natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I®dom af 30. september 2009, Joop! mod KHIM (!) (sag®T-75/08, ikke trykt i®Samling af Afgørelser) og (gengivelse af et udråbstegn ien rektangel) (sag®T-191/08, ikke trykt i®Samling af Afgørelser), traf Retten på ny afgørelse om meget simple gurmærkers særpræg – i®det foreliggende tilfælde et udråbstegn, der enten stod alene eller var placeret i®en rektangel.
In Case T-27/09 Stella Kunststo§technik v OHIM — Stella Pack (Stella) (judgment of 10 December 2009), the Court also clari¤ed the respective purpose and e¥ects of revocation and opposition proceedings.
Den bemærkede, at registrering af et varemærke, der består af tegn, der nder anvendelse som reklameslogans, kvalitetsangivelser eller opfordringer til at købe de omhandlede varer eller tjenesteydelser, ikke som sådan er udelukket på grund af en sådan anvendelse.
It observed in particular that the relevant provisions do not provide that opposition proceedings brought on the basis of an earlier mark and still pending can inªuence in any way the admissibility or even the progress of revocation proceedings against that mark.
Et tegn, der har andre funktioner end et varemærke i®klas-sisk forstand, har imidlertid kun et fornødent særpræg, hvis det uden videre kan opfattes som en oplysning om den handelsmæssige oprindelse af de pågældende varer eller tjenesteydelser. Den
Opposition proceedings and revocation proceedings are two distinct and autonomous types of proceedings: opposition is designed to frustrate, under certain conditions, an application for registration of a mark due to the existence of an earlier mark, and rejection of an opposition does not entail revocation of the mark concerned, whereas revocation can be brought about only where proceedings have been instituted for that purpose.
Retten præciserede desuden i®dom af 20. januar 2009, Pioneer Hi-Bred International mod KHIM (OPTIMUM) (sag®T-424/07, Sml.
Since a large number of cases dealt with formal and procedural issues in 2009, it is necessary to limit these remarks to an outline of the main developments.
I®henhold til artikel®7, stk.®3, i®forordning nr.®40/94 kan et varemærke registreres, såfremt det som følge af den brug, der er gjort deraf, har fået det fornødne særpræg for de varer eller tjenesteydelser, for hvilke det søges registreret.
First, Case T-140/08 Ferrero v OHIM — Tirol Milch (TiMi KiNDERJOGHURT) (judgment of 14 October 2009, under appeal) is of particular importance, since it enabled the Court to specify the value, in the context of invalidity proceedings, of assessments made and conclusions reached by a Board of Appeal of OHIM in an earlier decision in opposition proceedings involving the same parties and the same Community trade mark.
I®denne forbindelse bemærkede Retten for det første i®dom af 28. oktober 2009, BCS mod KHIM – Deere (kombination af farverne grøn og gul) (sag®T-137/08, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser og appelleret til Domstolen), at en hvilken som helst brug af et tegn, i®det foreliggende tilfælde en kombination af farverne grøn og gul, ikke nødvendigvis udgør en brug som varemærke.
In particular, it was held that there was no room for application of either the principle of res judicata, since proceedings before OHIM are administrative and the relevant provisions lay down no rule to that e¥ect, or the principles of legal certainty and the protection of legitimate expectations, since Regulation No 40/94 does not exclude the possibility of invalidity proceedings following the failure of opposition proceedings.
I®det foreliggende tilfælde lagde Harmoniseringskontoret i®sin afgørelse om ikke at annullere varemærket bestående af dette tegn navnlig vægt på erklæringerne fra erhvervssammenslutninger, hvorefter kombinationen af farverne grøn og gul henviser til landbrugsmaskiner fremstillet af intervenienten, og den omstændighed, at intervenienten havde anvendt samme kombination af farver på sine maskiner i®en anseelig periode.
Second, as regards the consequences for OHIM of annulment of a decision of the Board of Appeal, the Court stated in Case T-402/07 Kaul v OHIM — Bayer (ARCOL) (judgment of 25 April 2009, under appeal) that OHIM has to ensure that the appeal brought by the applicant before the Board of Appeal, which again becomes pending following that annulment, leads to a new decision, possibly adopted by the same board.
Retten præciserede endvidere, at, uanset at det skal godtgøres, at det anfægtede varemærke har fornødent særpræg i®hele Unionen, er det dog på ingen måde påkrævet, at samme type af bevis fremlægges for hver medlemsstat.
It stated that, if, as in the case in point, the judgment annulling the decision has not taken a position on whether or not the marks at issue are similar, the Board of Appeal must re-examine that question, independently of the position adopted in the earlier annulled decision.
