natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sagen vedrørte en ansøgning om registrering som EF-varemærke af et tegn, der bestod af en bestanddel, der var beskrivende på tysk, og en særpræget bestanddel. Det ældre nationale varemærke, som kun bestod af den tyske beskrivende bestanddel, var registreret i Spanien, hvor det ikke var beskrivende.
The case concerned an application to register as a Community trade mark a sign comprising an element which was descriptive in German and a distinctive element; the earlier national mark, which consisted solely of the German descriptive element, was registered in Spain, where it was not descriptive.
I lyset af disse bestemmelser er det min opfattelse, at begrundelsen i Durferritdommen er helt overbevisende i en situation, hvor en part ønsker at gøre indsigelse mod registreringen af et varemærke på grund af forhold vedrørende varemærkets registrerbarhed.
Looking at those provisions, I find the reasoning in Durferrit entirely cogent in a situation in which a party seeks to oppose registration of a mark on a ground going to the essential registrability of the mark.
På den ene side findes en sådan årsag ikke blandt de årsager, der er udtømmende opregnet i bestemmelserne om indsigelsessager, og på den anden side står mere egnede procedurer til rådighed i andre bestemmelser, enten parallelt med muligheden for at rejse indsigelse eller efter registreringen.
On the one hand, such grounds are not among those exhaustively laid down in the provisions governing the opposition proced- ure and, on the other hand, other more appropriate procedures are available under different provisions, either in parallel with the opportunity to bring opposition proceedings or following registration.
Jeg er dog ikke overbevist om, at en sådan begrundelse ligeledes finder anvendelse, når en part, der har ansøgt om registrering af et EF-varemærke, ønsker — som forsvar under en indsigelsessag — at gøre gældende, at det varemærke, som indsigelsen støttes på, ikke burde have været registreret.
However, I am not convinced that such reasoning is equally applicable where a party seeking to register a Community trade mark wishes, as a defence in opposition proceedings, to argue that the mark on which the opposition is based should not have been registered.
Der er efter min opfattelse, helt i tråd med denne fremgangsmåde, intet grundlag for at afvise at undersøge et argument vedrørende det ældre varemærkes fornødne særpræg — hvilket er det grundlag, hvorpå L & D byggede sit argument vedrørende den udformning, som var nødvendig for at opnå et teknisk resultat — blot fordi det også vedrører en absolut registreringshindring i henhold til artikel 7. Hvis det er tilladt at gøre gældende, at det ældre varemærke kun har et begrænset særpræg, bør et argument om, at det mangler særpræg i et omfang, som indebærer, at det ikke kan registreres, ikke være udelukket fra at blive behandlet. Hvis det påstås, at det ældre varemærke udelukkende består af en udformning, der er nødvendig for at opnå et teknisk resultat, kan undersøgelsen af dette argument føre til den konklusion, at varemærket ikke udelukkende består af sådan en udformning, men at det ikke desto mindre på grund af ligheden med en sådan form mangler fornødent særpræg i en sådan grad, at der kan være risiko for forveksling i den konkrete sag. 68.
Consistently with that approach, there is in my view no reason to refuse to examine an argument relating to the distinctiveness of the earlier mark — which is the basis on which L & D submitted its argument concerning the shape necessary to obtain a technical result — simply because it relates also to an absolute ground for refusal under Article 7. If it is permissible to argue that the earlier mark has only limited distinctiveness, an argument that it lacks distinctiveness to the extent of not being capable of registration should not be excluded from consider ation. Where it is alleged that the earlier mark consists exclusively of a shape necessary to obtain a technical result, examination of that argument might lead to the conclusion that the mark does not consist exclusively of such a shape but none the less, because of its similarity to such a shape, lacks sufficient distinctiveness for likelihood of confusion to be established in the circumstances of the case. 68.
Selv om forordningen for det første udtømmende specificerer de hindringer, hvormed der kan gøres indsigelse mod registreringen, opstiller den ikke udtrykkelige betingelser for de modargumenter, der kan anvendes som forsvar mod indsigelsen.
First, while the Regulation specifies exhaustively the grounds on which registration may be opposed, it lays down no explicit conditions as to the counter-arguments which may be used in defence to opposition.
Eftersom lighed og risiko for forveksling kun kan vurderes ved at sammenligne de varemærker, mellem hvilke den påståede konflikt foreligger, kan sådanne argumenter bestemt vedrøre det ældre varemærke såvel som det varemærke, der er ansøgt registreret.
