adapting to technical progress Council Directive 91/157/EEC on batteries and accumulators containing certain dangerous substances, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Directive 98/101;
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmodet (Tredje Afdeling) den 14. marts 2002.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Third Chamber on 14 March 2002.
»1) at fastslå, at Den Italienske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 2, stk. 1, i Kommissionens direktiv 98/101/EF af 22. december 1998 om tilpasning til den tekniske udvikling af Rådets direktiv 91/157/EØF om batterier og akkumulatorer, der indeholder farlige stoffer, idet den ikke har inkorporeret direktivets bestemmelser i dens interne lovgivning før den 1. januar 2000
Ί) declare that the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under the first paragraph of Article 2 of Commission Directive 98/101/EC of 22 December 1998 adapting to technical progress Council Directive 91/157/EEC on batteries and accumulators containing certain dangerous substances by not incorporating its provisions in its domestic law before 1 January 2000;
2) at pålægge Den Italienske Republik at betale sagens omkostninger.«
2) order Italy to pay the costs.'
Præjudiciel »Begrebet en ret i en medlemsstat (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Concept of court or tribunal of a Member State within the meaning of Article 234 EC -Lack of jurisdiction of the Court of Justice) (Fifth Chamber) income from foreign shares held by Mr Schmid was taxed at that rate.
Kapitalindtægtsskatten, som Walter Schmid allerede havde betalt i Forbundsrepublikken Tyskland, blev i sin helhed modregnet i den skat, han skulle svare i Østrig.
The tax on revenue from capital assets, which had already been paid by Mr Schmid in the Federal Republic of Germany, was credited in full against his tax liability in Austria.
Ved kendelse af 2. december 1999, indgået til Domstolen den 30. december 1999, har Berufungssenat V der Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Burgenland (femte appelkammer ved Finanzlandesdirektion for delstaterne Wien, Niederösterreich og Burgenland, herefter »Berufungssenat V«) i medfør af artikel 234 EF forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af EF-traktatens artikel 73 B og 73 D (nu artikel 56 EF og 58 EF).
By order of 2 December 1999, received at the Court on 30 December 1999, the Berufungssenat V der Finanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Burgenland (Fifth Appeal Chamber of the regional finance authority for Vienna, Niederösterreich and Burgenland) referred to the Court for a preliminary ruling under Article 234 EC two questions on the interpretation of Articles 73b and 73d of the EC Treaty (now Articles 56 EC and 58 EC).
Spørgsmålene er blevet rejst som led i en ankesag, anlagt af Walter Schmid, Østrig, vedrørende slutopgørelsen for hans indtægt i 1997, udarbejdet af Finanzamt für den 9., 18. und 19.
Those questions were raised in the course of an appeal brought by Mr Schmid, resident in Austria, against his income tax assessment notice for 1997 issued by the Finanzamt für den 9., 18. und 19.
Bezirk in Wien, med henblik på at få nedsat beskatningen af udbytte, som han har fået udbetalt af et selskab med hjemsted i en anden medlemsstat end Republikken Østrig.
Bezirk in Wien (finance authority for the 9th, 18th and 19th Districts in Vienna), seeking a reduction in the tax on dividends which were paid to him by a company established in a Member State other than the Republic of Austria.
I 1997 bestod en del af hans indkomst af udbytte af aktier fra selskabet MAN AG i Tyskland.
In 1997, part of his income was made up of dividends from shares in MAN AG, a company established in Germany.
Den 3. december 1998 klagede Walter Schmid over sin slutopgørelse for så vidt angik indkomstskatten for 1997.
On 3 December 1998, Mr Schmid appealed against his income tax assessment notice for 1997.
Ved skrivelse af 3. juni 1999 anmodede han skatteforvaltningen i anden instans, Berufungssenat V, om at træffe afgørelse vedrørende klagen.
By letter of 3 June 1999, he sought a ruling on his appeal from the Fifth Appeal Chamber of the regional finance authority for Vienna, Niederösterreich and Burgenland, the appellate tax authority.
Han anmodede særligt om, at det udbytte, han havde modtaget af aktierne i MAN AG, blev pålagt en skattesats, der svarede til halvdelen af den skat, der var blevet pålagt hans øvrige indtægt, selv om bestemmelserne i § 37 i Einkommensteuergesetz 1988 (lov om indkomstskat fra 1988, herefter »EStG«), sammenholdt med samme lovs § 97, i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, ikke hjemlede mulighed for at vælge en skattesats, der var nedsat til det halve for en skattepligtig, som modtager udbytte fra kapitalselskaber, der har hjemsted uden for Østrig.
He applied, in particular, for the dividends received in respect of the shares in MAN AG to be subject to a tax rate equal to half that applied to his other income, although Paragraph 37 of the Einkommensteuergesetz 1988 (1988 Law on Income Tax, BGBl.
