natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Alternative løsninger kunne være enten at overdrage dette ansvar til Det Europæiske Råd eller i forfatningen definitivt at fastsætte antallet af rådssammensætninger og disses ansvarsområder.
Alternative approaches could be either to assign this responsibility to the European Council, or to fix definitively in the Constitution the number and responsibilities of Council formations.
Rådet har i modsætning til Kommissionen og Europa-Parlamentet altid haft kortfristede og deltidsbaserede formandskabsordninger.
The Council, unlike the Commission and the Parliament, has always had only short term, part-time Presidency arrangements.
Rotationsordningen har haft den fordel at øge kendskabet til EU og skabe en følelse af ejerskab i medlemsstaterne.
The rotating system has had the advantage of spreading awareness of the Union, and creating a sense of ownership in Member States.
På den anden side er det vanskeligt for medlemsstaternes ministre at klare den stadig voksende række af komplekse formandskabsopgaver, og manglen på kontinuitet vil blive endnu mere skadelig, når perioden mellem formandskaberne efter udvidelsen overstiger tolv år.
On the other hand, it is difficult for Member States' ministers to cope with the ever-increasing range of complex Presidency tasks, and the lack of continuity will be even more damaging when the period between Presidencies, after Enlargement, exceeds twelve years.
En reform af formandskabsordningen vil skulle tage hensyn til de to krav om stabilitet og passende repræsentation for alle medlemsstater.
Any reform of the Presidency system would need to address the two requirements of stability and adequate representation of all Member States.
Udvidelsen vil gøre det stadig mere vanskeligt for Rådet at nå til enighed med enstemmighed.
Enlargement will make it increasingly difficult for the Council to reach agreement on the basis of unanimity.
Derfor vil konventet formentlig anbefale en yderligere udvidelse af anvendelsen af kvalificeret flertal.
For this reason the Convention is likely to recommend a further extension of Qualified Majority Voting.
Dette øger betydningen af stemmevægtningsmekanismen.
This increases the importance of the mechanism of vote weighting.
Med Nicetraktaten blev vedtaget en ny tredelt ordning, der kræver et flertal af vægtede stemmer, et flertal af medlemmerne i Rådet og et flertal, der repræsenterer mindst 62% af EU's befolkning.
The Nice Treaty adopted a new triple system requiring a majority of weighted votes, a majority of members of the Council, and a majority representing at least 62% of the Union's population.
Denne ordning er blevet kritiseret for at være for kompliceret og for at gøre det lidt vanskeligere at opnå kvalificeret flertal.
This system has been criticised as excessively complex and as making it slightly more difficult to achieve a qualified majority.
Det er også blevet påpeget, at siden stemmefordelingen (ligesom fordelingen af pladserne i Europa-Parlamentet) fortsat er degressiv, får mindre folkerige medlemsstaters synspunkter større vægt i forhold til befolkningen end mere folkerige medlemsstaters synspunkter.
It has also been pointed out that, since the allocation of votes (like the system for seats in the European Parliament) remains degressive, the views of less populated Member States carry greater weight relative to population than do those of more populated Member States.
Derfor foreslog Kommissionen i sin seneste meddelelse at indføre en ordning med dobbelt flertal (flertal af medlemsstater og befolkning).
For these reasons the Commission in its recent communication proposed introducing a double majority system (majority of Member States and population).
Fremgangsmåden for udnævnelse af Kommissionen, som ændret ved Amsterdam- og Nicetraktaten, er nu således: i) ii) iii) iv)
The procedure of appointment of the Commission, as amended by the Treaties of Amsterdam and Nice, is now as follows:
Rådet (stats- eller regeringscheferne, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal) indstiller en kandidat til formand for Kommissionen Europa-Parlamentet godkender indstillingen (simpelt flertal er tilstrækkeligt) Rådet vedtager med kvalificeret flertal og efter fælles overenskomst med den udpegede formand en liste over kandidater til de øvrige hverv som medlemmer af Kommissionen hele det således indstillede kollegium skal godkendes ved en afstemning i Europa-Parlamentet (simpelt flertal er tilstrækkeligt) Rådet udnævner med kvalificeret flertal kollegiet.
(i) The Council (Heads of State or Government, acting by qualified majority) nominates a candidate for President of the Commission; (ii) The European Parliament approves that nomination (simple majority suffices); (iii) The Council, acting by qualified majority and by common accord with the President-designate, adopts a list of candidates for the other members of the Commission; (iv) the whole college thus nominated is subject of a vote of approval by the European Parliament (simple majority suffices). (v) The College is appointed by the Council, acting by qualified majority.
