natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen anførte,at den i sin undersøgelse af VVM’ernevar særlig opmærksom på spørgsmålene om procedure,eftersom direktiv 85/337/EØF ihøjere grad indeholder bestemmelser om procedure end indhold og kvalitet af vurderingerne.
The Commission stated that,when examining the EIAs,it paid particular attentionto the questions concerning the procedures,as Directive 85/337/EEC rather regulates theprocedure than the substance or quality of the assessment.
I forhold til klassificeringen af Skälderviken-området i henhold til direktiv 92/43/EØFmente Kommissionen,at de oplysninger,klageren havde stillet til rådighed,ikke var bevisfor overtrædelse af direktivet.
As regards the classification of the Skälderviken area under Directive 92/43/EEC, the Commission considered that the information provided by the complainant did not constitute evidence of any infringement of the Directive.
Den 10. august 1998 underrettede Kommissionen klageren om sin holdning i forhold tilbåde direktiv 85/337/EØF og direktiv 92/43/EØF og gav hende mulighed for at indsendenye oplysninger,før sagen blev afsluttet.
On 10 August 1998,the Commission notified the complainant of its position in relation toboth Directive 85/337/EEC and Directive 92/43/EEC and gave her the opportunity tosubmit new information before the closure of the case.
I august,september og oktober 1998 sendteklageren yderligere oplysninger til Kommissionen.
In August,September and October1998,the complainant sent further information to the Commission.
Den 15. februar 1999 underrettede Kommissionen igen klageren om,at den ikke mente,at fællesskabslovgivningen var blevetovertrådt og opfordrede klageren til at fremlægge yderligere beviser inden for en måned.En efterfølgende skrivelse fra klageren af 12. marts 1999 indeholdt ikke nye beviser,ogden 8. juni underrettede Kommissionen klageren om,at den havde afsluttet sagen.
On 15 February 1999,the Commission again notified the complainant of its position that there was no breach of Community law and invited the complainant to submit further evidence within one month.A subsequent letter from the complainant dated 12 March 1999 did not contain any new
Västkustbanans Framtid og andre involverede,have haft mulighed for at fremsættebemærkninger om den foretagne VVM.
If the authorities had respected Community legislation,the association Västkustbanans Framtid and others concerned,would have had the possibility to submitcomments on the EIA carried out.
Klageren anførte endvidere,at Kommissionen skulle have identificeret det juridiskegrundlag,der understøttede synspunktet om,at der ikke var tale om nogen overtrædelse.
The complainant moreover stated that the Commission should have identified the legalbasis on which it supported its view that there was no infringement.
Ombudsmanden anmodede derfor om Kommissionens bemærkninger,først og fremmesttil,at beslutningen om at godkende anlæggelsen af togforbindelsen Västkustbanan blevtruffet af de svenske myndigheder den 15. maj 1995,hvorimod VVM’en for Lingvallen-Ängelholms stationsområde først blev afsluttet den 21. maj 1996.
The Ombudsman therefore asked the Commission to comment firstly on the fact that thedecision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken bythe Swedish authorities on 15 May 1995,whereas the EIA for the section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed only on 21 May 1996.
Klageren hævdede,atdette var en overtrædelse af fællesskabslovgivningen (direktiv 85/337/EØF).Ombudsmanden anmodede om Kommissionens bemærkninger til dette og bad Kommissionen forklare sin konklusion om,at der ikke var tale om nogen overtrædelse.
The complainantalleged that this was a breach of Community law (Directive 85/337/EEC). The Ombudsman asked the Commission to comment on this and to explain its conclusion thatthere had been no infringement.
Iforhold til påstandene i forbindelse med klassificeringen af Skälderviken-området ihenhold til direktiv 92/43/EØF anmodede Ombudsmanden dernæst Kommissionen om atunderrette ham om de undersøgelser,der var foretaget hidtil,som nævnt i Kommissionensudtalelse.
