natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-199/06 rende sag adskilt i lyset af dens særlige omstændigheder.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-199/06
Det er fast retspraksis, at en kommissionsbeslutning, der erklærer støtte forenelig med fællesmarkedet, alene finder anvendelse for fremtiden 19.
It is settled caselaw that a Commission decision declaring aid compatible only takes effect prospectively. 19 which applied that principle, or at least to distinguish the present case in the light of its specific facts.
Domstolen har senest gentaget dette princip i sin dom i Transalpine Ölleitungsagen: »En beslutning fra Kommissionen om, at en ikke-anmeldt støtte er forenelig med fællesmarkedet, indebærer ikke, at gennemførelsesforanstaltninger, som er ugyldige, fordi de er truffet i strid med forbuddet i artikel 88, stk. 3, sidste punktum, EF, efterfølgende lovliggøres, da man i så fald ville tilsidesætte denne bestemmelses direkte virkning og også borgernes interesser, som de nationale domstole har til opgave at beskytte.
More recently the Court restated this principle in its judgment in Transalpine Ölleitung. Accordingly, ‘[a] Commission decision finding aid that was not notified compatible with the common market does not have the effect of regularising ex post facto implementing measures which were invalid because they were taken in disregard of the prohibition laid down by the last sentence of Article 88(3) EC, since otherwise the direct effect of that provision would be impaired and the interests of individuals, which are to be protected by national courts, would be disregarded.
Enhver anden fortolkning ville tilskynde den pågældende medlemsstat til at sætte sig ud over den nævnte bestemmelse og medføre, at bestemmelsen mister sin effektive virkning« 20.
Any other interpretation would have the effect of according a favourable outcome to the nonobservance of that provision by the Member State concerned and would deprive it of its effectiveness.’ 20
En række af de intervenerende parter i denne sag har anmodet Domstolen om at genoverveje det ovenfor skitserede princip og den retspraksis, der har anvendt princippet, eller i det mindste at holde nærvæ-
A number of the interveners in this case have asked the Court to reconsider the principle outlined above and the body of caselaw
19 — Se dom i sagen FNCE, nævnt i fodnote 14, præmis 16 og 17, dom af 21.10.2003, forenede sager C-261/01 og C-262/01, van Calster m.fl., Sml. I, s. 12249, præmis 62 og 62, og dom i Xunta de Galicia-sagen, nævnt i fodnote 18, præmis 31.
19 — See FNCE, cited in footnote 14, paragraphs 16 and 17; Joined Cases C-261/01 and C-262/01 Van Calster [2003] ECR I-12249, paragraphs 62 and 63; and Xunta de Galicia, cited in footnote 18, paragraph 31.
Den Franske Republik har bl.a. gjort gældende, at FNCE og van Calster-sagerne, der vedrørte anmodninger om tilbagebetaling af afgifter opkrævet for at finansiere ulovlig støtte, afviger væsentligt fra den sag, der verserer ved den nationale domstol.
France has argued, inter alia, that the FNCE and Van Calster cases, which concerned the request for repayment of charges levied in order to finance unlawful aid, differs substantially from the case currently pending before the national jurisdiction.
I nærværende sag er det en konkurrent til modtageren af den ulovlige støtte, der anmoder den nationale domstol om at anordne tilbagesøgning af den ulovlige støtte.
In the present case, it is a competitor of the beneficiary of an illegal aid which requests the national court to order recovery of the unlawful aid.
Kongeriget Danmark har gjort gældende, at nærværende sag må holdes adskilt fra Transalpine Ölleitung-sagen, da sidstnævnte vedrører udvidelse af kredsen af modtagere af en ulovlig støtte og således ikke er relevant for den sag, der verserer ved den forelæggende domstol.
Denmark argued that the present case must be distinguished from the Transalpine Ölleitung case as the latter concerned the enlargement of the circle of beneficiaries of an unlawful aid and is thus not of relevance to the case pending before the referring court.
Forbundsrepublikken Tyskland har anført, at dommene i FNCE-, van Calster- og Transalpine Ölleitung-sagerne skal forstås således, at de pålægger den nationale domstol en forpligtelse til at tilbagesøge ulovlig støtte, også selv om støtten efterfølgende er erklæret forenelig med fællesmarkedet.
Germany argued that the FNCE, Van Calster and Transalpine Ölleitung cases must be understood as imposing an obligation on the national court to order recovery of unlawful aid even where it has subsequently been found compatible.
Forbundsrepublikken Tyskland har imidlertid opfordret Domstolen til at genoverveje sin praksis på baggrund af det af Den Franske Republik og Kongeriget Danmark anførte.