Since similarity and likelihood of confusion can only be assessed by comparing the allegedly conflicting marks, such arguments may clearly concern the earlier mark as well as the mark whose registration is sought.
For det andet er jeg enig i, at det ikke er muligt i en indsigelsessag at erklære et ældre varemærke for ugyldigt — hvilket var grundlaget for afgørelsen i Durferritdommen — og at hvis en part i en indsigelsessag ønsker en sådan erklæring, er den rette vej for denne part at iværksætte en sag om ugyldighed og for Indsigelsesafdelingen (eller i givet fald appelkammeret) at overveje, om det er hensigtsmæssigt at udsætte indsigelsessagen.
Second, I agree that it is not possible in opposition proceedings to declare an earlier mark invalid — which was the basis of the decision in Durferrit — and that, if a party to such proceedings seeks such a declaration, the proper course of action is for that party to initiate invalidity proceedings and for the opposition division (or Board of Appeal, as the case may be) to consider whether it is appropriate to suspend the opposition procedure.
Denne fremgangsmåde forekommer dog besværlig og processuelt ineffektiv, hvis der ikke er fremsat begæring om en sådan erklæring, og hvis undersøgelsen af anbringendet kunne føre til det resultat, jeg har opridset i ovennævnte punkt.
However, that course of action seems cumbersome and procedurally inefficient if no such declaration is sought and if examination of the submission could lead to a finding such as the one I have outlined
I den foreliggende sag har argumentationen således været meget fokuseret på det ældre varemærkes grad af særpræg.
Thus, in the present case, the argument has focused largely on the degree of distinctiveness of the earlier mark.
Indsigelsesafdelingen, appelkammeret og Retten tog med rette hensyn til denne argumentation, fordi graden af særpræg er en del af vurderingen af risikoen for forveksling. Manglende fornødent særpræg er imidlertid også en absolut registreringshindring i artikel 7, stk. 1, litra a) og b), men Retten afviste ikke argumentationen fra realitetsbehandling på dette grundlag — igen med rette efter min opfattelse.
That argument was, quite rightly, taken into consideration by the opposition division, the Board of Appeal and the Court of First Instance, because that degree of distinctiveness is an aspect of the assessment of likelihood of confusion.
— Bevis vedrørende brugen af det ældre varemærke varemærker, og endnu mere problematisk, når der som i denne sag er en vis forvirring vedrørende identiteten af det ældre varemærke, hvis fornødne særpræg konstateringen om, at der er risiko for forveksling, bygger på.
— Evidence concerning the use of the earlier mark in the preceding paragraph. It is particularly cumbersome where earlier national marks are relied upon and even more problematic where, as in the present case, there is some confusion as to the identity of the earlier mark on whose distinctive character the finding of likelihood of confusion is based.
Hvad angår konstateringen af opnået fornødent særpræg har L & D endelig gjort gældende, at Retten anvendte den retspraksis, den omtalte 46, forkert, da den konkluderede, at materiale, der lå efter registreringsansøgningen, kunne godtages som bevis for den forudgående situation, og at opnåelsen af det fornødne særpræg kunne fastslås på grundlag af almindelige angivelser vedrørende omfanget af reklame eller salg. L & D har endvidere gjort gældende, at bevis for salgsmængden er af mindre betydning for dagligvarer af lille værdi som de i sagen omhandlede. Retten tog fejl, da den anså registreringsdatoen for ARBRE MAGIQUE-vare-mærket for brugens begyndelse uden bevis for faktisk brug fra denne dato. Endvidere vedrørte alle oplysninger om salg og reklame brugen af betegnelsen »Arbre Magique«, ikke ARBRE MAGIQUE-varemærket. 72.
Finally with regard to the finding of acquired distinctive character, L & D argues that the Court of First Instance misapplied the caselaw it cited 46in concluding that material postdating the application for registration could be accepted as evidence of the pre-existing situation and that acquisition of such character could be found on the basis of general indications concerning volume of publicity or sales. Furthermore, it submits, evidence of volume of sales is less significant for everyday goods of small value such as those in issue. The Court of First Instance was wrong to take the date of registration of the ARBRE MAGIQUE mark as the beginning of use without proof of actual use from that date. Moreover, all the sales and publicity data concerned the use of the denomination ‘Arbre Magique’, not of the ARBRE MAGIQUE mark. 72.
For det tredje vedrører spørgsmålet om de argumenter, der kan gøres gældende mod en indsigelse mod registrering, retten til forsvar.
