natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg vil behandle L & D’s argumenter et for et nedenfor i overensstemmelse med disse principper. Det kan dog være nyttigt først at fremhæve den usikkerhed (som jeg mere detaljeret vender tilbage til, når jeg undersøger appelanbringendet om tilsidesættelse af begrundelsespligten), der foreligger med hensyn til spørgsmålet om, hvilke varemærker henholdsvis appelkammeret og Retten helt præcist anså for at danne grundlag for sammenligningen. 46.
I shall examine L & D’s arguments in turn below, in accordance with those principles. However, it may be helpful first to highlight the uncertainty (to which I shall return in greater detail when examining the ground of appeal relating to breach of the obligation to state adequate reasons) as to precisely which marks were considered as forming the basis of the comparison by the Board of Appeal and by the Court of First Instance, respectively. 46.
L & D har gjort gældende, at Retten undlod at tage tilstrækkeligt hensyn til de iøjnefaldende visuelle forskelle (det præcise omrids, panelet med ordbestanddelen og soklens farve) mellem silhuetvaremærket og ARBRE MAGIQUE-varemærket. Retten overholdt således ikke retspraksis, hvorefter helhedsvurderingen skal bygge på helhedsindtrykket af varemærket betragtet i sin helhed 37. 47.
L & D submits that the Court of First Instance failed to take sufficient account of striking visual differences (the precise outline, the panel containing the word element and the colour of the base) between the silhouette mark and the ARBRE MAGIQUE mark. It thus failed to comply with the caselaw to the effect that the global assessment must be based on the overall impression given by the mark perceived as a whole. 37 47.
Jeg er enig med Harmoniseringskontoret og Sämann i, at dette udgør en kritik af Rettens vurdering af de faktiske omstændigheder, hvilken ikke kan efterprøves under en appelsag.
I agree with OHIM and Sämann that this amounts to a criticism of the Court of First Instance’s assessment of factual matters, which cannot be reviewed on appeal.
Retten sammenlignede silhuetvaremærket med en del af ARBRE MAGIQUE-varemærket, og L & D’s argu- 45.
The Court of First Instance compared the silhouette mark with part of the ARBRE MAGIQUE mark, and L & D’s argument 45.
Appelkammeret udtalte, at det ville sammenligne Aire Limpiovaremærket med silhuetvaremærket som repræsentativt for de øvrige varemærker, hvorefter det godtog reklamer for og salg af Sämanns luftfriskere til biler uden henvisning til det varemærke, der blev anvendt ved reklamen for og salget heraf, og henviste til den omstændighed, at CAR-FRESHNER-varemærket havde været beskyttet siden 1954.
The Board of Appeal stated that it would compare the Aire Limpio mark to the silhouette mark as representative of the others, then accepted evidence concerning the advertising and sales of Sämann’s car air fresheners, without reference to the mark under which they were advertised or sold, and referred to the fact that the CAR-FRESHNER mark had been protected since 1954.
Retten udtalte derimod, at appelkammeret havde bygget sine konstateringer på brugen af og omdømmet for ARBRE MAGIQUE-varemærket og havde anset silhuetvaremærket for at være en del af dette varemærke.
The Court of First Instance however stated that the Board of Appeal had based its findings on the use and reputation of the ARBRE MAGIQUE mark and had considered the silhouette mark to be a part of that mark.
Det kan måske hjælpe på forståelsen af nogle af appelanbringenderne, hvis disse mulige uoverensstemmelser haves in mente.
It may help to follow some of the submissions on appeal if those possible discrepancies are borne in mind.
37 — Jf. punkt 7 ovenfor.
37 — See point 7 above.
— Dommen i sagen Nestlé ment indeholder intet, der antyder, at disse to elementer ikke blev sammenlignet på grundlag af helhedsindtrykket heraf.
— The Nestlé judgment contains nothing to suggest that those two elements were not compared on the basis of the overall impression given.
L & D har gjort gældende, at Retten ikke fastlagde den præcise rolle, som figurbestanddelen (omridset af et grantræ) af ARBRE MAGIQUE-varemærket spillede. Hvis rollen blot var betydningsfuld og ikke dominerende, kunne beviser for dette varemærkes brug og omdømme ikke føre til, at Retten fandt, at silhuetvaremærket havde fornødent særpræg. ved konstateringen af, at silhuetvaremærket havde opnået fornødent særpræg som en del af ARBRE MAGIQUE-varemærket, ikke udtaler, at brug som en del af et registreret varemærke nødvendigvis fører til, at der er opnået fornødent særpræg, men at det kan være tilfældet.