However, Germany invited the Court to reconsider this caselaw in the light of the submissions made by France and Denmark.
Kommissionen har anført, at en beslutning fra den nationale domstol om tilbagesøgning af ulovlig støtte i nærværende sag ville fratage Kommissionens beslutning om, at støtten var forenelig med fællesmarkedet, enhver praktisk betydning.
The Commission argued that an order of recovery of unlawful aid by the national courts would, in the present case, deprive its decision on compatibility of all practical effect.
Kommissionen har gjort gældende, at en beslutning fra den nationale domstol om tilbagesøgning af støtten i nærværende sag ville have samme virkning som en
It submits that in the present case an order of recovery by the national court of
uregelmæssighed, der kan afhjælpes efterfølgende med en kommissionsbeslutning om, at støtten er forenelig med fællesmarkedet.
Article 88(3) EC must constitute more than a mere procedural irregularity which can be remedied ex post facto by a Commission decision declaring the aid compatible with the common market.
En sådan tilgang vil betragteligt reducere både medlemsstaternes incitament til at overholde artikel 88, stk. 3, EF og rækkevidden af Kommissionens forpligtelse til at prøve statsstøtte, inden den gennemføres.
Such an approach would considerably reduce the incentives of Member States to comply with Article 88(3) EC and the scope of the Commission’s obligation to review State aid prior to it being put into effect.
Brud på artikel 88, stk. 3, EF skal derfor være genstand for en afskrækkende sanktion.
Infringements of Article 88(3) EC must therefore be subject to the imposition of a dissuasive sanction.
Underrettelsesforpligtelsen og standstillforpligtelsen i artikel 88, stk. 3, EF udgør efter min opfattelse en af grundpillerne i EF-traktatens bestemmelser om statsstøtte.
The notification and the standstill obligations established by Article 88(3) EC constitute, in my view, one of the cornerstones of the State aid rules established by the EC Treaty.
Generaladvokat Jacobs påpegede i sit forslag til afgørelse i Boussac- sagen 21, at pligten til at foretage underretning om påtænkt støtte er af en så væsentlig betydning for fællesmarkedets funktion, at denne pligt skal overholdes meget nøje både i forhold til form og indhold 22.
Indeed, in his Opinion in the Boussac case, 21Advocate General Jacobs noted that the obligation to notify proposed aids is of such manifest importance for the functioning of the common market that the obligation must be rigorously observed both as to content and as to form.
I sin dom i sagen Adria-Wien Pipeline og Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke bekræftede Domstolen, at standstillforpligtelsen udgør »en beskyttelse af den kontrolmekanisme, der er indført ved [artikel 88 EF], og som er vigtig til sikring af fællesmarkedets funktion« 23. 31.
22The Court in its Adria-WienPipeline and Wieterdorfer & Peggauer Zementwerke judgment restated that the standstill obligation ‘is the safeguard of the review machinery established by Article 88 EC which, in turn, is essential for protecting the proper functioning of the common market’. 23 31.
For at bevare det omhyggeligt udformede system for prøvelse af statsstøtte, skal manglende overholdelse af forpligtelserne i artikel 88, stk. 3, EF efter min opfattelse udgøre mere end blot en proceduremæssig
In my view, in order to preserve the carefully crafted system of review of State aids, failure to comply with the requirements of
21 — Forslag til afgørelse i sag C-301/87, Frankrig mod Kommissionen (»Boussac«), Sml. 1990 I, s. 307.
21 — Case C-301/87 France v Commission (‘Boussac’) [1990] ECR I-307.
22 — Se forslag til afgørelse i Boussac-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 21, punkt 19.
22 — See Opinion in ‘Boussac’, cited in footnote 21, point 19.
Generaladvokat Jacobs understregede vigtigheden af at sikre nøje overholdelse af procedurerne i artikel 88 EF, særligt i fraværet af regulering på området.
Advocate General Jacobs stressed the necessity to ensure strict compliance with the procedures laid down in Article 88 EC, in particular, in the absence of a procedural regulation on the matter.
I modsætning til, hvad en række af de intervenerende parter har gjort gældende, finder jeg ikke, at en effektiv sanktion for krænkelse af underretningspligten og stand-still-forpligtelsen, som fremgår af artikel 88, stk. 3, EF, f.eks. kunne være, at den nationale domstol pålægger modtageren af ulovlig støtte, som Kommissionen efterfølgende har erklæret forenelig med fællesmarkedet, at betale renter af støtten for den periode, hvor støtten blev betalt for tidligt.
