natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er alene, hvis dette ikke er tilfældet, at det er nødvendigt at undersøge anvendelsen af traktatens generelle bestemmelser om statsstøtte på de i hovedsagen omhandlede tilskud.
On this point, the Oberverwaltungsgericht observed that the Federal Republic of Germany had made use of the possibility allowed by Regulation No 1191/69 of excluding undertakings whose activities are confined exclusively to the operation of urban, suburban or regional transport services from the scope of the regulation only up to 31 December 1995.
Det tredje led af det præjudicielle spørgsmål skal derfor besvares først.
It therefore held that after that date the public subsidies in question were authorised only if the conditions laid down by that regulation were satisfied.
Den forelæggende ret har med det tredje led af det præjudicielle spørgsmål nærmere bestemt spurgt om, hvorvidt forordning nr. 1191/69 og særligt artikel 1, stk. 1, andet afsnit, kan fortolkes således, at den giver en medlemsstat mulighed for at undlade at anvende forordningen på virksomhed med rutetransport i byer, forstæder eller regioner, der nødvendigvis er afhængig af offentlige tilskud, og at begrænse anvendelsen af forordningen til tilfælde, hvor en tilstrækkelig transportbetjening ellers ikke er mulig.
Altmark Trans appealed on a point of law (Revision) to the Bundesverwaltungsgericht against the decision of the Oberverwaltungsgericht. The Bundesverwaltungsgericht considers that the provisions of Paragraph 8(4) of the PBefG raise the question whether the operation of urban, suburban or regional scheduled transport services which cannot be operated profitably on the basis of operating income and therefore necessarily depend on public subsidies may, in national law, be regarded as commercial, or whether it must be regarded as operation in the public interest.
Det bemærkes, at forordning nr. 1191/69 indfører en ordning, som medlemsstaterne er forpligtet til at overholde, når de vil pålægge transportvirksomhederne forpligtelser til offentlig tjeneste.
Since it considered that, in the case before it, the extent of the Community rules was uncertain and that a preliminary ruling was needed for it to give judgment in the main proceedings, the Bundesverwaltungsgericht decided to stay the proceedings and refer a question to the Court for a preliminary ruling.
Medlemsstaterne kan imidlertid gøre undtagelse fra bestemmelserne i forordning nr. 1191/69 for virksomheder, der præsterer transportydelser i byer, forstæder eller regioner, i henhold til forordningens artikel 1, stk. 1, andet afsnit.
The first point to examine is whether Regulation No 1191/69 is applicable to the transport services at issue in the main proceedings. Only if that is not the case will the application of the general provisions of the Treaty on State aid to the subsidies at issue in the main proceedings have to be considered.
Den tyske lovgiver gjorde brug af denne mulighed indtil den 31. december 1995.
The third part of the national court's question should therefore be answered first
Det følger af disse betragtninger, at en medlemsstat lovligt i henhold til den hjemlede undtagelse i artikel 1, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1191/69 ikke alene fuldstændigt kan holde rutetransport i byer, forstæder eller regioner uden for forordningens anvendelsesområde, men også kan give denne undtagelse en mere begrænset anvendelse.
It is to be remembered that Regulation No 1191/69 establishes a system which the Member States must comply with when they consider imposing public service obligations on undertakings in the land transport sector.
Den nationale lovgiver skal imidlertid klart afgrænse, hvorledes denne mulighed for undtagelse er blevet anvendt, således at det kan fastslås, i hvilke situationer undtagelsen finder anvendelse, og i hvilke situationer forordning nr. 1191/69 finder anvendelse.
However, Member States may, with respect to undertakings which operate urban, suburban or regional services, introduce a derogation from the provisions of Regulation No 1191/69, under the second paragraph of Article 1(1) of the regulation. The German legislature made general use of this derogation until 31 December 1995.
I forelæggelseskendelsen nævnes en række omstændigheder, som rejser tvivl om, hvorvidt dette krav om klarhed er opfyldt i nærværende sag.