Den udpegede formand har således et ord at skulle have sagt i forbindelse med valget af de øvrige medlemmer af kollegiet, selv om hans evne til i praksis at modsætte sig kandidaturer kan være begrænset, eftersom det i Nicetraktaten er fastsat, at listen over udpegede kommissærer "udarbejdes i overensstemmelse med hver enkelt medlemsstats indstilling".
Thus, the President-designate has some say in the choice of the other members of the College, though in practice his ability to oppose candidacies may be limited, as the Treaty of Nice stipulates that the list of designated Commissioners must be "drawn up in accordance with the proposals made by each Member State".
Der er blevet fremsat forslag til ændringer af denne fremgangsmåde ofte med det formål at styrke Europa-Parlamentets rolle.
Suggestions for changes in these procedures have been made, often with the aim of enhancing the role of the European Parliament.
Nogle foreslår at bytte om på den rækkefølge, hvori Rådet og Europa-Parlamentet handler1
Some suggest reversing the order in which the Council
Antallet af medlemmer af kollegiet er steget i årenes løb.
Membership of the College has grown over the years.
Det bestod oprindeligt af 9 medlemmer (en statsborger fra hver af de 3 mindre medlemsstater og to fra hver af de 3 store medlemsstater), men har på nuværende tidspunkt 20 medlemmer (en statsborger fra hver af de 10 mindre medlemsstater og to fra hver af de 5 største medlemsstater).
Originally consisting of 9 members (one national from each of 3, and two from the larger 3 Member States) it currently has 20 (one national from each of 10, and two from each of the 5 largest Member States).
Nogle anser denne udvidelse for at være uforenelig med effektivitet, hvorfor der ifølge Nicetraktaten skal være én kommissær pr. medlemsstat, og når Unionen er nået op på 27 medlemsstater, skal der på grundlag af en retfærdig rotationsordning være færre kommissærer end medlemsstater.
Some see the expansion as inconsistent with efficiency; accordingly the Treaty of Nice provides for one Commissioner per Member State; and that, once the Union has reached 27 Member States, there shall, on the basis of equal rotation, be fewer Commissioners than Member States.
Hvorledes den anden model skal fungere er ikke fastlagt.
How the second model is to function has not been determined.
I de fremsatte forslag opnås nedskæringen enten ved en delvis rotation eller ved, at den udpegede formand for Kommissionen på grundlag af visse kriterier og sammen med de to andre institutioner, der deltager i indstillingen af kollegiet, foretager en udvælgelse.
Suggestions put forward achieve the reduction either by partial rotation or by permitting a selection by the President-designate of the Commission, on the basis of certain criteria, in liaison with the two other institutions that participate in the appointment of the College.
Det er allerede fastsat i traktaten (artikel 213 i TEF), at kommissærerne vælges under hensyn til deres duelighed, og nogle har anført, at en udvælgelse foretaget af den udpegede formand, der tager hensyn til den geografiske og politiske balance, måske vil tilvejebringe det hold, der er bedst kvalificeret til Kommissionens nøgleopgaver.
The Treaty already stipulates (Article 213 TEC) that Commissioners shall be chosen on the basis of their competence, and some have argued that selection by the President-designate, taking account of geographical and political balance, might produce the team best qualified for the Commission's key tasks.
Jo større kollegiet er, jo større er behovet for at strømline dets struktur.
The larger the College, the greater the need to streamline its structure.
Nogle forslag indeholder derfor en bestemmelse om to "niveauer" af kommissærer; nogle begrænser retten til at stemme om kollegiets afgørelser til at være forbeholdt det høje niveau.
Some proposals therefore include a provision for two "levels" of Commissioners; some restrict the right to vote on decisions of the College to only the higher level.
Se Kommissionens meddelelse af 4. december 2002.
See the Communication from the Commission of 4 December 2002. 156
Nogle ser en trussel mod Kommissionens uafhængighed i den opfattelse, at kommissærerne repræsenterer stater.
Some see a threat to the independence of the Commission in the perception that Commissioners represent states.
Andre er bekymrede for, at kollegiets afgørelser, hvis kommissærerne i det udvidede kollegium opfattes på denne måde, ikke vil blive accepteret så villigt af flertallet af befolkningen i EU, da der er risiko for, at man vil betragte repræsentationen i kollegiet som alt for degressiv.