De vigtigste principper, der kan udledes af dette års retspraksis, vedrører vurderingen af lighed mellem tegn og bedømmelsen af, om der er risiko for forveksling.
Third, the Court clari¤ed the scope of the duty to state the reasons on which decisions of the Boards of Appeal are based where a trade mark covers several di¥erent goods or services.
I®dom af 28. oktober 2009, Cure-Vac mod KHIM – Qiagen (RNAiFect) (sag®T-80/08, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), vurderede Retten først og fremmest, at den lighed mellem tegnene RNAiFect og RNActive, der hidrørte fra identiteten mellem de tre første bogstaver i®tegnene, svækkedes kraftigt af forskellene mellem de fem sidste bogstaver.
In Case T-118/06 Zu§a v OHIM (ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP) (judgment of 2 April 2009), the Court stated that it is possible to use general reasoning for a series of goods or services only where there exists between them a suciently direct and speci¤c link as to enable the considerations constituting the grounds of the decision in question, ¤rst, to explain adequately the reasoning followed by the Board of Appeal for each of the goods and services belonging to that category and, second, to be applicable without distinction to each of the goods or services concerned.
Den præciserede, at selv om forbrugeren i®reglen tillægger den første del af et ord større betydning, eftersom dette udtales først, opfatter kundekredsen i®almindelighed ikke et beskrivende element eller et svagt særpræg, der udgør en del af et sammensat varemærke, som den særprægede og dominerende bestanddel i®det helhedsindtryk, som varemærket giver.
In Joined Cases T-405/07 and T-406/07 CFCMCEE v OHIM (P@YWEB CARD and PAYWEB CARD) (judgment of 20 May 2009 under appeal), the Court added that general reasoning must none the less enable it carry out its review.
I®det foreliggende tilfælde havde fællestrækket »rna« et begrænset særpræg, således at forbrugerne formodede, at der var tale om en reference til en kemisk forbindelse.
Moreover, where a decision o¥ers no reason whatsoever as to why OHIM took the view that certain goods formed a homogenous group, it is not permitted to advance supplementary reasons in the course of the proceedings.
Dette fællestræk kunne således ikke af kundekredsen opfattes som værende en særpræget og dominerende bestanddel i®det helhedsindtryk, som de omhandlede sammensatte varemærker giver.
Fourth, in Case T-189/07 Frosch Touristik v OHIM — DSR touristik (FLUGBÖRSE) (judgment of 3 June 2009, under appeal), the Court stated that only the date of ¤ling of the application for registration, and not that of registration, is relevant to the examination that OHIM must carry out during invalidity proceedings in which it is alleged that a Community trade mark does not ful¤l the conditions of Article 7 of Regulation No 40/94.
I®dom af 2. december 2009, Volvo Trademark mod KHIM – Grebenshikova (SOLVO) (sag®T-434/07, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), fastslog Retten derimod, at tegnene SOLVO og VOLVO havde en vis grad af lighed på det fonetiske plan, og at Harmoniseringskontoret derfor med urette havde undladt at foretage en helhedsvurdering af risikoen for forveksling.
That approach avoids a situation in which the probability of the mark losing its registrability increases with the length of the registration procedure.
I®dom af 8. juli®2009, Laboratorios Del Dr. Esteve mod KHIM – Ester C (ESTER-E) (sag®T-230/07, ikke trykt i®Samling af Afgørelser), angav Retten visse omstændigheder, hvor sammenligningen mellem varemærker på det begrebsmæssige plan kunne opveje lighederne mellem de samme tegn på
Fifth, in Case T-277/06 Omnicare v OHIM — Astellas Pharma (OMNICARE) (judgment of 7 May 2009), Case T-410/07 Jurado Hermanos v OHIM (JURADO) (judgment of 12 May 2009), Case T-136/08 Aurelia Finance v OHIM (AURELIA) (judgment of 13 May 2009) and Joined Cases T-20/08 and T-21/08 Evets v OHIM (DANELECTRO and QWIK TUNE) (judgment of 23 September 2009, under appeal), the Court adjudicated on the scope of application of Article 78 of Regulation No 40/94 relating to restitutio in integrum, according to which the applicant for or proprietor of a mark or any other party
Retten det visuelle og det fonetiske plan.
In particular, in the ¤rst and fourth judgments mentioned above, the Court stated that that provision is applicable to the time limit for challenging a decision before the Board of Appeal, but not to the time limit for bringing the application for restitutio in integrum itself.