In those circumstances, it must be concluded that the amendment to the PBefG which took effect on 1 January 1996 contributes to the implementation of the objectives pursued by Regulation No 1191/69.
Det fremgår således for det første af forelæggelseskendelsen, at også virksomheder, der er afhængige af offentlige tilskud for at udnytte tilladelser til transportydelser, kan henføres under bestemmelserne om selvfinansiering.
By that amendment, the German legislature introduced a distinction, as regards the grant of licences for passenger transport by bus, between commercial operation and operation in the public interest By virtue of Paragraph 13a of the PBefG, Regulation No 1191/69 became applicable to the grant of licences for operation in the public interest That amendment to the PBefG thus cut down the scope of the derogation provided for in the second subparagraph of Article 1(1) of the regulation.
Det synes at følge heraf, at tilladelser til transportydelser, der er afhængige af offentlige tilskud, kan henføres under såvel selvfinansierende som offentligt samfinansieret transport. Hvis dette virkelig var tilfældet, ville de omhandlede nationale bestemmelser ikke klart og præcist fastlægge, i hvilke situationer tilladelserne hørte under den ene eller den anden ordning.
It follows from those considerations that a Member State may legitimately, on the basis of the power to derogate provided for in the second subparagraph of Article 1(1) of Regulation No 1191/69, not only exclude urban, suburban or regional scheduled services completely from the scope of that regulation, but may also apply that derogation in a more limited way.
For så vidt som forordning nr. 1191/69 ikke finder anvendelse på selvfinansierende transport, ville en eventuel usikkerhed med hensyn til afgrænsningen af selvfinansierende transport i forhold til offentligt samfinansieret transport også gøre sig gældende for så vidt angår forordningens anvendelsesområde i Tyskland.
In other words, that provision in principle allows the German legislature to provide that, for transport services provided on a commercial basis, public service obligations may be imposed and subsidies granted without complying with the conditions and details of operation laid down in that regulation.
Det påhviler den forelæggende ret at bedømme, om den anvendelse af undtagelsesmuligheden i artikel 1, stk. 1, andet afsnit, i forordning nr. 1191/69, som den tyske lovgiver har valgt, opfylder kravene til klarhed og præcision, som følger af retssikkerhedsprincippet.
The national legislation must, however, clearly delimit the use made of that option of derogation, so as to make it possible to determine the situations in which the derogation applies and those in which Regulation No 1191/69 applies.
Det skal endvidere præciseres, at hvis den forelæggende ret finder, at retssikkerhedsprincippet er tilsidesat i hovedsagen, må den fastslå, at forordning nr. 1191/69 fuldt ud finder anvendelse i Tyskland, og at den derfor også omfatter selvfinansierende transport.
The order for reference contains a number of points which suggest that those requirements of clarity may not have been complied with in the present case.
Det er derfor kun, hvis den forelæggende ret når til den konklusion, at forordning nr. 1191/69 ikke finder anvendelse på selvfinansierende transport, og at den tyske lovgivers anvendelse af muligheden for undtagelse, der hjemles i den nævnte forordning, er i overensstemmelse med retssikkerhedsprincippet, at retten bør vurdere, om de i hovedsagen omhandlede tilskud er tildelt i overensstemmelse med traktatens bestemmelser vedrørende statsstøtte.
Thus according to the order for reference, first, the commercial system of operation may apply also to undertakings which need public subsidies to operate licensed transport services. The national court stated, second, that 'this right to choose, which was conferred on the operator by the legislature, [is] removed in practice in the case of scheduled services in local public transport which are largely in deficit the need for public subsidies automatically resulting in such services being classified as in the public interest'.
Det første led af det præjudicielle spørgsmål
In so far as Regulation No 1191/69 does not apply to commercial operations, any uncertainty as to the dividing line between that and operations in the public interest would extend also to the scope of that regulation in Germany.