Others are concerned that if Commissioners, in the enlarged College, are so perceived, College decisions may not be so readily accepted by the majority of the EU population, given the risk that representation in the College may be seen as excessively degressive.
I et forsøg på at løse dette problem har nogle foreslået, at der i forbindelse med afstemning i kollegiet om visse emner skal kræves et bredere flertal.
In attempting to address this issue, some have suggested that voting in the College on certain matters should require broader majorities.
Andre har udtrykt bekymring for, at en sådan løsning kan underminere snarere end fremme en modig beslutningstagning i EU's fælles interesse og blot vil styrke det fejlagtige indtryk af et kollegium, der er sammensat af nationale repræsentanter.
Others have expressed concern that such an approach might undermine, rather than promote, courageous decisionmaking in the common interest of the Union, and only reinforce the erroneous impression of a College composed of national representatives.
Selv om de successive reformer af traktaterne har ændret Domstolens arkitektur og funktionsmåde, har disse ændringer ikke hidtil frembragt de ønskede resultater.
Although the successive reforms of the treaties have altered the architecture and functioning of the Court, to date these changes have not brought about the desired results.
Antallet af sager, hvori Domstolen anmodes om at træffe afgørelse, er steget i løbet af de seneste få år.
The number of cases on which the Court is required to give rulings has grown over the last few years.
Denne stigning skyldes i vid udstrækning, at der føjes nye aktionsområder for EU til traktaterne, samt de successive udvidelser af EU.
To a large extent, this increase is due to new areas of Union action being added to the Treaties, as well as to successive enlargements of the Union.
Som følge heraf har Domstolen haft en alt for stor arbejdsbyrde i de senere år, tidsrummet mellem indgivelse af en anmodning og fremlæggelse af Domstolens afgørelse er blevet længere, og forskellen mellem antallet af sager, der indbringes for Domstolen, og antallet af afgørelser, der træffes, er blevet større1.
As a consequence, the Court of Justice has had an excessive workload over recent years, the period between the time an application is lodged and the Court ruling is delivered has grown longer, and the gap between the number of cases brought before the Court and the number of rulings handed down has widened 1.
Når Domstolens fremtidige funktionsmåde overvejes, skal der også tages hensyn til eventuelle anbefalinger fra konventet om spørgsmål som udvidelse af enkeltpersoners muligheder for adgang til Domstolen.
Consideration of the future functioning of the Court will also need to take into account possible recommendations from the Convention on such issues as extending the scope of access to the Court by individuals.
Ifølge statistikkerne for 2001 tager proceduren for en præjudiciel afgørelse i gennemsnit 22,7 måneder, og direkte anmodninger tager 23,1 måned.
According to the statistics for 2001, preliminary ruling procedures take an average of 22.7 months, and direct applications 23.1 months. 157
Med Nicetraktaten blev der foretaget nogle nødvendige ændringer i den måde, hvorpå Domstolen fungerer, men de kan meget vel være utilstrækkelige i betragtning af omfanget af udvidelsen og kravene i den nye forfatningstraktat.
The Treaty of Nice made some necessary changes to the way in which the Court operates, but these might well fall short of the mark given the scale of enlargement and the requirements of the new constitutional treaty.
Derudover finder nogle af de ændringer, som er fastsat i Nicetraktaten, ikke umiddelbart anvendelse, men kræver, at Rådet træffer en enstemmig afgørelse (f.eks. for at oprette særlige afdelinger), hvilket vil gøre det meget vanskeligt at gennemføre dem i praksis.
In addition, some of the amendments provided for by the Treaty of Nice are not immediately applicable, but require a unanimous decision by the Council (such as for the creation of specialised chambers) which will make it very difficult to implement in practice.
På nuværende tidspunkt sættes Domstolen i plenum (15 dommere) og i afdelinger (3 eller 5 dommere).
At present, the Court sits as a full court (15 judges) and in Chambers (3 or 5 judges).
Når Nicetraktaten træder i kraft, sættes Domstolen i plenum (25 dommere), i den store afdeling (11 dommere) og i afdelinger (3 - 5 dommere).
After the Treaty of Nice enters into force, the Court will sit as a full court (25 judges), as a Grand Chamber (11 judges) and in Chambers (3 to 5 judges).
Retten i Første Instans sættes i afdelinger med tre eller fem dommere, idet den dog i visse tilfælde kan sættes i plenum eller bestå af en enkelt dommer.