Secondly,as regards the allegations in connection with theclassification of the Skälderviken area under Directive 92/43/EEC,the Ombudsman askedthe Commission to inform him of any examinations carried out so far,as mentioned by the Commission in its opinion.
Ombudsmanden anmodede ligeledes Kommissionen om en kopi af den foretagne VVMfor Lingvallen-Ängelholms stationsområde og sendte en kopi af klagerens bemærkningertil Kommissionen med henblik på mulige bemærkninger.
The Ombudsman also asked the Commission for a copy of the EIA performed for thesection Lingvallen-Ängelholms stationsområde,and sent a copy of the complainant’sobservations to the Commission for possible comments.
Med hensyn til,at beslutningen om at godkende anlæggelsen af togforbindelsen Västkustbanan blev truffet af den svenske myndigheder den 15. maj 1995,mens VVM’enfor Lingvallen-Ängelholms stationsområde blev afsluttet den 21. maj 1996, anførte Kommissionen, at den havde underrettet klageren om dens skønsmæssige beføjelser til atindlede overtrædelsesprocedurer.
As regards the fact that the decision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken by the Swedish authorities on 15 May 1995 and that the EIA forthe section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed on 21 May 1996, the Commission stated that it had informed the complainant of its discretionary powers toinitiate infringement procedures.
I udtalelsen var vedlagt kopier af de to VVM’er,der henvistes til i klagen.
After having received the relevant assessments from
I sin anden bemærkning fremsatte klageren endnu en gang detaljerede oplysninger om,ihvilket omfang vurderingerne ikke opfyldte kravene i direktiv 85/337/EØF og beskrevendvidere nogle proceduremæssige kontakter med de svenske myndigheder om klassificeringen af Skälderviken-området i henhold til habitatdirektivet.
In her second observations,the complainant again put forward detailed information as towhat extent the assessments fell short of the requirements of Directive 85/377/EEC,andmoreover described some procedural contacts with the Swedish authorities as far as theclassification of the Skälderviken area under the Habitat Directive was concerned.
1.1Klageren anførte,at den VVM,der var udarbejdet til togforbindelsen Västkustbanani Lingvallen-Ängelholms stationsområde,var utilstrækkelig,eftersom vurderingen ikkeomhandlede alle relevante faktorer.
1.1The complainant stated that the EIA made for the train connection Västkustbanan,section Lingvallen-Ängelholms stationsområde,was inadequate as the assessment did notcover all relevant factors.
Sverige havde derfor overtrådt direktiv 85/337/EØF.Endvidere var VVM’en tilsyneladende blevet indleveret for sent af de svenske myndigheder.
Thus,Sweden was in breach of Directive 85/337/EEC. Further,the EIA appeared to have been handed in too late by the Swedish authorities.
Klageren hævdede,at Kommissionen derfor ikke skulle have godkendt VVM’en.
Thecomplainant alleged that the Commission should therefore not have accepted the EIA.
1.2Kommissionen anførte,at den i forhold til de to af de svenske myndigheder foretagne VVM’er mente,at disse opfyldte kravene i direktiv 85/337/EØF om det pågældende jernbaneprojekt.
1.2The Commission stated that as far as the two EIAs carried out by the Swedish authorities were concerned,the Commission considered these to fulfil the requirements of Directive 85/337/EEC concerning the railway project in question.
Ifølge Kommissionen var der ikke blevet fremlagt beviser på det modsatte.Da klageren havde påpeget,at beslutningen om at godkende anlæggelsen af togforbindelsen Västkustbanan blev truffet af de svenske myndigheder den 15. maj 1995, mens VVM’en for Lingvallen-Ängelholms stationsområde først blev afsluttet den 21. maj 1996,svarede Kommissionen ved at underrette klageren om sine skønsmæssige beføjelser til atindlede overtrædelsesprocedurer.
According to the Commission, no evidence had been submitted to show the opposite. When thecomplainant pointed out that the decision to approve the construction of the train connection Västkustbanan was taken by the Swedish authorities on 15 May 1995 and the EIA forthe section Lingvallen-Ängelholms stationsområde was completed only on 21 May 1996,the Commission replied by informing the complainant of its discretionary powers toinitiate infringement procedures.
