natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette forekommer særligt beklageligt, eftersom den valgte fremgangsmåde — i det væsentlige at tildele et varemærkes særpræg også til et andet varemærke — er usædvanlig og ikke umiddelbart synes at have været nødvendig.
That seems particularly regrettable since the approach taken — essentially, attributing the distinctive character of one mark also to another mark — is unusual and would not, at first sight, appear to have been necessary.
Under den formodning, at silhuetvaremærket faktisk i tilstrækkelig grad ligner det eller de varemærker, hvis fornødne særpræg er fastslået, således at det kan tildeles dette særpræg, kunne silhuetvaremærket være blevet sammenlignet direkte med Aire Limpiovaremærket med henblik på fastslå, at der var risiko for forveksling.
On the assumption that the silhouette mark is indeed sufficiently similar to the mark or marks whose distinctive character was established for that character to be ascribed to it, the latter might have been compared directly with the Aire Limpio mark for the purpose of establishing likelihood of confusion.
63 — Jf. f.eks. dom af 14.2.1990, sag C-350/88, Delacre mod Kommissionen, Sml. I, s. 395, præmis 15.
63 — See, for example, Case C-350/88 Delacre v Commission [1990] ECR I-395, paragraph 15.
64 — Jeg bemærker, at selv om appelkammeret udtrykte tvivl i så henseende, afviste eller forkastede det ikke Indsigelsesafdelingens konstatering af, at silhuet varemærket ikke havde iboende særpræg.
64 — I note that, although it expressed doubt, the Board of Appeal did not reject or refute the opposition division’s finding that the silhouette mark was not intrinsically distinctive.
62 — Jf. den appellerede dom, præmis 86.
62 — See paragraph 86 of the judgment under appeal.
L & D MOD KHIM Italien for et eller flere af Sämanns varemærker sammen med varigheden af den registrerede beskyttelse af CAR-FRESHNER-varemærket tilstrækkeligt til at godtgøre, at varemærkerne samlet, og dermed silhuetvaremærket individuelt, havde opnået en særlig grad af særpræg på grund af det omdømme, de havde i den relevante kundekreds, og at der dermed var risiko for forveksling på grund af ligheden mellem Aire Limpiovaremærket og silhuetvaremærket.
L & D v OHIM of one or more of Sämann’s marks, together with the length of registered protection of the CAR-FRESHNER mark, was sufficient to demonstrate that the marks collectively, and thus the silhouette mark individually, had acquired a particularly distinctive character, by reason of the reputation they enjoyed with the relevant public, and thus that, in view of the similarity between the Aire Limpio mark and the silhouette mark, there was a likelihood of confusion. 117.
Hvad angår i) og ii) er det ikke muligt for Fællesskabets retsinstanser at efterprøve afgørelsens lovlighed uden at være i stand til at efterprøve, at appelkammeret identificerede det eller de varemærker, som oplysningerne vedrørte, og korrekt vurderede dets eller deres lighed med silhuetvaremærket med henblik på at »overføre« det opnåede fornødne særpræg.
As regards (i) and (ii), it is not possible for the Community judicature to review the legality of the decision without being able to verify that the Board of Appeal identified the mark or marks to which the data related and correctly assessed its or their similarity with the silhouette mark for the purpose of ‘transferring’ the acquired distinctiveness.
Hvad angår iii) er det ikke muligt for Fællesskabets retsinstanser at efterprøve, at appelkammeret ikke anvendte denne fremgangsmåde, fordi det antog, at ligheden mellem Aire Limpiovaremærket og de varemærker, der havde været beskyttet længst tid i Italien, var utilstrækkelig til at nå den samme konklusion ved en direkte sammenligning.
As regards (iii), it is not possible for the Community judicature to verify that the Board of Appeal did not take that approach because it considered that the similarity between the Aire Limpio mark and the marks enjoying longstanding protection in Italy was insufficient to reach the same conclusion on a direct comparison.
Jeg finder derfor, at appelkammerets afgørelse ikke indeholder en tilstrækkelig begrundelse, som opfylder kravene i forordningens artikel 73, nemlig at give Fællesskabets retsinstanser mulighed for at udøve deres efterprøvelsesbeføjelse.
It therefore seems to me that the Board of Appeal’s decision does not contain a sufficient statement of reasons to meet the standard required by Article 73 of the Regulation, namely to allow the Community judicature to exercise its power of review.
Det er i dette lys min opfattelse, at Rettens vurdering i dommens præmis 117, hvorefter »den anfægtede afgørelse klart og utvetydigt [angiver] appelkammerets argumentation«, ikke med føje kan udledes af afgørelsen.