Contrary to the arguments of a number of the interveners, I do not consider that an effective sanction for violation of the notification and standstill obligations laid down in Article 88(3) EC would be, inter alia, for the national court to order the recipient of an unlawful aid that was subsequently declared compatible by the Commission with the common market to pay interest on the aid for the period in which it was paid prematurely.
Jeg mener endvidere ikke, at den mulighed, at konkurrenter kan kræve kompensation for tab som følge af udbetaling af en for tidligt udbetalt støtte, vil udgøre en effektiv sanktion.
Moreover, I do not consider that the possibility for competitors to seek compensation for damages caused by such premature payment would be an effective sanction.
Det er særdeles tvivlsomt, om private stridende parter under sådanne omstændigheder ville have noget incitament til at indbringe sagen for nationale domstole, hvis den nuværende sanktion — tilbagesøgning af ulovlig støtte — skulle blive erstattet med f.eks. blot en forpligtelse til at betale renter af en for tidligt udbetalt støtte, eller et sagsanlæg med krav om kompensation for lidte tab. Under
It is extremely questionable whether in such circumstances private litigants would have any incentive to bring proceedings before national courts if the present sanction of recovery of the unlawful aid were to be replaced, for instance, by a mere obligation
23 — Nævnt ovenfor i fodnote 12, præmis 25.
23 — Cited in footnote 12, paragraph 25.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-199/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-199/06 aid control laid down by Articles 87 EC and 88 EC and ensures that it is not diminished.
EF og artikel 88 EF, og sikrer, at den ikke formindskes.
to pay interest for the premature payment of aid or by an action for compensation for damages suffered.
retsmødet anførte den franske regerings repræsentant da også, at det ikke var sandsynligt, at en konkurrent ville være i stand til at bevise en årsagsforbindelse mellem for tidligt udbetalt støtte og et påstået lidt tab.
Indeed, at the oral hearing the representative of the French Government indicated that it was unlikely that a competitor would be able to prove a causal link between the premature payment of aid and any alleged damage suffered.
En sådan tilgang vil ikke udgøre et overbevisende middel mod krænkelse af artikel 88, stk. 3, EF og vil i betydelig grad underminere Kommissionens mulighed for en effektiv prøvelse af statsstøtte i overensstemmelse med artikel 88 EF.
Such an approach would not act as a cogent deterrent to infringement of Article 88(3) EC and would considerably undermine the possibility of effective review of aid by the Commission in accordance with Article 88 EC.
I modsætning til de synspunkter, som er fremført af nogle af intervenienterne, mener jeg ikke, at det er muligt, at omfortolke eller ændre Domstolens faste praksis på området, der for nylig blev bekræftet i Transalpine Ölleitung-sagen, eller på en meningsfuld måde at skelne mellem de faktiske omstændigheder i nærværende sag, der verserer ved den nationale domstol, og omstændighederne i FNCE-, van Calster- eller Transalpine Ölleitung-sagerne.
Moreover, contrary to the arguments of some interveners, I do not believe that it is possible to reinterpret or alter the longstanding caselaw of the Court on this matter as recently confirmed in the Transalpine Ölleitung case, or to draw any meaningful distinction on the basis of the factual situation prevailing before the national court in the present case and those in the FNCE, Van Calster or Transalpine Ölleitung cases.
Det fremgår klart af f.eks. dommen i FNCE- og van Calster-sagen, at Domstolen havde til hensigt at lade afgifter opkrævet med henblik på finansiering af ulovlig støtte være omfattet af det generelle princip om, at en kommissionsbeslutning, der erklærer støtte forenelig med fællesskabet, ikke efterfølgende kan gøre støtten lovlig.
It is very clear, for example, from a reading of the FNCE and Van Calster cases that the Court intended to extend to charges collected to finance unlawful aid the general principle that a Commission decision declaring aid compatible cannot retrospectively validate the aid.
Domstolen havde ikke til hensigt at begrænse dette generelle princip til tilbagebetaling af afgifter.
The Court did not intend to limit that general principle to the repayment of charges.
I Transalpine Ölleitungdommen bekræftede Domstolen på ny det faste princip, at det efter artikel 88, stk. 3, EF er de nationale domstoles opgave at sikre de enkelte borgeres rettigheder mod de nationale myndigheders eventuelle tilsidesættelse af forbuddet mod at gennemføre støtte, før Kommissionen har vedtaget en endelig beslutning om godkendelse af støtten.