1.3Med hensyn til klagerens argumenter om VVM’ens tilstrækkelighed bemærker Ombudsmanden, at medlemsstaterne i henhold til direktiv 85/337/EØF skal udøve et skønover,hvilke oplysninger der skal fremskaffes.
1.3As regards the complainant’s arguments concerning the adequacy of the EIA, the Ombudsman notes that Directive 85/337/EEC requires an exercise of judgement by the Member State as to what information is to be provided.
I nærværende sag var der i Ombudsmandensundersøgelse ikke fremlagt beviser for,at Kommissionen ikke var berettiget til at mene,atmedlemsstaten havde opfyldt sin forpligtelse i henhold til direktiv 85/337/EØF medhensyn til tilstrækkeligheden af de oplysninger,der blev fremlagt i VVM’en.
_BAR_ 2001 entitled to take the view that the Member State had complied with its obligation under Directive 85/337/EEC as regards the adequacy of the information provided in the EIA.
1.4Med hensyn til klagerens argument om den dato,hvor VVM’en blev udarbejdet,bemærker Ombudsmanden,at Kommissionen henviste til sine skønsmæssige beføjelser tilat indlede overtrædelsesprocedurer.
1.4As regards the complainant’s arguments concerning the date on which the EIA wasprepared,the Ombudsman notes that the Commission referred to its discretionary powersto initiate infringement procedures.
Hvis Kommissionen mente,at den havde truffet enskønsmæssig beslutning om at afslutte sagen trods beviser på,at der havde fundet en overtrædelse sted,skulle Kommissionen havde sagt dette klart og tydeligt.
If the meaning was that the Commission had made adiscretionary decision to close the case,despite evidence that an infringement hadoccurred,then the Commission should have said so in clear words.
Hvis Kommissionen på den anden side mente,at der ikke havde været tale om en overtrædelse,var det ikke et spørgsmål om skønsudøvelse. Det konkluderes,at grundene til, at Kommissionen afsluttede sagen,var uklare.
If on the other hand,the Commission considered that there was no infringement,no issue of discretion arises.It must be concluded that the reasons as to why the Commission closed the case wereunclear.
1.5God forvaltningsskik kræver,at en beslutning begrundes.
1.5It is good administrative behaviour to state the reasons for a decision.
Begrundelserne skal værefyldestgørende,klare og tilstrækkelige.
The reasonsgiven should be adequate,clear and sufficient.
I nærværende sag er Ombudsmanden af denmening,at Kommissionen ikke havde begrundet sin beslutning.
In the present case,the Ombudsman findsthat the Commission failed to state the reasons for its decision.
Ombudsmanden vil derforfremsætte en kritisk bemærkning over for Kommissionen.
The Ombudsman willtherefore issue a critical remark to the Commission.
Klassificeringen af Skälderviken-området i henhold til direktiv 92/43/EØF
The classification of the Skälderviken area under Directive 92/43/EEC
2.1Klageren hævdede,at Kommissionen skulle sikre,at Skälderviken-området udpegessom Natura-område i henhold til direktiv 92/43/EØF.
2.1The complainant claimed that the Commission should ensure that the Skäldervikenarea is designated as a Natura-site under Directive 92/43/EEC.
2.2Kommissionen forklarede først,at de oplysninger,klageren havde fremlagt,ikke varbevis på overtrædelse af direktiv 92/43/EØF.
2.2At first,the Commission explained that the information provided by the complainantdid not constitute evidence of any infringement of Directive 92/43/EEC.
På baggrund af de oplysninger,klageren harfremlagt over for Ombudsmanden,samt senere fremlagte oplysninger havde Kommissionen indledt en ny klagesag om klassificeringen af Skälderviken-området som Natura 2000-område i henhold til direktiv 92/43/EØF. Kommissionen havde endnu ikke
However,on thebasis of the information submitted via the complaint to the Ombudsman,as well as subsequent submissions,the Commission had opened a new complaint file concerning the classification of the Skälderviken area as a Natura 2000-site under Directive 92/43/EEC.