Den bemærkede, at tegnet ESTEVE ikke har nogen betydning på andre o§cielle EU-sprog end på spansk, hvorimod tegnet ESTER-E kan forveksles med et kendt fornavn eller en kemisk forbindelse, og at denne forskel mellem tegnene på det begrebsmæssige plan kan begrunde den manglende formodning for risikoforveksling.
In addition, in the second judgment, it clari¤ed the concept of a party to the proceedings while, in the third, it established that, if the proprietor of a mark delegates administrative tasks relating to the renewal of the mark to a company specialised in that ¤eld, it must ensure that the latter o¥ers the assurance necessary to enable it to be assumed that those tasks will be carried out properly.
II, s.®43), efter at have bemærket, at disse supplerer hinanden, når der imellem dem er en tæt forbindelse i®den forstand, at den ene er uundværlig eller vigtig for brugen af den anden, at denne denition indebærer, at disse varer eller tjenesteydelser kan anvendes sammen, og at de således henvender sig til samme kundekreds.
Lastly, as regards a revocation decision adopted by a department of OHIM in order to rectify an error a¥ecting the costs section of a decision previously adopted by that department, the Court stated, in Case T-419/07 Okalux v OHIM — Messe Düsseldorf (OKATECH) (judgment of 1 July 2009), that, since that revocation could be only partial, the period for bringing proceedings had to be calculated by reference to the ¤rst decision.
I®2009 er der desuden sket en anden vigtig udvikling i®retspraksis for så vidt angår artikel®8, stk.®4, i®forordning nr.®40/94, navnlig hvad angår ugyldighedssager.
In Case T-263/07 Estonia v Commission (judgment of 23 September 2009, under appeal) and Case T-183/07 Poland v Commission (judgment of 23 September 2009, under appeal), the Court set out important case-law regarding the distribution of competence between the Member States and the Commission when the Member States’ national allocation plans for emission allowances (‘NAPs’) are drawn up and the Commission checks whether they are compatible with the criteria laid down by Directive 2003/87/EC (23).
I®dom af 24. marts 2009, Moreira da Fonseca mod KHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA) (forenede sager T-318/06 – T-321/06, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), bemærkede Retten, at i®henhold til denne bestemmelse skal et tegn opfylde re kumulative betingelser, for at man kan modsætte sig registreringen af et EF-vare-mærke eller opnå en erklæring om ugyldighed.
Here, the Commission had found in the contested decisions that the NAPs of the Republic of Poland and the Republic of Estonia were incompatible with certain criteria laid down by Directive 2003/87, while indicating that no objections would be raised against those NAPs provided that certain amendments were made.
Det skal anvendes erhvervsmæssigt, det skal have en betydning, der ikke kun er lokal, rettigheden til tegnet skal være erhvervet i®overensstemmelse med reglerne i®den medlemsstat, hvor tegnet blev anvendt før tidspunktet for indgivelsen af ansøgningen om registrering som EF-varemærke, og det skal give sin indehaver mulighed for at forbyde anvendelsen af et yngre varemærke.
The Member States concerned contended before the Court that, by setting a ceiling for greenhouse gas allowances above which their NAPs would be rejected and by substituting, in this context, its method of analysis for that adopted by the relevant Member State, the Commission had infringed the distribution of competence provided for by Directive 2003/87. The Court upheld those claims and annulled the contested decisions.
Dernæst præciserede Retten, at de to første betingelser skal fortolkes i®lyset af unionsretten, hvorimod de to øvrige betingelser skal vurderes i®henhold til de kriterier, der er fastlagt i®gældende national ret.
The Court observed that the reduction of greenhouse gas emissions is of primary importance in the context of the ¤ght against global warming, which represents one of the greatest social, economic and environmental threats which the world currently faces.
Hvad endelig angår den anden betingelse fastslog Retten for det første, at der for så vidt angår betydningen skal tages hensyn til såvel den geo-graske som den økonomiske dimension, og for det andet, at den omstændighed, at et tegn giver indehaveren heraf en eneret på hele det nationale område, i®sig selv ikke er tilstrækkelig til at fastslå, at dets betydning ikke kun er lokal.
Pursuit of that objective nevertheless cannot justify maintaining in force a decision rejecting a NAP if that measure was adopted in breach of the competences allocated by Directive 2003/87 to the Member States and the Commission respectively.
I®dom af 11. juni®2009, Last Minute Network mod KHIM – Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR) (forenede sager T-114/07 og T-115/07, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), understregede Retten desuden, at det påhviler appelkammeret ved anvendelse af den ovenfor nævnte bestemmelse at tage hensyn til såvel den omhandlede medlemsstats lovgivning i®henhold til henvisningen i®denne bestemmelse som til den relevante nationale retspraksis.