L & D submits that the Court of First Instance failed to determine the precise role played by the figurative part (the silhouette of a fir tree) in the ARBRE MAGIQUE mark. If the role was merely significant and not predominant, evidence of the use and reputation of that mark could not lead to a finding of distinctive character for the silhouette mark. Instance relied to establish that the silhouette mark had acquired distinctive character as part of the ARBRE MAGIQUE mark does not indicate that use as part of a registered mark necessarily leads to acquisition of distinctive character, only that it may do so.
Endvidere kunne der ikke drages en sådan konklusion fra denne sags omstædigheder: i) Nestlédommen vedrørte opnåelse af fornødent særpræg for et varemærke, hvoraf der var ansøgt om registrering, ikke et varemærke, som en indsiger støttede sig til, ii) sagen vedrørte to rene ordmærker, ikke et figurmærke og et blandet figur- og ordmærke, iii) i Nestlédommen var det ansøgte varemærke den dominerende del af et fængende slogan, mens den dominerende karakter af figurbestanddelen af ARBRE MAGIQUE-varemærket i denne sag ikke er fastslået, og iv) i Nestlédommen var det ansøgte varemærke og den pågældende del af det ældre varemærke identiske, mens de to omrids i denne sag kun ligner hinanden.
Moreover, the circumstances of that case were not such that conclusions could be drawn for the present case: (i) Nestlé concerned acquisition of distinctiveness by a mark which it was sought to register, not a mark relied on by an opponent; (ii) it concerned two purely verbal marks, not a figurative mark and a mixed figurative and verbal mark; (iii) in Nestlé, the mark requested was the domin- ant part of a catchy slogan, whereas here the preponderant role of the figurative part of the ARBRE MAGIQUE mark is not established; and (iv) in Nestlé, the requested mark and the part of the earlier mark were identical, whereas here the two silhouettes are only similar.
Jeg er enig med Harmoniseringskontoret i, at Retten fandt, at figurbestanddelen spillede en rolle, som ikke blot var betydningsfuld, men også dominerende i ARBRE MAGIQUE-varemærket 38.
I agree with OHIM that the Court of First Instance found that the figurative part played a role which was not merely significant but also preponderant in the ARBRE MAGIQUE mark. 38
39 — Nævnt i fodnote 20 ovenfor.
39 — Cited in footnote 20 above.
L & D MOD KHIM blevet anset for dominerende, men de berettiger ikke den konklusion, at dette altid skal anses for at være tilfældet. I den foreliggende sag foretog Retten en anden konstatering på grundlag af de faktiske omstændigheder, og denne konstatering kan ikke anfægtes under appelsagen. i en appelsag, at silhuetvaremærket faktisk havde opnået fornødent særpræg som en del af ARBRE MAGIQUE-varemærket.
L & D v OHIM has been found predominant, but do not justify the conclusion that it must always be so. In the present case, the Court of First Instance made a different finding on the facts, and that finding cannot be called into question on appeal. on appeal, that the silhouette had in fact acquired distinctive character as part of the ARBRE MAGIQUE mark.
Hvad angår de påståede forskelle mellem Nestlédommen og den foreliggende sag synes i) og ii) ikke at kræve en anden fremgangsmåde, jeg har behandlet iii) i sammenhæng med det tidligere nævnte argument, og iv) vedrører en faktisk vurdering.
As regards the alleged differences between Nestlé and the present case, (i) and (ii) do not appear to require any difference of approach, I have dealt with (iii) in the context of the previous argument and (iv) concerns an assessment of fact.
— Ordbestanddelenes dominerende rolle
— Preponderant role of verbal elements
L & D har påstået, at Retten med urette forkastede anbringender, der byggede på Det Forenede Kongeriges retningslinjer for vurderingen af beskrivende karakter, som irrelevante. Disse retningslinjer bekræftede blot, at formen af et grantræ var beskrivende for de pågældende varer, og kunne være taget i betragtning i sammenhæng med helhedsvurderingen. 52.