_BAR_ 2001 afsluttet sin vurdering,men understregede,at den efter tilbundsgående undersøgelser afoplysningerne ville underrette klageren om den videre behandling.
The Commission had not yet finalised its assessment,but stressed that after the informationhad been fully examined,it would inform the complainant of the action to be taken.
2.3Ombudsmanden bemærker,at Kommissionen stadig er i gang med at vurdere dennedel af klagen på baggrund af yderligere oplysninger,som klageren har fremlagt.Kommissionen har forpligtet sig til at underrette klageren om resultatet.
2.3The Ombudsman notes that this part of the complaint is still being assessed by the Commission on the basis of further information submitted by the complainant. The Commission has undertaken to inform the complainant of the outcome.
Der kan derforikke konstateres fejl eller forsømmelser i forbindelse med denne del af klagen.
There is thereforeno maladministration as regards this part of the complaint.
Med hensyn til klagerens argument om den dato,hvor VVM’en blev udarbejdet, bemærker Ombudsmanden, at Kommissionen henviste til sine skønsmæssige beføjelser til at indledeovertrædelsesprocedurer.
As regards the complainant’s arguments concerning the date on which the EIA wasprepared,the Ombudsman notes that the Commission referred to its discretionary powersto initiate infringement procedures.
Hvis Kommissionen mente,at den havde truffet en skønsmæssigbeslutning om at afslutte sagen trods beviser på,at der havde fundet en overtrædelse sted,skulle Kommissionen havde sagt dette klart og tydeligt.
If the meaning was that the Commission had made adiscretionary decision to close the case,despite evidence that an infringement hadoccurred,then the Commission should have said so in clear words.
Hvis Kommissionen på den andenside mente,at der ikke havde været tale om en overtrædelse,var det ikke et spørgsmål omskønsudøvelse. Det konkluderes,at grundene til,at Kommissionen afsluttede sagen,varuklare.
If on the other hand,the Commission considered that there was no infringement,no issue of discretion arises.It must be concluded that the reasons as to why the Commission closed the case wereunclear.
God forvaltningsskik kræver,at en beslutning begrundes.
It is good administrative behaviour to state the reasons for a decision.
Begrundelserne skal værefyldestgørende,klare og tilstrækkelige.
The reasons givenshould be adequate,clear and sufficient.
I nærværende sag er Ombudsmanden af denmening,at Kommissionen ikke havde begrundet sin beslutning.
In the present case,the Ombudsman finds thatthe Commission failed to state the reasons for its decision.
MANGLENDE SVARPÅ KLAGERENSKLAGE
FAILURE TO REPLYTO THE COM-PLAINANT’S APPEAL
Afgørelse om klage729/2000/OV over Europa-Kommissionen
Decision on complaint729/2000/OV againstthe European Commission
J. indgav i maj 2000 en klage til Den Europæiske Ombudsmand over Europa-Kommissionen vedrørende den åbne udvælgelsesprøve KOM/A/12/98,som han deltog i.Kontorchefen i Enheden for Udvælgelsesprøver meddelte den 30. april 1999 klageren,athan kun havde opnået 19.867/40 (krævet pointtal 20/40) i prøve (a),og at han derfor varblevet udelukket fra de skriftlige prøver.
In May 2000,Mr J. made a complaint to the European Ombudsman against the European Commission concerning open competition COM/A/12/98 in which he took part. On 30April 1999,the Head of the Competitions Unit informed the complainant that he onlyobtained 19.867/40 (minimum required 20/40) on test (a) and that he had therefore beenexcluded from the written tests.
Klageren gjorde gældende,at Kommissionen medhenblik på at sikre lighed mellem ansøgerne havde neutraliseret visse spørgsmål (herunderspørgsmål 27) i prøve (A),som havde været uklare.