Den forelæggende ret har med det præjudicielle spørgsmåls første led nærmere bestemt spurgt, hvorvidt støtte til udligning af underskud ved transportydelser i byer, forstæder eller regioner, der udføres som offentlig tjeneste, under alle omstændigheder er omfattet af traktatens artikel 92, stk. 1, eller om den som følge af den lokale eller regionale karakter af de leverede transportydelser, og i bekræftende fald størrelsen af det omhandlede aktivitetsområde, er uegnet til at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
It is for the national court to ascertain whether the application by the German legislature of the derogation provided for in the second subparagraph of Article 1(1) of Regulation No 1191/69 satisfies the requirements of clarity and precision needed to comply with the principle of legal certainty.
Den anden betingelse for anvendelse af traktatens artikel 92, stk. 1, i henhold til hvilken støtten skal kunne påvirke samhandelen mellem medlemsstater, afhænger ikke af, om de leverede transportydelser er lokale eller regionale, eller af størrelsen af det omhandlede aktivitetsområde.
It must further be stated that should the national court decide that the principle of legal certainty was not complied with in the main proceedings, it will have to consider that Regulation No 1191/69 is fully applicable in Germany, and thus applies also to commercial operations.
For at en statsstøtte skal kunne henføres under traktatens artikel 92, stk. 1, skal den under alle omstændigheder ligeledes kunne betragtes som en fordel for den støttemodtagende virksomhed.
Consequently, it is only to the extent that the national court concludes that Regulation No 1191/69 does not apply to commercial operations and that the use made by the German legislature of the option to derogate provided for by that regulation complies with the principle of legal certainty that it will have to
Det følger af retspraksis, at for så vidt som en statslig foranstaltning må betragtes som en kompensation, der er et vederlag for de af de begunstigede virksomheder leverede ydelser til opfyldelse af forpligtelser til offentlig tjeneste, således at disse virksomheder reelt ikke har en økonomisk fordel, og denne foranstaltning således ikke har den virkning at sætte disse virksomheder i en konkurrencemæssigt fordelagtig position i forhold til de virksomheder, der konkurrerer med dem, falder en sådan støtte ikke ind under traktatens artikel 92, stk. 1.
By the first part of the question referred for a preliminary ruling, the national court essentially asks whether subsidies intended to compensate for the deficit in operating an urban, suburban or regional public transport service come under Article 92(1) of the Treaty in all circumstances, or whether, having regard to the local or regional character of the transport services provided and, if appropriate, to the significance of the field of activity concerned, such subsidies are not liable to affect trade between Member States.
For at en sådan kompensation i det enkelte tilfælde kan falde uden for begrebet statsstøtte, skal en række betingelser imidlertid være opfyldt.
The second condition for the application of Article 92(1) of the Treaty, namely that the aid must be capable of affecting trade between Member States, does not depend on the local or regional character of the transport services supplied or on the scale of the field of activity concerned.
For det første skal den pågældende virksomhed faktisk være pålagt at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, og disse forpligtelser skal være klart defineret.
However, for a State measure to be able to come under Article 92(1) of the Treaty, it must also be capable of being regarded as an advantage conferred on the recipient undertaking.
For det andet skal de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, være fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde for at undgå, at kompensationen indebærer en økonomisk fordel, der kan begunstige den pågældende virksomhed i forhold til de konkurrerende virksomheder.
It follows from the judgments that, where a State measure must be regarded as compensation for the services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations, so that those undertakings do not enjoy a real financial advantage and the measure thus does not have the effect of putting them in a more favourable competitive position than the undertakings competing with them, such a measure is not caught by Article 92(1) of the Treaty.
Følgelig udgør en medlemsstats kompensation af de af en virksomhed lidte tab i den situation, hvor det efterfølgende viser sig, at en virksomhed med udførelse af visse tjenesteydelser i forbindelse med opfyldelsen af forpligtelser til offentlig tjeneste ikke er økonomisk levedygtig, uden at kriterierne for en sådan kompensation er fastlagt på forhånd, en økonomisk foranstaltning, som henhører under begrebet statsstøtte i traktatens artikel 92, stk. l's forstand.
However, for such compensation to escape classification as State aid in a particular case, a number of conditions must be satisfied.