L & D claims that the Court of First Instance wrongly dismissed as irrelevant submissions based on the United Kingdom Patent Office’s guidelines on the assessment of descriptive character. Those guidelines merely confirmed that the shape of a fir tree was descriptive for the products in question, and could have been taken into account in the context of the overall assessment. 52.
L & D har dernæst gjort gældende, at konstateringen af, at omridset af et grantræ spillede en betydningsfuld rolle i ARBRE MAGIQUE-varemærket og dermed udgjorde en betydningsfuld del af silhuetvaremærket, så bort fra retspraksis 40, hvorefter ordbestanddelene i varemærker, der indeholder både grafiske bestanddele og ordbestanddele, spiller den dominerende rolle, når de grafiske bestanddele ikke er særligt fantasifulde — således som det er tilfældet med omridset af et grantræ. 53.
Next, L & D submits that the finding that the outline of a fir tree played a significant role in the ARBRE MAGIQUE mark and thus in a significant part of the silhouette mark disregarded caselaw 40to the effect that, in marks containing both graphic and verbal elements, the latter play the preponderant role where the former has little imaginative content — as is the case with the outline of a fir tree. 53.
Jeg kan ikke godtage, at Retten begik en retlig fejl ved at udtale, at appelkammerets afgørelse kun kunne vurderes på grundlag af forordningen, således som Fællesskabets retsinstanser har fortolket den.
I cannot accept that the Court of First Instance erred in law in stating that the Board of Appeal’s decision could be assessed only on the basis of the Regulation as interpreted by the Community courts.
Retten foretog en faktisk konstatering af den beskrivende karakter af de pågældende varers form, og selv ikke Harmoniseringskontorets egne retningslinjer kunne ugyldiggøre denne konstatering, hvis den ikke er i strid med forordningen eller retspraksis.
It made a finding of fact as to the descriptive character of the shape for the products in question, and not even OHIM’s own guidelines could invalidate that finding if it did not conflict with the Regulation or the case-law.
Dette må gøre sig så meget desto mere gældende, når der er tale om nationale retningslinjer, og L & D har ikke påvist nogen uoverensstemmelse I - 5741
That must be all the more true where national guidelines are concerned, and L & D does not identify I - 5741
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-488/06 P med lovgivningen eller retspraksis.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P any inconsistency with the legislation or the case-law.
Der er heller ingen selvmodsigelse (således som L & D også har påstået) i at beskrive silhuetvaremærket således, at det både har form som et grantræ og ikke er en naturtro gengivelse af et grantræ. udlede nogen støtte fra den retspraksis, virksomheden har omtalt, og hvis hovedindhold blot er, at en farve anvendt på telekommunikationsudstyr eller et overflademønster anvendt på glasvarer ikke nødvendigvis opfattes som identifikation af varernes oprindelse.
Nor is there any contradiction (as L & D also claims) in describing the silhouette mark both as having the shape of a fir tree and as not being a faithful representation of a fir tree. derive no support from the caselaw it cites, whose tenor is simply that a colour applied to telecommunications equipment, or a surface pattern applied to glassware, are not necessarily perceived as identifying the trade origin of goods.
Retspraksis kræver stadig en faktisk vurdering for at afgøre, om en farve, et mønster eller et andet aspekt faktisk konkret vil blive opfattet på denne måde.
That caselaw still requires a factual assessment to determine whether a colour, pattern, shape or other aspect is in fact likely to be so perceived in each case.
Det kan under alle omstændigheder ikke med rimelighed hævdes, at et varemærke, hvis form har fornødent særpræg, automatisk vil miste dette særpræg, når varerne fremstilles i denne form.
In any event, it cannot plausibly be maintained that a trade mark whose shape has distinctive character is automatically likely to lose its distinctiveness when products are manufactured in that shape.
— Udformning af varen, som er nødvendig for at opnå et teknisk resultat
— Shape of product necessary to obtain a technical result
Hvad angår den anden del er spørgsmålet, der foreligger for Domstolen, ikke, om udformningen af et grantræ faktisk er nødvendig for at opnå det ønskede tekniske resultat med gradvis frigivelse af deodorant fra en luftfrisker, men om Retten med rette undlod at tage det argument i betragtning, idet det vedrørte en absolut registreringshindring og dermed var uvedkommende i en indsigelsessag.