Third, the question of what arguments may be raised to counter an objection to registration goes to the rights of the defence.
Selv om det kan være muligt at tvinge en part, der nedlægger indsigelse, til at anvende andre mere passende procedurer for at gøre absolutte registreringshindringer gældende, forekommer det mindre rimeligt at pålægge den part, over for hvem der allerede er rejst indsigelse, at give afkald på et argument til forsvar og iværksætte andre procedurer med henblik på at gøre dette argument gældende.
Whilst it may be unobjectionable to compel a party who initiates opposition proceedings to use other more appropriate procedures in order to raise absolute grounds for refusal, it seems less equitable to require the party against whom those proceedings have already been initiated to forgo an argument in defence and to initiate other proceedings in order to pursue that argument.
Blandt disse argumenter er spørgsmålet om den betydning, der skal tillægges salgsmængden for den pågældende type varer, et spørgsmål om den faktiske vurdering, der som sådan ikke er omfattet af en appelsag.
Of those arguments, the issue of the significance to be accorded to the volume of sales of the type of product concerned is one of factual assessment which, as such, falls outside the scope of an appeal.
Argumenterne vedrørende varigheden og omfanget af brugen af netop ARBRE MAGIQUE-varemærket rejser spørgsmål,
The arguments concerning the duration and extent of use specifically of the ARBRE MAGIQUE mark raise questions which I prefer to deal
Det er derfor min opfattelse, at Retten begik en retlig fejl i dommens præmis 105, da den forkastede L & D’s argument som uegnet til behandling uden at undersøge realiteten heri. I - 5746
I therefore take the view that the Court of First Instance erred in law in paragraph 105 of its judgment by dismissing L & D’s allegation as inadmissible without examining its substance. I - 5746
L & D MOD KHIM som jeg foretrækker at behandle nedenfor i sammenhæng med begrundelsen. Jeg vil på dette sted begrænse mig til at undersøge argumenterne om datoen og om arten af de godtagne beviser. »[…] Sagsøgerens argument om, at appelkammeret, idet det alene støttede sig på generelle oplysninger om reklameomfang og salgstal, urigtigt lagde til grund, at det ældre varemærke havde en særlig grad af særpræg i Italien, [kan] ikke tiltrædes.
L & D v OHIM with below in the context of the statement of reasons. At this point, I shall confine myself to examining the arguments concerning the date and nature of the evidence accepted. ‘…it is not possible to accept the applicant’s argument that the Board of Appeal was wrong to find that the earlier mark had a particularly distinctive character in Italy by relying solely on general indications regarding the volume of advertising and sales figures.
[Ganske vist] kan et varemærkes fornødne særpræg […] ikke godtgøres alene på grundlag af almindelige og abstrakte oplysninger, såsom bestemte procentforhold (Domstolens dom af 18.6.2002, sag C-299/99, Philips, Sml. I, s. 5475, præmis 62).
Admittedly, the distinctive character of a mark cannot be shown to exist solely by reference to general, abstract data, such as specific percentages (Case C-299/99 Philips [2002] ECR I-5475, paragraph 62).
For det andet tog appelkammeret i det konkrete tilfælde ikke kun hensyn til generelle oplysninger, såsom bestemte procentforhold, for at afgøre, om varemærket var velkendt, men tog ligeledes hensyn til den langvarige brug af varemærket ARBRE MAGIQUE, hvilket sagsøgeren i øvrigt ikke har bestridt.«
Secondly, in order to establish, in the present case, whether the mark is well known, the Board of Appeal did not only take into account general indications, such as specific percentages, but also the prolonged use of the mark ARBRE MAGIQUE, which, furthermore, the applicant did not dispute.’
Hvad angår muligheden for at godtage bevis for brug af det ældre varemærke efter indgivelse af ansøgningen om registrering af Aire Limpiovaremærket er det ikke min opfattelse, at Retten begik en retlig fejl.
As regards the possibility of accepting evidence of use of the earlier mark after the filing of the application to register the Aire Limpio mark, I do not consider that the Court of First Instance committed any error in law.
Domstolen udtalte i Alcon-dommen 47, at »Retten [kunne] tage hensyn til oplysninger, der — selv om de vedrørte tiden efter ansøgningsdatoen — gav mulighed for at drage konklusioner om situationen, sådan som den forelå på netop denne dato, uden at der derved var tale om en selvmodsigende begrundelse eller retlig fejl«.