Kompensationen må for det tredje ikke overstige, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.
First, the recipient undertaking must actually have public service obligations to discharge, and the obligations must be clearly defined.
Overholdelsen af denne betingelse er ufravigelig med henblik på at sikre, at den begunstigede virksomhed ikke opnår en fordel, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at styrke virksomhedens konkurrencemæssige stilling.
In the main proceedings, the national court will therefore have to examine whether the public service obligations which were imposed on Altmark Trans are clear from the national legislation and/or the licences at issue in the main proceedings.
Når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpligtelse til offentlig tjeneste, i et konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offentlige kontrakter, som giver mulighed for at udvælge den ansøger, der kan levere de pågældende ydelser til de laveste omkostninger for samfundet, skal størrelsen af den nødvendige kompensation for det fjerde fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret med transportmidler til at kunne opfylde de stillede krav til den offentlige tjeneste, ville have ved at opfylde forpligtelserne, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpligtelserne.
Second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated must be established in advance in an objective and transparent manner, to avoid it conferring an economic advantage which may favour the recipient undertaking over competing undertakings.
Det følger af ovenstående bemærkninger, at for så vidt som de offentlige tilskud til virksomheder, som udtrykkeligt har fået overdraget forpligtelser til offentlig tjeneste, med det formål at kompensere de udgifter, der er afholdt i forbindelse med opfyldelsen af disse forpligtelser, opfylder ovenstående betingelser, falder sådanne tilskud ikke ind under anvendelsesområdet for traktatens artikel 92, stk. 1. En statslig foranstaltning, der ikke overholder en eller flere af de nævnte betingelser, skal modsat betragtes som statsstøtte i denne bestemmelses forstand.
Payment by a Member State of compensation for the loss incurred by an undertaking without the parameters of such compensation having been established beforehand, where it turns out after the event that the operation of certain services in connection with the discharge of public service obligations was not economically viable, therefore constitutes a financial measure which falls within the concept of State aid within the meaning of Article 92(1) of the Treaty.
Den forelæggende ret har med det andet led af det præjudicielle spørgsmål nærmere bestemt spurgt, hvorvidt traktatens artikel 77 kan finde anvendelse på offentlige tilskud til dækning af de merudgifter, der er afholdt for at opfylde forpligtelser til offentlig tjeneste, uden hensyn til forordning nr. 1191/69.
Fourth, where the undertaking which is to discharge public service obligations, in a specific case, is not chosen pursuant to a public procurement procedure which would allow for the selection of the tenderer capable of providing those services at the least cost to the community, the level of compensation needed must be determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service
Domstolen bemærker, at Rådet den 4. juni 1970 vedtog forordning (EØF) nr. 1107/70 om støtte, som ydes inden for sektoren for transporter med jernbaner, ad landeveje og sejlbare vandveje.
requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.
Denne forordnings artikel 3 bestemmer, at »[m]ed forbehold af bestemmelserne i [...] forordning (EØF) nr. 1192/69 [...] og i [...] forordning (EØF) nr. 1191/69 [...] træffer medlemsstaterne kun i følgende tilfælde og på følgende betingelser samordningsforanstaltninger eller pålægger forpligtelser, der har sammenhæng med begrebet offentlig tjenesteydelse, og som medfører ydelse af støtte i henhold til traktatens artikel 77«.
It follows from the above considerations that, where public subsidies granted to undertakings expressly required to discharge public service obligations in order to compensate for the costs incurred in discharging those obligations comply with the conditions set out above, such subsidies do not fall within Article 92(1) of the Treaty.
Det følger heraf, at medlemsstaterne ikke længere er berettigede til at påberåbe sig traktatens artikel 77 uden for de tilfælde, som omhandles i den afledte fællesskabsret.
Conversely, a Sute measure which does not comply with one or more of those conditions must be regarded as State aid within the meaning of that provision.