As regards the second aspect, the question for this Court is not whether the shape of a fir tree is in fact necessary to obtain the desired technical result of gradual release of deodorant from an air freshener but whether the Court of First Instance was correct to exclude that argument from consideration, as relating to an absolute ground for refusal and thus as extraneous to the subjectmatter of opposition proceedings.
Efter L & D’s opfattelse burde Retten som et retligt spørgsmål have overvejet, om silhuetvaremærket manglede fornødent særpræg, fordi det blot gik ud i ét med fremtrædelsesformen for de varer, der sælges herunder 41, nemlig deres form. Denne udformning var endvidere nødvendig for at opnå det tekniske resultat, som kræves af luftfriskere, og kunne ikke registreres i henhold til forordningens artikel 7, stk. 1, litra e). Retten burde ikke have forkastet dette sidstnævnte argument, fordi det vedrørte en absolut registreringshindring, når der var tale om en indsigelsessag — argumentet burde være taget i betragtning som en del af helhedsvurderingen af det fornødne særpræg. 57.
In L & D’s view, the Court of First Instance should have considered, as a matter of law, that the silhouette mark was insufficiently distinctive because it merely reproduced part of the appearance of the products sold under it, 41namely their shape. That shape was, moreover, necessary to obtain the technical result required of an air freshener and could not be registered under Article 7(1)(e) of the Regulation. The Court should not have refused to allow the latter argument because it concerned an absolute ground for refusal whereas the action concerned opposition proceedings — it could have been taken into account as part of the overall assessment of distinctive character. 57.
Hvad angår dette anbringendes første del forekommer det mig, at L & D ikke kan 59.
As regards the first aspect of that submission, it seems to me that L & D can 59.
Retten havde allerede taget stilling hertil i to tidligere sager.
The Court of First Instance had already considered that issue on two previous occasions.
Den første sag var Durferrit-sagen 42. En part, der havde nedlagt indsigelse mod registreringen af et varemærke, havde som argument for anfægtelse af appelkammerets afgørelse om at forkaste indsigelsen bl.a. gjort gældende, at
42 A party opposing registration of a trade mark had included among the grounds for challenging the Board of Appeal’s decision rejecting the opposition an allegation
I, s. 3793, præmis 65, og af 9.10.2002, sag T-36/01, Glaverbel mod KHIM (en glasplades overflade), Sml. II, s. 3887, præmis 23.
42 — Case T-224/01 Durferrit v OHIM — Kolene (NU-TRIDE) [2003] ECR II-1589, paragraphs 72 to 75.
42 — Dom af 9.4.2003, sag T-224/01, Durferrit mod KHIM — Kolene (NU-TRIDE), Sml. II, s. 1589, præmis 72-75.
41 — Case C-104/01 Libertel [2003] ECR I-3793, paragraph 65; Case T-36/01 Glaverbel v OHIM (glass-sheet surface) [2002] ECR II-3887, paragraph 23.
L & D MOD KHIM varemærket stred mod den offentlige orden eller sædelighed i den i forordningens artikel 7, stk. 1, litra f), omhandlede forstand. Retten afviste argumentet som irrelevant, idet artikel 7, stk. 1, litra f), »ikke er blandt de bestemmelser, i forhold til hvilke lovligheden af den anfægtede afgørelse skal vurderes«. Retten havde følgende argumentation. 61.
L & D v OHIM that the mark was contrary to public policy and accepted principles of morality within the meaning of Article 7(1)(f) of the Regulation. The Court dismissed the plea as immaterial on the ground that Article 7(1)(f) ‘is not one of the provisions in relation to which the legality of the contested decision must be appraised’. It reasoned as follows. 61.
Endvidere er det i henhold til forordningens artikel 58 kun en part i en sag for Harmoniseringskontoret, der har adgang til at klage til appelkammeret, og i henhold til artikel 63, stk. 4, er det kun en part i sagen ved appelkammeret, der kan anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser.
Furthermore, pursuant to Article 58 of the Regulation, an action may be brought before the Board of Appeal only by a party to a proceeding before OHIM and, under Article 63(4), an action before the Community courts is available only to parties to the proceedings before the Board of Appeal.
Personer, som fremsætter bemærkninger i henhold til artikel 41, stk. 1, uanset om de har rejst indsigelse eller ikke, er ikke parter i sagen. De kan ikke klage til appelkammeret og så meget desto mindre anlægge sag ved Fællesskabets retsinstanser mod Harmoniseringskontorets afgørelse vedrørende de absolutte registreringshindringer, de støttede sig til.