The Court pointed out that, in accordance with the third paragraph of Article 249 EC, Directive 2003/87 is binding upon the Member States to which it is addressed as to the result to be achieved, but leaves them freedom of action as to the choice of the forms and methods appropriate for that purpose. The Commission has the burden, when exercising its supervisory power, of proving that
I®dom af 14. maj 2009, Fioruccimod KHIM – Edwin (ELIO FIORUCCI) (sag®T-165/06, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser og appelleret til Domstolen), undersøgte Retten, om betingelserne for anvendelsen af artikel®52, stk.®2, i®forordning nr.®40/94 var blevet overholdt af appelkammeret ved
) European Parliament and Council Directive 2003/87/EC of 13 October 2003 establishing a scheme for green- house gas emission allowance trading within the Community and amending Council Directive 96/61/EC (OJ 2003 L°275, p.°32).
I®den foreliggende sag®havde Elio Fiorucci®bl.a. nedlagt påstand om, at varemærket ELIO FIORUCCI®skulle erklæres ugyldigt, idet han påberåbte sig de italienske retsregler om beskyttelse af navneretten.
It is only by applying those principles that it is possible to ensure compliance with the principle of subsidiarity, according to which, in areas which do not fall within its exclusive competence, the Community is to take action only if and in so far as the objectives pursued cannot be suciently achieved by the Member States.
Efter at have henvist til, at Harmoniseringskontoret i®henhold til denne bestemmelse kan erklære et EF-varemærke ugyldigt, bl.a. hvis der i®henhold til nationale retsregler om beskyttelse af navneretten kan rejses forbud mod brug af mærket, konstaterede Retten, at den beskyttelse, der sikres ved den relevante italienske bestemmelse, ikke er udelukket, når navnet på den pågældende person har opnået et omdømme som følge af den handelsmæssige virksomhed, som denne udøver.
The Court further stated that it is clear from Directive 2003/87, ¤rst, that the Member State alone has the power to draw up the NAP and to take ¤nal decisions ¤xing the total quantity of allowances which it will allocate for each ¤ve-year period and the distribution of that quantity amongst economic operators and, second, that the Commission has power to review the NAP in light of the criteria laid down by the directive, the Member State being unable to allocate the allowances unless the amendments to the NAP that are proposed following the Commission’s initial refusal are accepted by the latter.
I®dom af 30. juni®2009, Danjaq mod KHIM – Mission Productions (Dr. No) (sag®T-435/05, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), havde Retten mulighed for at præcisere, at et tegn på samme tid både kan beskyttes som et originalt ophavsretligt beskyttet værk og som varemærkerettens angivelse af varernes og tjenesteydelsernes handelsmæssige oprindelse.
However, the Court found that, by specifying a speci¤c quantity of allowances and by rejecting the NAPs of the Member States concerned in so far as the total quantity of allowances proposed exceeded that threshold, the Commission had exceeded the limits of the power of review conferred upon it by Directive 2003/87, since it is for Member States alone to set that quantity.
Retten bemærkede, at disse to enerettigheder er baseret på forskellige kvaliteter, nemlig på den ene side originaliteten ved en frembringelse og på den anden side et tegns evne til at adskille den handelsmæssige oprindelse. Selv om titlen på en lm således kan nyde beskyttelse i®henhold til visse nationale lovgivninger som en kunstnerisk frembringelse uafhængigt af den beskyttelse, som ydes selve lmen, kan den ikke automatisk nyde den beskyttelse, der anerkendes varemærkerne.
Likewise, while the Commission may draw up its own ecological and economic model in order to verify whether the NAPs of the various Member States are compatible with the criteria laid down by Directive 2003/87, an exercise in which it has a wide discretion, it cannot, on the other hand, claim to set aside the data in a NAP so as to replace them with data obtained from its own assessment method, as otherwise it would be acknowledged as having a veritable power of uniformisation which that directive does not confer upon it.
Selv om det således antages, at mærkerne Dr. No og Dr. NO gør det muligt at adskille lm med denne titel fra andre lm i®serien om »James Bond«, kan det derfor ikke lægges til grund, at disse mærker angiver de pågældende varers og tjenesteydelsers handelsmæssige oprindelse.
The Court also observed that, when drawing up its NAP, the Member State is obliged to make choices concerning the policies to be adopted, the method to be used and the data to be taken into account in order to predict the expected evolution of emissions, while the Commission’s review of those choices is limited to verifying whether the data and parameters upon which the choices are founded are credible and sucient.