For en skattepligtig, der befinder sig i en sådan situation, lægges kapitalindtægt på grundlag af kapitalandele i selskaber med hjemsted i en anden medlemsstat end Østrig sammen med hans øvrige indtægter, og den beskattes med den gennemsnitsskattesats, der er resultatet heraf.
1988/400; 'the EStG') in conjunction with Paragraph 97 of that law in the version in force at the material time does not afford the option of taxation at the 50% rate to a taxpayer who receives dividends from limited companies having their seat outside Austria.
Berufungssenat V er i tvivl om, hvorvidt en lovgivning som den, der er fastsat i EStG's § 37, stk. 1 og 4, og § 97 i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, er forenelig med traktatens bestemmelser om kapitalens frie bevægelighed.
For a taxpayer in such a situation, the revenue from capital assets in the form of shareholdings in companies situated in a State other than the Republic of Austria is added to his other income and subject to income tax at the resulting average rate.
I 1997 medregnede den østrigske skatteforvaltning det af Walter Schmid modtagne udbytte af udenlandske aktier i beskatningsgrundlaget for indkomstskatten.
The Austrian tax authorities included the foreign share dividends which he had received in Mr Schmid's income tax assessment for 1997.
Den gennemsnitsskattesats, der blev anvendt på Walter Schmid's indkomst, var på 27,17%, beregnet på grundlag af hele hans indenlandske indtægt, hans kapitalindtægt og hans udenlandske indtægt.
The average tax rate applicable to Mr Schmid's income, calculated on the basis of the sum of his domestic income, his revenue from capital assets and his earnings from abroad, was 27.17%. The
Walter Schmid's udenlandske aktieindkomst blev pålagt denne skattesats.
The Fifth Appeal Chamber seeks to ascertain whether rules such as those in Paragraphs 37(1) and (4) and 97 of the EStG, in the version in force at the material time, are compatible with
skattemyndigheden samt tre medlemmer, der er udvalgt blandt de udsendte erhvervsrepræsentationer i appelkommissionen.
regional finance authority (or a finance official nominated by him), another finance official and three members chosen from amongst the professional bodies' delegates to the appeal commission.
Varigheden af appelkamrenes medlemmers mandat er ikke reguleret i nogen bestemmelse.
There is no provision regulating the question of the length of the mandate of appeal chamber members.
Medlemmerne af appelkamrene er ikke underlagt nogen instrukser ved udførelsen af deres hverv (BAO's § 271, stk. 1).
The members of the appeal chambers are not bound by any directions in the exercise of their functions (Paragraph 271(1) of the BAO).
De skal aflægge ed på, at de vil træffe upartiske afgørelser (BAO's § 271, stk. 2).
They swear on oath to take impartial decisions (Paragraph 271(2) of the BAO).
Ved inhabilitet skal de vige deres sæde (BAO's § 283, stk. 3).
Where there is a well-founded suspicion of partiality, they must withdraw (Paragraph 283(3) of the BAO).
På den ene side beskattes udbytte af indenlandske aktier i Østrig som kapitalindtægter, der i princippet har form af et skattefradrag ved kilden foretaget af det selskab, der udlodder udbyttet, og som er endelig.
On the one hand, dividends from Austrian shares are subject in Austria to tax on revenue from capital assets, which, in general, takes the form of a deduction at source by the company distributing dividends and is final, with the result that the dividends are not included in the basis of assessment for income tax.
BAO's § 260, stk. 2, og § 261 definerer de tilfælde, hvor appelkammeret har kompetence til at træffe afgørelse.
Paragraphs 260(2) and 261 of the BAO define the cases in which the appeal chamber has jurisdiction.
I henhold til BAO's § 243 er anke det eneste retsmiddel med henblik på at anfægte en afgørelse truffet af skattemyndigheden.
Under Paragraph 243 of the BAO, appeal is the only statutory means of challenging a decision of the tax authorities.
På den anden side beskattes udbytte af udenlandske aktier, der i Østrig ikke beskattes i form af et endeligt fradrag ved kilden, som kapitalindtægtsskat fuldt ud som indkomstskat dér, og det kan endvidere ikke omfattes af en anvendelse af en skattesats, der er nedsat til halvdelen.
On the other hand, dividends from foreign shares, which are not subject in Austria to the final withholding at source by way of tax on revenue from capital assets, are therefore subject in full to income tax there and cannot, moreover, benefit from the application of the 50% tax rate.
Under disse omstændigheder har Berufungssenat V besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
In those circumstances, the Fifth Appeal Chamber of the regional finance authority for Vienna, Niederösterreich and Burgenland decided to stay proceedings and to refer questions to the Court for a preliminary ruling.
Mundtlig forhandling for appelkammeret finder sted, hvis appelkammerets formand finder det nødvendigt, hvis kammeret træffer afgørelse om det på anmodning af et af dets bisiddere, eller hvis en part anmoder herom (BAO's § 284, stk. 1).
A hearing before the appeal chamber takes place if the president of the chamber deems it necessary, if the chamber so decides at the request of one of its members or if a party so requests (Paragraph 284(1) of the BAO).