As to its ruling in Transalpine Ölleitung, the Court reconfirmed the long-established principle that it is for the national courts pursuant to Article 88(3) EC to safeguard the rights of individuals against possible disregard, by the national authorities, of the prohibition on putting aid into effect before the Commission has adopted a final decision authorising that aid.
Derudover fandt Domstolen, at de
In addition and without prejudice to the previous point, the Court considered that, in the light of the very specific facts of the case where some
CELF OG MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION derfor opfanges af artikel 87, stk. 1, EF.
CLEF AND MINISTRE DE LA CULTURE ET DE LA COMMUNICATION have notified certain payments in the belief that they did not constitute aid.
nationale domstole, medmindre andet følger af den forudgående vurdering, på baggrund af sagens helt særlige omstændigheder, hvorefter visse parter havde anmodet om udvidelse af støtten i form af skattefradrag til dem, når de sikrer borgernes rettigheder, fuldt ud skal tage Fællesskabets interesser i betragtning, og de må ikke vedtage en foranstaltning, der som sit eneste formål har at udvide kredsen af modtagere af støtten.
the form of a tax rebate to them, the national courts when safeguarding individuals’ rights must take the Community interest fully into consideration and must not adopt a measure which would have the sole effect of extending the circle of recipients of the aid.
I dommens præmis 50 fastslog Domstolen således, at »de nationale domstole skal nemlig […] sikre, at uanset hvilke retsmidler de anordner, skal disse være af en sådan art, at de ophæver virkningerne af den støtte, som er ydet i strid med artikel 88, stk. 3, EF, og ikke udvider den til en yderligere gruppe af modtagere«.
Thus the Court held at paragraph 50 of its ruling that ‘care must be taken by the national courts to ensure that whatever remedies they grant are such as in fact to negate the effects of the aid granted in breach of Article 88(3) EC and not merely to extend it to a further class of beneficiaries’.
Efter min opfattelse forekommer enhver påstået uklarhed, der måtte være opstået i perioden mellem Domstolens domme i Ferring-sagen og i sagen Altmark Trans og Regierungspräsidium Magdeburg med hensyn til medlemsstaters udbetalinger af kompensation for udgifter, der er afholdt ved opfyldelsen af forpligtelser til offentlig tjeneste, at være uden relevans i forhold til de specifikke omstændigheder i den sag, der verserer for den forelæggende domstol.
In my view, any alleged ambiguity that may have arisen in the intervening period between the Court’s judgment in Ferring and its judgment in Altmark Trans and Regierungspräsidium Magdeburg with regard to payments by Member States as compensation for services provided in discharge of public service obligations does not appear to be of any relevance in the particular circumstances of the case before the referring jurisdiction.
Under hensyntagen til, at betalingerne til CELF skete på årlig basis mellem 1980 og 2002, forekommer det ikke sandsynligt, at disse udbetalinger, der pågik over lang tid, skulle være sket fejlagtigt som følge af Ferring-dommen, der blev afsagt den 22. november 2001.
Given that the payments to CELF took place on an annual basis between 1980 and 2002, it seems unlikely that those longstanding payments could have been induced in error as a result of the ruling in Ferring which was handed down on 22 November 2001.
Jeg lægger derfor til grund, at det følger af artikel 88, stk. 3, EF, at en medlemsstat, der har ydet ulovlig støtte ved at ikke at overholde forpligtelserne til at foretage underretning og standstill-forpligtelsen, der følger af nævnte bestemmelse, er forpligtet til at tilbagesøge
I therefore conclude that in accordance with the terms of Article 88(3) EC a Member State, which has granted unlawful aid in breach of the notification and standstill requirements established by that provision, must recover that aid from the beneficiary,
Ligesom det første spørgsmål har også det andet spørgsmål affødt forskellige reaktioner fra intervenienterne.
As with the first question, the second question also triggered diverging reactions from the interveners.
støtten fra modtageren, også selv om proceduren i artikel 88 EF har resulteret i en endelig beslutning, der erklærer den pågældende støtte forenelig med fællesmarkedet.
even where the procedure under Article 88 EC has resulted in a final decision declaring the aid in question compatible with the common market.
B — Andet spørgsmål
B — Second question
Det er fastslået i retspraksis, at der for Fællesskabets institutioners retsakter er en formodning om lovlighed, og de afføder derfor retsvirkninger, så længe de ikke er blevet trukket tilbage, annulleret under et annullationssøgsmål eller erklæret ugyldige som følge af en præjudiciel forelæggelse eller en ulovlighedsindsigelse 26.
It is settled caselaw that acts of the Community institutions are in principle presumed to be lawful and accordingly produce legal effects until such time as they are withdrawn, annulled in an action for annulment or declared invalid following a reference for a preliminary ruling or a plea of illegality.