This Court stated in Alcon 47 that ‘the Court of First Instance could without inconsistency in its reasoning or error of law take account of material which, although subsequent to the date of filing the application, enabled the drawing of conclusions on the situation as it was on that date’.
Uanset om der hermed er opstillet en generel regel (således som L & D har påstået), udelukker den ikke appelkammeret eller Retten fra at drage de konklusioner, de drog på grundlag af, at en stor markedsandel ikke opnås fra den ene dag til den anden. 78.
Whether that constitutes a general rule (as L & D asserts) or not, it does not preclude the Board of Appeal and the Court of First Instance from drawing the conclusions which they did on the basis that a large market share is not acquired overnight. 78.
L & D har for det første gjort gældende, at der ikke kan foretages nogen relevant sondring hvad angår opnåelsen af fornødent særpræg mellem situationen i Philips-sagen og i den foreliggende sag, og for det andet at udtalelsen om langvarig brug i sig selv er af almindelig og ubekræftet art. 77.
L & D argues, first, that there is no relevant distinction to be drawn, as regards acquisition of distinctive character, between the situation in Philips and that in the present case and, second, that the statement regarding prolonged use is itself of a general and unconfirmed nature. 77.
Hvad angår muligheden for at støtte sig til almindelige angivelser vedrørende omfanget af reklame eller salg udtalte Retten i dommens præmis 85:
As regards the possibility of relying on general indications concerning volume of publicity or sales, the Court of First Instance stated at paragraph 85 of its judgment:
Philips-dommen vedrørte en ansøgning om registrering af et varemærke, som angiveligt havde opnået fornødent særpræg og
Philips concerned an application to register a mark which was alleged to have acquired distinctive character and thus not
47 — Nævnt i fodnote 22 ovenfor, præmis 41.
47 — Cited above in footnote 22, paragraph 41.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-488/06 P dermed ikke skulle udelukkes fra registrering på grund af mangel på sådant særpræg 48.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P to be excluded from registration as lacking such character. 48 The passage on which the
Det afsnit, som Retten støttede sig til i den appellerede dom, byggede selv på dommen i sagen Windsurfing Chiemsee 49.
Court of First Instance relied in the judgment under appeal is itself based on the judgment in Windsurfing Chiemsee.
varemærket identificerer varen som hidrørende fra en bestemt virksomhed, er kriteriet om opnåelse af fornødent særpræg opfyldt.
49 proportion of the relevant class of persons identifies goods as originating from a par -ticular undertaking because of the trade mark, then the criterion of acquired distinctiveness is fulfilled.
Dette kriterium kan imidlertid ikke anses for opfyldt alene på grundlag af almindelige og abstrakte oplysninger, såsom specifikke procentforhold 50.
However, it cannot be shown to be fulfilled solely by reference to general, abstract data such as specific percentages. 50
I begge domme udtalte Domstolen, at ved vurderingen af særpræget ved et varemærke under sådanne omstændigheder skal der tages hensyn til varemærkets markedsandel, intensiteten, den geografiske udstrækning og varigheden af brugen af dette varemærke, størrelsen af investeringerne til fremme heraf, den andel af de relevante omsætningskredse, der identificerer produktet som hidrørende fra en bestemt virksomhed på grund af varemærket, samt til erklæringer fra industri- og handelskamre eller andre faglige sammenslutninger.
In both judgments the Court stated that in assessing the distinctive character of a mark in such circumstances, account may be taken of its market share, of how intensive, geographically widespread and longstanding its use has been, of the amounts invested in promoting it, of the proportion of the relevant class of persons who, because of it, identify goods as originating from a particu- lar undertaking; and of statements from chambers of commerce and industry or other trade and professional associations.
Såfremt det på dette grundlag fastslås, at de relevante omsætningskredse som følge af
If, on that basis, it is found that at least a significant
Jeg kan ikke se, hvordan det kan godtages, at der alene henvises til almindelige og abstrakte oplysninger med henblik på i en sag som den foreliggende at fastslå, at et varemærke har opnået en særlig grad af særpræg på grund af dens omdømme i offentligheden, men ikke når der ansøges om registrering af et varemærke, med henblik på at fastslå, at det har opnået fornødent særpræg som følge af den brug, der er gjort heraf.
I do not see how it could be acceptable to refer solely to general, abstract data in order to establish, in a case such as the present, that a mark has acquired a particularly distinctive character by reason of the reputation it enjoys with the public but not, when seeking to register a mark, that it has become distinctive in consequence of the use which has been made of it.