In that light, I find that the Court of First Instance’s assessment, at paragraph 117 of its judgment, that ‘the contested decision shows in a clear and unequivocal manner the reasoning of the Board of Appeal’, cannot be legitimately drawn from the decision.
Efter min opfattelse forklarede Retten endvidere ikke i tilstrækkeligt omfang årsagen til, at den vurderede, at de beviser, som appelkammeret støttede sig til, kun vedrørte ARBRE MAGIQUE-varemærket, eller at appelkammeret havde
Moreover, in my view, the Court of First Instance did not sufficiently explain its reasons for asserting that the evidence on which the Board of Appeal relied related solely to the ARBRE MAGIQUE mark, or that the Board
Det er min opfattelse, at en sådan begrundelse kan forsvares, uden at der hermed tages stilling til den faktiske vurdering.
Without forming a view on the factual assessment, I think such reasoning would be defensible.
Appelkammerets afgørelse er imidlertid ikke helt igennem udtrykkelig på dette punkt.
However, in the Board of Appeal’s decision, it is not explicit in its entirety.
Jeg har stykket begrundelsen sammen af forskellige dele af afgørelsen, nogle udtrykkelige, andre stiltiende.
I have pieced it together from various parts of the decision, some explicit, others implicit.
Endvidere er der lakuner, der ikke kan udfyldes af selve afgørelsen: i) På hvilket grundlag blev det konkluderet, at alle Sämanns varemærker kunne anses for at ligne hinanden så meget, at det særpræg, som et af dem havde opnået, blev delt af alle? ii) Hvilket eller hvilke varemærker vedrørte salgs- og reklameoplysningerne? iii) På hvilket grundlag var det berettiget, at appelkammeret anvendte den fremgangsmåde at »overføre« det fornødne særpræg, som de varemærker, der havde været beskyttet længst i Italien, havde opnået, på silhuetvaremærket, hvis EF-varemærke-ansøgning stadig verserede på det relevante tidspunkt, snarere end at sammenligne Aire Limpiovaremærket direkte med de ældre varemærker?
Moreover, there are lacunae which cannot be supplied from the decision itself: (i) on what grounds was it concluded that all Sämann’s marks could be considered so similar to each other that distinctiveness acquired by one was shared by all?; (ii) to which mark or marks did the sales and advertising data relate?; (iii) on what grounds was it justified for the Board of Appeal to take the approach of ‘transferring’ acquired distinctiveness from the marks enjoying longstanding protection in Italy to the silhouette mark, for which registration as a Community trade mark was still pending at the material time, rather than comparing the Aire Limpio mark directly with the former marks?
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-488/06 P anset silhuetvaremærket for at være en del af ARBRE MAGIQUE-varemærket — den sidstnævnte formodning er måske en efterfølgende begrundelse i lyset af Nestlédommen, som blev afsagt efter appelkammerets afgørelse.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P had considered the silhouette mark to be part of the ARBRE MAGIQUE mark — the latter assertion appearing as possibly a retrospective justification in the light of the Nestlé judgment, which had been delivered since the Board of Appeal’s decision.
Retten i præmis 117 en forkert vurdering af appelkammerets argumentation.
Third, at paragraph 117, it erred in its assessment of the Board of Appeal’s reasoning.
For det fjerde begik Retten gennemgående en fejl ved at formode, at appelkammeret havde bygget sin vurdering på beviser vedrørende ARBRE MAGIQUE-varemærket, når dette ikke var angivet i afgørelsen.
Fourth, it erred, passim, in assuming that the Board of Appeal had based its assessment on evidence relating to the ARBRE MAGIQUE mark when that was not indicated in the decision.
Det er derfor min opfattelse, at hverken appelkammeret eller Retten gav en tilstrækkelig begrundelse for deres afgørelser.
I am thus of the view that both the Board of Appeal and the Court of First Instance failed to state adequate reasons for their decisions.
Af disse grunde og henset til det forhold, at der ikke blev rejst yderligere retlige spørgsmål for Retten, forekommer det mig, at både den appellerede dom og appelkammerets afgørelse skal annulleres, og sagen hjemvises til Harmoniseringskontoret.
In that light, and in view of the fact that no outstanding issues of law raised before the Court of First Instance remain to be dealt with, it seems to me that both the judgment under appeal and the Board of Appeal’s decision should be annulled and the case remitted to OHIM.
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis den vindende part har nedlagt påstand herom.
Under Article 69(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party’s pleadings.