Det følger imidlertid af artikel 231 EF, at hvis et annullationssøgsmål er velbegrundet, erklærer Domstolen den pågældende retsakt ugyldig.
26However, according to Article 231 EC, if an action for annulment is well founded, the Court of Justice declares the act concerned to be void.
Når en retsakt annulleres, bortfalder den med tilbagevirkende kraft i forhold til alle retssubjekter 27.
The annulment of an act leads to its retroactive disappearance with regard to all persons. 27
Den forelæggende rets andet spørgsmål skal besvares, hvis det første spørgsmål besvares, således som jeg foreslår ovenfor i punkt 37.
The referring court’s second question arises if the first question is answered as I suggest in point 37 above.
I det tilfælde spørger den forelæggende ret med henblik på at beregne det tilbagebetalingspligtige beløb, om ulovlig støtte udbetalt i perioden efter Kommissionens beslutning om at erklære støtten forenelig med fællesmarkedet, men før Retten i Første Instans annullerede beslutningen, skal tages i betragtning.
In that question, the referring court asks whether, for the purpose of calculating the sums to be repaid, unlawful aid paid during the period subsequent to a Commission decision declaring that aid compatible with the common market, but prior to the annulment by the Court of First Instance of the European Communities of that decision, must be taken into account.
I nærværende sag blev Kommissionens beslutninger af 18. maj 1993 og 10. juni 1998, der erklærede støtten til CELF forenelig med fællesmarkedet, annulleret af Retten i Første Instans ved domme af henholdsvis 18. september 1995 og 28. februar 2002.
In the present case the decisions of the Commission dated 18 May 1993 and 10 June 1998 finding the aid to CELF compatible with the common market were annulled by the Court of First Instance in its judgments of 18 September 1995 and 28 February 2002 respectively.
Disse domme førte således til bortfald med tilbagevirkende kraft af de pågældende beslutninger.
Those judgments thus led to the retroactive disappearance of the decisions in question.
I betragtning af besvarelsen af det første spørgsmål, som anført ovenfor, indebærer Kommissionens beslutning af 20. april 2004 — om at erklære støtten udbetalt til
Considering the answer indicated to Question one above, the third decision of the Commission of 20 April 2004, declaring the aid to CELF paid between 1980 and 2002 compatible with the common market,
26 — Dom af 5.10.2004, sag C-475/01, Kommissionen mod Grækenland, Sml. I, s. 8923, præmis 18 og den deri nævnte retspraksis.
26 — Case C-475/01 Commission v Greece [2004] ECR I-8923, paragraph 18 and the caselaw referred to therein.
27 — Dom af 1.6.2006, forenede sager C-442/03 P og C-471/03 P, P & O European Ferries (Vizcaya) og Diputación Foral de Vizcaya mod Kommissionen, Sml. I, s. 4845, præmis 43 og den deri nævnte retspraksis. 39.
27 — See Joined Cases C-442/03 P and C-471/03 P P & O European Ferries (Vizcaya) and Diputación Foral de Vizcaya v Commission [2006] ECR I-4845, paragraph 43 and the caselaw cited therein. 39.
Dette spørgsmål synes foranlediget af, at Kommissionen i tre tilfælde har erklæret støtten forenelig med fællesmarkedet, og at Retten i Første Instans indtil nu i to tilfælde har annulleret Kommissionens beslutninger.
This question seems to have been prompted by the fact that the Commission on three occasions declared the aid in question compatible with the common market and that on two occasions, to date, the Court of First Instance annulled the Commission’s decisions.
Med sit spørgsmål spørger den forelæggende domstol i realiteten, om en sådan situation kan udgøre en sådan særlig omstændighed, der vil kunne udelukke tilbagebetaling af den ulovlige støtte i visse perioder.
By its question, the referring court asks in effect whether such a situation might constitute an exceptional circumstance likely to preclude repayment of the unlawful aid for certain periods.
hos støttemodtagerne principielt ikke bestå en berettiget forventning om, at den støtte, de har modtaget, er lovlig, medmindre den er blevet ydet under iagttagelse af den i nævnte artikel fastlagte procedure.
by the Commission under Article 88 EC, undertakings to which aid has been granted may not, in principle, entertain a legitimate expectation that the aid is lawful unless it has been granted in compliance with the procedure laid down in that article.
En påpasselig erhvervsdrivende vil normalt være i stand til at forvisse sig om, at denne procedure er blevet fulgt 28.
A diligent businessman should normally be able to determine whether that procedure has been followed. 28