The Court of First Instance sits in Chambers with three or five judges, although in some cases it may sit as a full court or consist of a single judge.
Domstolen omfatter én dommer pr. medlemsstat, som udnævnes af medlemsstaternes regeringer efter fælles overenskomst.
The Court of Justice comprises one judge per Member State, who is appointed by common accord of the governments of the Member States.
Det samme gælder Retten i Første Instans.
The same applies to the Court of First Instance.
I praksis indstiller hver medlemsstat en kandidat, som godkendes af de øvrige medlemsstater.
In practice, each Member State proposes a candidate, who is approved by the other Member States.
Nogle har foreslået, at der indføres et "filter" for medlemsstaternes indstillinger i lighed med det system, der anvendes for udnævnelse af dommere til medlemsstaternes højesteretter.
Some have suggested introducing a "filter" for the proposals made by the Member States, similar to the system for appointing judges to the high courts of the Member States.
Et sådant filter kunne bestå i, at medlemsstaternes indstillinger undersøges af et udvalg bestående af Domstolens præsident og en række præsidenter for nationale forfatningsdomstole eller af et udvalg, der består af Domstolens præsident, præsidenten for Retten i Første Instans og første generaladvokat.
Such a filter could consist of nominations submitted by the Member States being examined by a committee comprising the President of the Court of Justice and a number of Presidents of national constitutional courts, or by a committee made up of the President of the Court of Justice, the President of the Court of First Instance and the First Advocate-General.
Visse afgørelser, der vedrører Domstolens funktionsmåde og organisation, kræver enstemmighed i Rådet.
Certain decisions relating to the functioning and the organisation of the Court require unanimity within the Council.
Med Nicetraktaten kan nogle retsakter, f.eks. Domstolens procesreglement, vedtages med kvalificeret flertal.
With the Treaty of Nice, some acts, such as the Court's Rules of Procedure, could be adopted by a qualified majority.
Det kan overvejes, om enstemmighed i visse tilfælde, hvor der stadig kræves enstemmighed i sådanne spørgsmål, kan erstattes af kvalificeret flertal.
It might be considered whether in some instances, in which a unanimous vote is still required for such matters, unanimity might be replaced by qualified majority voting.
Det oprindelige formål med Det Europæiske Råd, som samler (i gennemsnit fire gange om året) medlemsstaternes stats- og regeringschefer og formanden for Kommissionen (sammen med udenrigsministrene og et medlem af Kommissionen), var at give stats- og regeringscheferne lejlighed til uformelt at drøfte spørgsmål af fælles interesse (den såkaldte "kaminpassiar").
The original purpose of the European Council, which brings together (on average four times a year), the Heads of Government/State of the Member States and the President of the Commission (together with Foreign Ministers and a member of the Commission), was to provide an opportunity for Heads to hold informal discussions on issues of common interest (the so-called 'fireside chat').
Selv om dette aspekt ikke er helt forsvundet, er det klart, at det er vanskeligt at tilrettelægge en sådan uformel debat i en gruppe på 32, og det vil blive endnu mere vanskeligt med 52.
Whilst this aspect has not totally disappeared, it is obviously difficult to arrange such informal debate in a group of 32, and will be even more difficult at 52.
Ifølge traktaten er Det Europæiske Råd det organ, der skal tilføre Unionen den fremdrift, der er nødvendig for dens udvikling, og fastlægge de overordnede politiske retningslinjer.
According to the Treaty, the European Council is the body which provides the Union with the necessary impetus for its development and defines general political guidelines.
Det Europæiske Råd har taget afgørende initiativer, som f.eks. iværksættelsen af Den Monetære Union.
Crucial initiatives have been taken by the European Council, such as the launching of the Monetary Union.
Nu forekommer Det Europæiske Råd imidlertid i langt højere grad at være et forum, hvor skiftende formandskaber søger at opnå tilslutning til de målsætninger og prioriteter, de foretrækker for Unionens fremtidige politik, og forsøger at få afgjort sager, der er blokeret.
However, the European Council seems now much more a forum in which successive Presidencies seek agreement on their preferred objectives and priorities for future Union policy, and attempt to settle dossiers which have become blocked.
Men dette er også vanskeligt på grund af de nuværende beslutningsprocedurer (ingen afgørelser kan træffes med kvalificeret flertal, selv ikke hvor kvalificeret flertal finder anvendelse i Rådet).
But this too is difficult, given current decisiontaking procedures (no QMV, even for decisions where QMV applies at the level of the Council.)