The complainant alleged that in order to guaranteeequality between the candidates,the Commission neutralised certain questions (amongstwhich question 27) of test (a) which were not clear.
Klageren bemærkede,at spørgsmål27,som var blevet neutraliseret,men som han havde besvaret korrekt,var fuldstændigklart og ikke kunne misforstås.
The complainant observed that question 27 which was neutralised,but which he answered correctly,was completely clear anddid not leave any room for ambiguity.
Han angav,at det ikke var retfærdigt,at han ikke fikadgang til næste runde i udvælgelsesprøven som følge af Kommissionens fejl (annulleringen af et uklart spørgsmål).
He stated that it was not justified that because of the Commission’s fault (the annulment of an unclear question),he was not admitted to thenext stage of the competition.
I en tidligere åben udvælgelsesprøve blev spørgsmålet ikkeannulleret,men alle ansøgerne fik et ekstra point.
In a previous open competition the question was notannulled,but all the candidates were given one extra point.
Klageren,som var hjælpeansat i Kommissionen,indbragte den 13. juli 1999 en klage over Kommissionens beslutning om at neutralisere spørgsmålene i henhold til artikel 90 i tjenestemandsvedtægten (R 463/99).
On 13 July 1999,the complainant,an auxiliary agent in the Commission,made an appealunder 90 Staff Regulations (R 463/99) against the decision of the Commission toneutralise questions.
I fortsættelse af en høring på tværs af tjenestegrenene den29. september 1999,i hvilken han deltog med henblik på at give udtryk for sine syns-punkter,præciserede klageren sin oprindelige klage i en yderligere skrivelse af 14. oktober1999.
Further to an interservice consultation on 29 September 1999 inwhich he took part to express his point of view,the complainant clarified his originalcomplaint in an additional letter dated 14 October 1999.
Ansættelsesmyndigheden afviste den 18. februar 2000 klagen,hvilket dermedbekræftede klagerens udelukkelse fra udvælgelsesprøven.
The Appointing Authorityrejected his appeal on 18 February 2000,which confirmed the complainant’s exclusionfrom the competition.
Klageren gjorde imidlertidgældende,at ansættelsesmyndigheden i forbindelse med sin endelige afgørelse ikke togoplysningerne fra høringen på tværs af tjenestegrenene eller fra klagerens seneste skrivelsemed i sine overvejelser.
The complainant however alleged that the final decision of the Appointing Authority did not take into consideration the information from the interservice consultation and from the complainant’s last letter.
Desuden svarede Kommissionen ikke inden fire måneder.
Moreover,the Commission didnot reply within 4 months.
149 begrundelse herfor,især hvad angår det faktum,at et lignende spørgsmål ikke var blevetannulleret i en tidligere åben udvælgelsesprøve,2) at ansættelsesmyndighedens afgørelseaf 18. februar 2000 ikke tog oplysningerne fra høringen på tværs af tjenestegrenene ellerfra klagerens skrivelse af 14. oktober 1999 med i sine overvejelser,og 3) at Kommissionenikke havde svaret inden fire måneder på klagerens klage af 13. juli 1999.
The complainant therefore wrote to the Ombudsman alleging that 1) the Commissionirregularly annulled question 27 from pre-selection test a) and should have given him ajustification for it,especially with regard to the fact that a similar question was notannulled in a previous open competition,2) the decision of the Appointing Authority of 18February 2000 did not take into account the information from the interservice consultation and the complainant’s letter of 14 October 1999,and 3) the Commission did not replywithin 4 months to the complainant’s appeal of 13 July 1999.
For så vidt angår det første klagepunktvedrørende påstanden om uforskriftsmæssig annullering af spørgsmål 27 fra stopprøve (a),henviste Kommissionen til Den Europæiske Ombudsmands afgørelse i klage 761/99/BBover Kommissionen.
As regards the first allegationconcerning the alleged irregular annulment of question 27 from pre-selection test (a), the Commission referred to the decision of the European Ombudsman in complaint761/99/BB against the Commission.