L & D har nedlagt påstand om sagsomkostninger. L & D skal efter min opfattelse have medhold i appelsagen. Harmoniseringskon- 121.
L & D has applied for costs. Its appeal should in my view be successful. OHIM 121.
Jeg er kommet til den konklusion, at den appellerede dom indeholder retlige fejl for så vidt angår fire aspekter.
I have reached the view that the judgment under appeal is legally flawed in four respects.
For det første begik Retten en fejl i præmis 85 ved at godtage, at appelkammeret var berettiget til at antage, at det ældre varemærke havde opnået en særlig grad af fornødent særpræg alene på grundlag af salgs- og reklametal og datoen for den første registrering i Italien.
First, the Court of First Instance erred at paragraph 85 by accepting that the Board of Appeal was entitled to find that the earlier mark had acquired a particularly distinctive character on the sole basis of sales and advertising figures and the date of first registration in Italy.
For det andet tog den også fejl i præmis 105 ved at forkaste det argument, at udformningen af det ældre varemærke var nødvendig for at opnå et teknisk resultat, uden at undersøge realiteten i dette argument.
Second, it erred again at paragraph 105 in dismissing the argument that the shape of the earlier mark was necessary to obtain a technical result, without examining the substance of that argument.
For det tredje foretog toret skal derfor betale sagens omkostninger.
should therefore bear the costs.
L & D MOD KHIM Forslag til afgørelse
L & D v OHIM Conclusion
På baggrund af ovenstående betragtninger er det min opfattelse, at Domstolen bør:
In the light of all the foregoing considerations, I am of the opinion that the Court should:
— ophæve dommen i sag T-168/04
— annul the judgment in Case T-168/04;
— annullere appelkammerets afgørelse i sag R 326/2003-2
— annul the decision of the Board of Appeal in Case R 326/2003-2;
— hjemvise sagen til Harmoniseringskontoret til afgørelse under hensyntagen til de faktiske omstændigheder
— remit the case to OHIM for a decision on the facts;
L & D SA, Huércal de Almería (Spanien), ved abogado S. Miralles Miravet, appellant, de øvrige parter i appelsagen: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) ved J. García Murillo, som befuldmægtiget, sagsøgt i første instans,
L & D SA, established in Huércal de Almería (Spain), represented by S. Miralles Miravet, abogado, appellant, the other parties to the proceedings being: Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM), represented by J. García Murillo, acting as Agent, defendant at first instance,
L & D MOD KHIM Julius Sämann Ltd, Zug (Schweiz), ved abogado E. Armijo Chávarri, intervenient i første instans, har
L & D v OHIM Julius Sämann Ltd, established in Zug (Switzerland), represented by E. Armijo Chávarri, abogado, intervener at first instance,
DOMSTOLEN (Anden Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, C.W.A. Timmermans, og dommerne K. Schiemann, J. Makarczyk, J.-C. Bonichot og C. Toader (refererende dommer), generaladvokat: E. Sharpston justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 13. marts 2008,
THE COURT (Second Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of Chamber, K. Schiemann, J. Makarczyk, J.-C. Bonichot and C. Toader (Rapporteur), Judges,
I appelskriftet har L & D SA (herefter »L & D«) nedlagt påstand om ophævelse af den dom, der blev afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 7. september 2006, L & D mod KHIM — Sämann (Aire Limpio) (sag T-168/04, Sml. II, s. 2699, herefter »den appellerede dom«), hvorved appellanten ikke fik medhold i sin påstand om annullation af afgørelsen truffet den 15. marts 2004 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«). Ved denne afgørelse gav appelkammeret delvis selskabet Julius Sämann Ltd (herefter »Sämann«) medhold i dettes klage og afslog delvis L & D’s registreringsansøgning for et figurtegn, der indeholder ordbestanddelen »Aire Limpio«. I — Retsforskrifter
By its appeal, L & D SA (‘L & D’) seeks to have set aside the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 7 September 2006 in Case T-168/04 L & D v OHIM — Sämann (Aire Limpio) [2006] ECR II-2699 (‘the judgment under appeal’), by which the Court of First Instance dismissed its action brought against the decision of the Second Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) of 15 March 2004 (Case R 326/2003-2, ‘the contested decision’). By that decision, the Board of Appeal allowed, in part, the appeal of the company Julius Sämann Ltd (‘Sämann’) and refused, in part, L & D’s application for registration of a figurative sign including the word element ‘Aire Limpio’. I — Legal context
Ifølge artikel 7, stk. 1, litra b), og artikel 7, stk. 1, litra e), nr. ii), i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 af 20. december 1993 om EF-varemærker (EFT 1994 L 11, s. 1) er »varemærker, som mangler fornødent særpræg«, og tegn, som udelukkende består af »en udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat«, udelukket fra registrering.