Endelig klarlagde Retten reglerne om beviset for den reelle brug af et ældre varemærke under en sag®om ugyldighed. Den præciserede i®dom af 12. juni®2009, Harwin International mod KHIM – Cuadrado (Pickwick COLOUR GROUP) (sag®T-450/07, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), at Harmoniseringskontoret er forpligtet til at undersøge spørgsmålet om beviset for den reelle brug af et ældre varemærke, selv om indehaveren af det EF-varemærke, der begæres erklæret ugyldigt, ikke har indgivet nogen specik begæring herom, men blot anfægtet de bevismidler, som er indgivet af indehaveren af det ældre varemærke.
The Court therefore held that, by substituting its method of analysis for that used by the Member States concerned, instead of merely checking that their NAPs were compatible with the criteria laid down by Directive 2003/87, in the light, where appropriate, of the data resulting from its own method, the Commission exceeded the powers conferred upon it by that directive.
I®henhold til artikel®50 i®forordning nr.®40/94 kan EF-varemærkeindehaverens ret bl.a. erklæres fortabt, når brugen af varemærket kan vildlede o©entligheden med hensyn til de pågældende varers eller tjenesteydelsers art, beska©enhed eller geograske oprindelse.
In Case T-341/07 Sison v Council (judgment of 30 September 2009) the Court, ¤rst, recalled the principles resulting from the judgments in Organisation des Modjahedines du peuple d’Iran v Coun-
For at artikel®50 i®forordning nr.®40/94 kan nde anvendelse, skal den person, der gør gældende, at indehaveren har fortabt sin ret, bevise, at varemærket har været anvendt på en vildledende måde, eller at der er en tilstrækkeligt alvorlig risiko for vildledning, hvilket ikke var blevet godtgjort i®denne sag.
Both the statement of reasons for an initial decision to freeze funds and the statement of reasons for subsequent decisions must refer not only to the
I®dom af 10. december 2009, Stella Kunststo½technik mod KHIM – Stella Pack (Stella) (sag®T-27/09, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser), redegjorde Retten ligeledes for formålet med og virkningerne af henholdsvis en fortabelsessag®og en indsigelsessag.
(24) Case T-228/02 [2006] ECR°II-4665.(25) Judgment of 11 July 2007 in Case T-47/03, not published.
Procedurerne for indsigelse og for fortabelse er nemlig to specikke og selvstændige procedurer, idet en indsigelse sigter på under visse betingelser at hindre en ansøgning om varemærkeregistrering som følge af tilstedeværelsen af et ældre varemærke, hvorimod et afslag på indsigelsen ikke medfører fortabelse af det pågældende varemærke, idet en sådan fortabelse alene kan opnås i®forlængelse af en indgivelse af sag®med et sådant formål.
Also, the broad discretion enjoyed by the Council with regard to the matters to be taken into consideration for the purpose of adopting or of maintaining in force a measure freezing funds extends to the evaluation of the threat that may be presented by an organisation having in the past committed acts of terrorism, notwithstanding the suspension of its terrorist activities for a certain period.
Idet retspraksis dette år har været særligt omfattende for så vidt angår spørgsmålene vedrørende form og procedure, er det nødvendigt at begrænse sig til at nævne de heraf udledte principper.
In those circumstances the Council cannot be required to state with greater precision in what way freezing the funds of the person concerned may in concrete terms contribute to the ¤ght against terrorism or to produce evidence to show that that person might use his funds to commit or facilitate acts of terrorism in the future.
For det første er dom af 14. oktober 2009, Ferrero mod KHIM – Tirol Milch (TiMi  KiNDERJOGHURT) (sag®T-140/08, endnu ikke trykt i®Samling af Afgørelser og appelleret til Domstolen), særlig vigtig, idet Retten inden for rammerne af en indsigelsessag®havde mulighed for at præcisere, hvilken vægt der skal tillægges de vurderinger, der er foretaget, og de konklusioner, der er draget af et appelkammer ved Harmoniseringskontoret i®en ældre afgørelse, der indgår i®en indsigelsessag®mellem de samme parter og vedrørende det samme EF-varemærke.
Secondly, after recalling the conditions for implementing a decision to freeze funds, the rules relating to the burden of proof incumbent on the Council in this context and the scope of judicial review in such matters, the Court stated that, having regard both to the wording, context and objectives of the provisions at issue and to the major part played by the national authorities in the fund-freezing process provided for, a decision to‘instigat[e] … investigations or prosecut[e]’must, if the Council is to be able validly to invoke it, form part of national proceedings seeking, directly and chieªy, the imposition on the person concerned of measures of a preventive or punitive nature, in connection with the combating of terrorism and by reason of that person’s involvement in terrorism.