Denne klage fra en ansøger,som deltog i den åbne udvælgelsesprøve KOM/A/11/98, lignede klagen fra den nærværende klager. Derfor henviste Kommissionentil punkt 2.3 i Ombudsmandens afgørelse,hvori der står,at ”Den Europæiske Ombudsmands undersøgelser af denne klage viste ingen tilfælde af fejl eller forsømmelserfra Europa-Kommissionens side”.
This complaint from a candidate who participated inopen competition COM/A/11/98 was similar to the one made by the present complainant.Therefore,the Commission drew the attention to point 2.3 of the decision of the Ombudsman that on basis of his inquiries into the complaint “there appears to have beenno maladministration by the European Commission”.
Kommissionen bemærkede,at udvælgelseskomitéenhavde besluttet at neutralisere spørgsmål nr. 27 fra stopprøve (a) for alle ansøgere,da dethavde vist sig at være uklart.
The Commission observed that the Selection Board had decided to neutralise question 27 from pre-selection test (a) for allcandidates since it had proved to be ambiguous.
Kommissionen tilføjede,at alle udvælgelseskomitéer eruafhængige.
The Commission added that each Selection Board is independent.
For så vidt angår det andet og tredje klagepunkt,anførte Kommissionen,at klageren havdeindgivet en klage til ansættelsesmyndigheden i henhold til artikel 90,stk. 2,i tjenestemandsvedtægten.
As regards the second and third allegations,the Commission stated that under Article 90.2of the Staff Regulations the complainant had submitted a complaint to the Appointing Authority.
Denne klage blev registreret af generalsekretariatet den 23. juli 1999.
This complaint was registered by the Secretariat General on 23 July 1999.Article 90.2 of the Staff Regulations points out that “the authority shall notify the personconcerned of its reasoned decision within four months from the date on which thecomplaint was lodged.
Hvis klageren ikke harmodtaget et svar inden for denne periode,anses det for at være en stiltiende afvisning afklagen,som kan bestrides ved hjælp af en klage i henhold til artikel 91.
_BAR_ 2001 received,this shall be deemed to constitute an implied decision rejecting it,against whichan appeal may be lodged under article 91”.
I en skrivelse af 30. november 1999 underrettedes klageren om,at hans anmodning varblevet afvist som stiltiende afvisning den 23. november 1999,og at det officielle svar villefølge senere.
The complainant was informed by letter of 30 November 1999 that his request had beenrejected by implied decision on 23 November 1999 and that the official answer wouldfollow.
Efter at have modtaget denne skrivelse kunne klageren have besluttet atindgive en klage til Retten i Første Instans,hvilket han selv nævnte i sin skrivelse af 14.oktober 1999.
After having received this letter,the complainant could have decided to lodge anappeal with the Court of First Instance,a possibility which he mentioned himself in hisletter of 14 October 1999.
Derefter blev klagen afvist ved en udtrykkelig beslutning af 18. februar 2000. Ifølgeartikel 91,stk. 3,andet led,starter fristen for indgivelsen af en klage til Retten i Første Instans forfra fra denne dato.
Subsequently,the complaint was rejected by explicit decision of 18 February 2000.Following paragraph 3,second indent of Article 91,the period for lodging the appeal tothe Court of First Instance started to run afresh from this date.
Derfor kunne klageren,hvis han ikke anså ansættelsesmyndighedens svar for at være tilfredsstillende eller fyldestgørende,igen have overvejet athenvende sig til domstolen inden for tre måneder fra denne dato.
Therefore,if thecomplainant had considered that the answer from the Appointing Authority was not satisfactory or incomplete,he could again have considered applying to the Court within threemonths from this date.
Klageren besluttede sigigen for ikke at gøre dette.
The complainant again decided not to do so.
Klageren fremsatte ingen bemærkninger til Kommissionens udtalelse.
The complainant made no observations on the Commission’s opinion.