Under Article 7(1)(b) and (e)(ii) of Council Regulation (EC) No 40/94 of 20 December 1993 on the Community trade mark (OJ 1994 L 11, p. 1), registration is to be refused for ‘trade marks which are devoid of any distinctive character’ and signs which consist exclusively of ‘the shape of goods which is necessary to obtain a technical result’, respectively.
[…] b) såfremt der i offentlighedens bevidsthed inden for det område, hvor det ældre mærke er beskyttet, er risiko for forveksling, fordi det yngre mærke er identisk med eller ligner det ældre varemærke, og varerne eller tjenesteydelserne er af samme eller lignende art; risikoen for forveksling indbefatter risikoen for, at der antages at være en forbindelse med det ældre varemærke.
(b) if because of its identity with or similarity to the earlier trade mark and the identity or similarity of the goods or services covered by the trade marks there exists a likelihood of confusion on the part of the public in the territory in which the earlier trade mark is protected; the likelihood of confusion includes the likelihood of association with the earlier trade mark.
Ved »ældre varemærker« efter stk. 1 forstås: a) varemærker af følgende kategorier, hvis ansøgningsdato ligger før datoen for EF-varemærkeansøgningen, i givet fald under hensyntagen til den prioritet, der gøres gældende til støtte for disse mærker: i) EF-varemærker ii) varemærker, som er registreret i en medlemsstat […]
For the purposes of paragraph 1, “Earlier trade marks” means:
De må kun støttes på grunde, som parterne har haft lejlighed til at udtale sig om.«
They shall be based only on reasons or evidence on which the parties concerned have had on opportunity to present their comments.’
II — Sagens baggrund
II — Background to the dispute
Den 30. april 1996 indgav L & D en ansøgning til Harmoniseringskontoret om registrering af følgende figurmærke, der indeholder ordbestanddelen »Aire Limpio« (herefter »varemærket Aire Limpio«): I - 5762
On 30 April 1996, L & D filed an application with OHIM to register as a Community trade mark the figurative mark containing the word element ‘Aire Limpio’ (‘the Aire Limpio mark’), reproduced below: I - 5762
De varer og tjenesteydelser, som registreringsansøgningen vedrørte, henhører under klasse 3, 5 og 35 i Nicearrangementet af 15. juni 1957 vedrørende international klassificering af varer og tjenesteydelser til brug ved registrering af varemærker, som revideret og ændret, og svarer for hver af disse klasser til følgende beskrivelse:
The goods and services in respect of which registration was sought are in Classes 3, 5 and 35 of the Nice Agreement concerning the International Classification of Goods and Services for the Purposes of the Registration of Marks of 15 June 1957, as revised and amended, and correspond, for each of those classes, to the following description:
— klasse 35: »annonce- og reklamevirksomhed, bistand ved forretningsledelse, bistand ved forretningsadministration, bistand ved varetagelse af kontoropgaver«.
— Class 35: ‘Advertising; commercial business handling; commercial administration; office works’.
Den 29. september 1998 rejste Sämann i medfør af artikel 42 i forordning nr. 40/94 indsigelse mod registreringsansøgningen, idet indsigelsen var støttet på flere ældre varemærker.
On 29 September 1998, Sämann filed a notice of opposition under Article 42 of Regulation No 40/94 to the registration applied for, on the basis of a number of earlier trade marks.
Til støtte for indsigelsen påberåbte Sämann sig de i artikel 8, stk. 1, litra b), og artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 nævnte registreringshindringer.
The grounds relied on in support of its opposition were those referred to in Article 8(1)(b) and (5) of Regulation No 40/94.
De nævnte ældre varemærker omfattede EF-figurmærke nr. 91 991, der var indgivet den 1. april 1996 og blev registreret den 1. december 1998 for varer i klasse 5 (herefter »EF-varemærke nr. 91 991«), og som er gengivet nedenfor:
Those earlier marks included Community figurative mark No 91 991, reproduced below, lodged on 1 April 1996 and registered on 1 December 1998 for goods in Class 5 (‘mark No 91 991’):
De ældre mærker omfattede også 17 andre nationale og internationale figurmærker, alle med et tilsvarende omrids, selv om de alle, med én undtagelse heriblandt, er forskellige ved at have en hvid sokkel og/eller en påskrift på træets krop.
They also included 17 other national and international figurative marks, all with a similar outline, though all but one different in having a white base and/or some wording on the body of the tree.