Det hedder i domskonklusionen:
The second part of the question referred for a preliminary ruling
•1) Rådets forordning (EØF) nr. 1191/69 af 26. jura 1969 om medlemsstaternes fremgangsmådemedhensyn tildemedbegrebet offentlig tjeneste forbundne forpligtelser inden for sektoren for transporter med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, som ændret ved Rådets forordning (EØF) nr. 1893/91 af 20. juni 1991, og særligt artikel 1, stk 1, andet afsnit, skal fortolkes således, at den giver en medlemsstat mulighed for at undlade at anvende forordningens bestemmelser på virksomhed med rutetransport i byer, forstæder eller regioner, der nødvendigvis er afhængig af offentlige tilskud, og at begrænse anvendelsen af forordningen tu tilfælde, hvor en tilstrækkelig transportbetjening ellers ikke er mulig, dog under forudsætning af, at retssikkerhedsprincippet er behørigt overholdt
By the second part of the question referred for a preliminary ruling, the national court essentially asks whether Article 77 of the Treaty may be applied to public subsidies which compensate for the additional costs incurred in discharging public service obligations without taking into account Regulation No 1191/69.
Offentlige tilskud, som har til formål at muliggøre virksomhed med rutetransport i byer, forstæder eller regioner, falder dog ikke ind under denne bestemmelse, for så vidt som sådanne tilskud skal anses for at være en kompensation, der er et vederlag for de af de begunstigede virksomheder leverede ydelser til opfyldelse af forpagteiser til offentlig tjeneste.
Regulation (EEC) No 1191/69 ... Member States shall neither take coordination measures nor impose obligations inherent in the concept of a public service which involve the granting of aids pursuant to Article 77 of the Treaty except in the following cases or circumstances'.
Med henblik på anvendelsen af dette kriterium påhvuer det den forelæggende ret at undersøge, om følgende betingelser alle er opfyldt:
It follows that Member States are no longer authorised to rely on Article 77 of the Treaty outside the cases referred to in secondary Community legislation.
For det andet er de kriterier, der er grundlaget for beregningen af kompensationen, blevet fastlagt på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde.
The condition for the application of Article 92(1) of the EC Treaty (now, after amendment, Article 87(1) EC) that the aid must be such as to affect trade between Member States does not depend on the local or regional character of the transport services supplied or on the scale of the field of activity concerned
For det tredje overstiger kompensationen ikke, hvad der er nødvendigt for helt eller delvis at dække de udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpagteiserne til offentlig tjeneste, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpagteiserne.
However, public subsidies intended to enable the operation of urban, suburban or regional scheduled transport services are not caught by that provision where such subsidies are to be regarded as compensation f or me services provided by the recipient undertakings in order to discharge public service obligations.
For det fj'erde skal størrelsen af den nødvendige kompensation, når udvælgelsen af den virksomhed, der skal overdrages en forpagtelse til offentlig tjeneste, i et
— first, the recipient undertaking is actually required to discharge public service obligations and those obligations have been clearly defined;
konkret tilfælde ikke gennemføres inden for rammerne af en procedure for tildeling af offerange kontrakter, fastlægges på grundlag af en analyse af de omkostninger, som en gennemsnitsvirksomhed, der er veldrevet og tilstrækkeligt udstyret med transportmidler til at kunne opfylde de stillede krav tU dm offentlige tjeneste, ville have ved m gennemføre forpligtelserne, idet der skal tages hensyn til de hermed forbundne indtægter og til en rimelig fortjeneste ved opfyldelsen af forpagteiserne.
second, the parameters on the basis of which the compensation is calculated have been established beforehand in an objective and transparent manner; third, the compensation does not exceed what is necessary to cover all or part of the costs incurred in discharging the public service obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging those obligations; fourth, where the undertaking which is to discharge public service obligations is not chosen in a public procurement procedure, the level of compensation needed has been determined on the basis of an analysis of the costs which a typical undertaking, well run and adequately provided with means of transport so as to be able to meet the necessary public service requirements, would have incurred in discharging those obligations, taking into account the relevant receipts and a reasonable profit for discharging the obligations.