I begge tilfælde er kriteriet det samme.
In both cases, the criterion is the same.
Et varemærke opnår fornødent særpræg, hvis det, selv om det efter mærkets karakter i sig selv ikke er sandsynligt, at det bliver opfattet som en angivelse af en bestemt virksomheds varer, ikke desto mindre kommer til at blive opfattet sådan.
A mark acquires distinctive character if, although not inherently likely to be perceived as distinguishing the products of a particular undertaking, it none the less comes to be so perceived.
Den måde, hvorpå en sådan opfattelse kan fastslås, kan ikke være forskellig alt efter, om den skal anvendes til at godtgøre, at varemærket kan registreres, eller med henblik på at vurdere risikoen for forveksling med et andet varemærke, der er ansøgt registreret 51.
The way in which such perception may be established cannot differ according to whether it is to be used in order to demonstrate that a mark can be registered or in order to assess likelihood of confusion with another mark whose registration is sought. 51
48 — Ansøgningen angik registrering af et nationalt varemærke og var dermed omfattet af de i alt væsentligt identiske bestemmelser i direktiv 89/104 (jf. fodnote 4 ovenfor).
48 — The application was for registration as a national mark, and thus fell under the essentially identical provisions of Directive 89/104 (see footnote 4 above).
Direktivets artikel 3, stk. 1, og forordningens artikel 7, stk. 1, udelukker registrering af varemærker, som bl.a. b) mangler fornødent særpræg, c) udelukkende består af tegn eller angivelser, der i omsætningen kan tjene til at betegne varens egenskaber (herunder geografisk oprindelse), eller d) udelukkende består af tegn eller angivelser, som udgør en sædvanlig betegnelse for varen. Direktivets artikel 3, stk. 3, bestemmer: »Et varemærke må ikke udelukkes fra registrering og kan ikke erklæres ugyldigt efter stk. l, litra b), c) eller d), hvis det inden anmeldelsen til registrering, som følge af den brug, der er gjort deraf, har fået fornødent særpræg […]«, og forordningens artikel 7, stk. 3, bestemmer: »Stk. 1, litra b), c) og d), finder ikke anvendelse, hvis mærket som følge af den brug, der er gjort deraf, har fået fornødent særpræg for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det søges registreret.«
Articles 3(1) of the Directive and 7(1) of the Regulation preclude registration of trade marks which, inter alia, (b) are devoid of distinctive character, (c) consist exclusively of indications which may serve in trade to designate characteristics of the products concerned (including their geographical origin) or (d) consist exclusively of signs or indications which have become customary in the trade; Article 3(3) of the Directive provides: ‘A trade mark shall not be refused registration or be declared invalid in accordance with paragraph 1(b), (c) or (d) if, before the date of application for registration and following the use which has been made of it, it has acquired a distinctive character…’ and Article 7(3) of the Regulation reads: ‘Paragraph 1(b), (c) or (d) shall not apply if the trade mark has become distinctive in relation to the goods or services for which registration is requested in consequence of the use which has been made of it.’
51 — Jf. også analogt forslag til afgørelse i sag C-371/02, Björ-nekulla Fruktindustrier, Sml.
49 — Joined Cases C-108/97 and C-109/97 [1999] ECR I-2779.
2004 I, s. 5791, punkt 71 ff. (navnlig punkt 73 og 75), hvor generaladvokat Léger antager, at de samme kriterier bør finde anvendelse både ved afgørelsen af, om et varemærke har opnået fornødent særpræg til at kunne registreres, og om et registreret varemærke har mistet dette særpræg.
That judgment concerned the registrability at national level of a mark indicating geographical origin but alleged to have acquired distinctive character.
Hvis dette ikke blot er et cirkulært argument, fører fremgangsmåden til, at der skal godtgøres en større grad af særpræg for at fastslå risiko for forveksling end nødvendigt for, at et varemærke kan registreres.
If that is not merely circular, it assumes that a greater degree of distinctiveness must be shown in order to establish likelihood of confusion than is necessary for a mark to be registered.
Hvis almindelige og abstrakte oplysninger ikke er tilstrækkelige i sidstnævnte tilfælde, forekommer det mig, at de så meget desto mindre kan være tilstrækkelige i førstnævnte tilfælde.
If general, abstract data cannot suffice in the latter case, it seems to me that, a fortiori, they cannot suffice in the former.