Af særlig relevans i denne appelsag er de to internationale varemærker nr. 178 969 og nr. 328 915.
The two international figurative marks Nos 178 969 and 328 915 are particularly relevant for the purposes of this appeal.
Det første indeholder ordbestanddelen »CAR-FRESHNER« (herefter »varemærket CAR-FRESHNER«) og det andet ordbestanddelen »ARBRE MAGIQUE« (herefter »varemærket ARBRE MAGIQUE«).
The first includes the word element ‘CARFRESHNER’ (the ‘CAR-FRESHNER mark’) and the second, ‘ARBRE MAGIQUE’ (the ‘ARBRE MAGIQUE mark’).
Disse to varemærker blev registreret henholdsvis den 21. august 1954 og den 30. november 1966 for varer i klasse 3 og 5, er bl.a. beskyttet i Italien og ser ud som følger:
Those two marks, registered on 21 August 1954 and 30 November 1966 respectively for goods in Classes 3 and 5 and protected, in par -ticular, in Italy, look like this:
Ved afgørelse af 25. februar 2003 forkastede Indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret indsigelsen i sin helhed.
By decision of 25 February 2003, OHIM’s Opposition Division rejected the opposition in its entirety.
Indsigelsesafdelingen foretog i sin analyse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 en sammenligning af varemærket Aire Limpio og varemærke nr. 91 991.
In its analysis of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94, the Opposition Division compared the Aire Limpio mark and mark No 91 991.
I denne forbindelse fandt Indsigelsesafdelingen i det væsentlige, at formen på et grantræ, i kraft af at være den fælles bestanddel i de to varemærker, var beskrivende for lugtfjerner- og luftopfriskervarer, og at formen således havde en lav grad af særpræg.
In this connection, it considered, essentially, that the shape of a fir tree, as the element shared by the two marks, was descriptive with regard to deodorising or air freshener goods and, therefore, was not very distinctive.
De betydelige grafiske og verbale forskelle mellem de to varemærker opvejede de lidet særprægede ligheder, hvorved der blev skabt et helhedsindtryk, som var tilstrækkeligt anderledes til at udelukke enhver risiko for forveksling eller forbindelse.
The significant graphic and verbal differences between the two marks thus outweighed the weakly distinctive similarities, creating an overall impression that was sufficiently different to rule out any likelihood of confusion or association.
Efter at være nået til denne opfattelse anså Indsigelsesafdelingen det ikke for nødvendigt at undersøge andre af de ældre varemærker, som Sämann havde påberåbt sig, og som havde endnu større forskelle i forhold til varemærket Aire Limpio end varemærke nr. 91 991.
Having reached that conclusion, the Opposition Division considered that it was not necessary to examine the other earlier marks relied on by Sämann, since those marks displayed even greater differences in relation to the Aire Limpio mark than did mark No 91 991.
Ved den anfægtede afgørelse af 15. marts 2004 gav Andet Appelkammer ved Harmoniseringskontoret Sämann delvist medhold i den af selskabet indbragte klage over Indsigelsesafdelingens afgørelse.
By the contested decision of 15 March 2004, the Second Board of Appeal of OHIM allowed in part the appeal brought by Sämann against the Opposition Division’s decision.
Idet appelkammeret tog klagepunktet vedrørende en tilsidesættelse af artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94 til følge, gav det delvis medhold i indsigelsen og
In accepting the ground of appeal alleging infringement of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94, the Board of Appeal allowed the opposition in part and refused to
Hvad derimod angik tjenesteydelser i klasse 35 stadfæstede appelkammeret Indsigelsesafdelingens afgørelse og forkastede indsigelsen.
As regards, by contrast, the services in Class 35, it confirmed the Opposition Division’s decision and rejected the opposition.
Med henblik på at vurdere, om der er risiko for forveksling som omhandlet i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94, koncentrerede appelkammeret af samme »procesøkonomiske hensyn« som de af Indsigelsesafdelingen anførte sin sammenligning om varemærket Aire Limpio og varemærke nr. 91 991 »som repræsentativt varemærke« for de øvrige ældre varemærker, der blev påberåbt.
To assess whether there was a likelihood of confusion within the meaning of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94, the Board of Appeal for the ‘same reasons of economy’ as those given by the Opposition Division, focussed its comparison on the Aire Limpio mark and on mark No 91 991 ‘as a mark representative’ of the other earlier marks relied on.
I sin vurdering nåede appelkammeret imidlertid frem til den modsatte konklusion af Indsigelsesafdelingens.
In its assessment, however, it reached the opposite conclusion to that of the Opposition Division.