Det Europæiske Råd i Sevilla i juni 2002 vedtog en række operative foranstaltninger (hvoraf ingen kræver traktatændringer), der skal forbedre Det Europæiske Råds effektivitet.
The Seville European Council in June 2002 agreed on a number of operational measures (none of them requiring treaty change) designed to improve the effectiveness of the European Council.
Dagsordenen for Det Europæiske Råd forberedes nu i nærmere detaljer af Rådet (almindelige anliggender og eksterne forbindelser).
The agenda of the European Council is now prepared in greater detail by the General Affairs and External Relations Council.
En dagsorden vedtages formelt, og punkterne opdeles i dem, der kræver en indgående drøftelse, og dem, der ikke gør det.
An agenda is formally adopted, and items separated into those which require a substantive discussion and those which do not.
Den praktiske afvikling af møderne er også blevet strømlinet med en strammere planlægning over en kortere periode og mindre delegationer.
Practical arrangements for meetings have also been streamlined, with tighter programming over a shorter period, and smaller delegations.
For det første udgør udvidelsen en udfordring for alle institutionernes effektivitet.
First, Enlargement challenges the effectiveness of all institutions.
Uanset subjektive bedømmelser af de enkelte institutioners nuværende effektivitet sammenlignet med de resultater, de tidligere har opnået, er det en objektiv kendsgerning, at udvidelsen vil få direkte indvirkning på dem som følge af det øgede antal, der er inddraget i beslutningstagningen, og dermed kan påvirke den enkelte institutions evne til at leve op til forventningerne.
Leaving aside subjective judgements about the current effectiveness of individual institutions compared to their past performance, it is an objective fact that Enlargement will impact directly on them, by increasing the numbers involved in decision-making, and hence potentially affecting the capacity of each institution to deliver.
For det andet vil en sikring af hver enkelt institutions effektivitet hjælpe alle. Parlamentet har brug for effektive partnere i Rådet og Kommissionen samt en konsekvent medlovgiver i Rådet.
Second, ensuring the effectiveness of each would help all.
Rådet har brug for rettidige og velovervejede forslag fra Kommissionen, og Kommissionen har brug for et Råd, som kan behandle dem hurtigt og myndigt.
The Council needs timely and well-judged Commission proposals; and the Commission needs a Council which can handle them with speed and authority.
En forbedring af de enkelte institutioners effektivitet er således ikke et nulsumsspil, idet alle vinder.
So improving the effectiveness of individual institutions is not a zero-sum game: all gain.
For det tredje er den institutionelle balance vigtig.
Third, institutional balance matters.
En effektiv Kommission, hvis uafhængighed er styrket, og som derfor er bedre i stand til at give udtryk for fælles interesser og håndhæve fælles regler, kan modsvares af et effektivt Råd, der er sammensat på en sådan måde og har et sådant formandskab, at det kan tilskynde til hurtig og konsistent beslutningstagning, og et effektivt Parlament med udvidede lovgivningsbeføjelser i forbindelse med den fælles beslutningsprocedure.
An efficient Commission, reinforced in its independence, and so better able to articulate the common interest and enforce common rules, might be matched by an efficient Council, so configured and chaired as to encourage rapid and consistent decision-taking, and an effective Parliament, with extended power of legislative codecision.
Hvis nogen af de tre bliver forholdsvis svagere, vil den overordnede struktur blive svækket.
If any of the three became relatively weaker, the overall structure would be weakened.
Interinstitutionelle ordninger skal respektere alle tre institutioners legitimitet og den nødvendige balance mellem dem.
Interinstitutional arrangements must respect the legitimacy of all three, and the necessary balance between them.
Endelig bør ændringer ideelt sikre længere varighed.
Lastly, changes should ideally ensure greater durability.
Flere af de nuværende institutionelle bestemmelser (f.eks. antallet af pladser i Europa-Parlamentet/stemmer i Rådet) er af en sådan art, at de skal genforhandles, hver gang EU udvides.
Several of the current institutional provisions (e.g. number of EP seats/Council votes) are such as to require renegotiation each time the Union enlarges.
Under hensyn til en forfatningstraktats karakter kunne konventet overveje, om disse bestemmelser vil kunne revideres på en sådan måde, at de afspejler objektive kriterier, der automatisk kan anvendes efter en fremtidig udvidelse.
Given the nature of a Constitutional Treaty, the Convention may wish to consider whether these provisions might be so revised as to reflect objective criteria, which could be applied automatically upon future enlargement.