Persons submitting observations in the context of Article 41(1), whether they have filed a notice of opposition or not, are not parties to the proceedings; they may not appeal to the Board of Appeal or, a fortiori, to the Community courts against a decision by OHIM on the absolute ground of refusal relied on.
Durferrit- dommen som præcedens i dommen i sagen BMI Bertollo 44, hvor en ansøger om et
The Court of First Instance later cited Durferrit as a precedent in BMI Bertollo, 44
Den måde, hvorpå behandlingen af ansøgninger er organiseret i henhold til forordningens artikel 36-43, navnlig ordlyden og opbygningen af artikel 42 og 43 om indsigelsessager, gør det klart, at de absolutte registreringshindringer i artikel 7 ikke skal undersøges som led i indsigelsessagen, som kun kan støttes på de relative registreringshindringer i artikel 8. Selv om tredjemand i henhold til artikel 41, stk. 1, kan fremkomme med bemærkninger til Harmoniseringskontoret vedrørende absolutte registreringshindringer, er virkningen blot, at Harmoniseringskontoret må overveje at genåbne undersøgelsesproceduren for at kontrollere, om registrering er udelukket.
The way in which the examination of applications is organised under Articles 36 to 43 of the Regulation, and in particular the wording and structure of Articles 42 and 43 governing opposition procedures, make it clear that the absolute grounds for refusal in Article 7 do not fall to be examined as part of an opposition procedure, which may be based only on the relative grounds in Article 8.
Det er således ikke i sammenhæng med indsigelsessager, at Harmoniseringskontoret skal tage hensyn til sådanne bemærkninger, selv om de faktisk fremkommer under sådanne sager.
It is thus not in the context of opposition proceedings that OHIM must take account of such observations, even if they are in fact submitted in the course of such proceedings. If appropriate, OHIM may suspend the opposition procedure.
Hvis hensigtsmæssigt, kan Harmoniseringskontoret udsætte indsigelsessagen 43.
43 where an applicant to register a Community trade mark objected to an opposing party’s reliance on an earlier mark on the ground that the earlier mark should not have been registered.
Retten gav ikke en detaljeret begrundelse for, at den overførte fremgangsmåden i Durferritdommen på en ganske anderledes situation, idet den blot anførte, at hvis ansøgeren var af den opfattelse, at det ældre varemærke var blevet registreret i strid med artikel 7, burde ansøgeren have begæret en ugyldighedserklæring i henhold til artikel 51.
It did not provide detailed justification for transposing the approach in Durferrit to that rather different situation, stating simply that if the applicant was of the view that the earlier mark had been registered in breach of Article 7, it ought to have applied for its cancellation under Article 51.
Retten tilføjede vedrørende et lidt andet spørgsmål, at gyldigheden
On a slightly different point, it added that the
43 — I henhold det den nugældende regel 20, stk. 7, i Kommissionens forordning (EF) nr. 2868/95 af 13.12.1995 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 40/94 om EF-varemærker (EFT L 303, s. 1), med senere ændringer.
43 — Pursuant to what is now Rule 20(7) of Commission Regulation (EC) No 2868/95 of 13 December 1995 implementing Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark (OJ 1995 L 303, p. 1), as amended.
44 — Dom af 30.6.2004, sag T-186/02, BMI Bertollo mod KHIM — Diesel (DIESELIT), Sml. II, s. 1887, præmis 71.
44 — Case T-186/02 BMI Bertollo v OHIM — Diesel (DIESELIT) [2004] ECR II-1887, paragraph 71.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — SAG C-488/06 P af registreringen af et nationalt varemærke ikke kan anfægtes under en procedure om registrering af et EF-varemærke, men kun under en sag om ugyldighed, der iværksættes i den pågældende medlemsstat 45.
OPINION OF MS SHARPSTON — CASE C-488/06 P validity of a national trade mark may not be called into question in proceedings for registration of a Community trade mark, but only in cancellation proceedings brought in the Member State concerned. 45 to third parties, Article 8 concerns opposition by proprietors of existing trade marks, on grounds relating to a conflict with the rights of those proprietors.
I den nu foreliggende sag udtalte Retten i dommens præmis 105, idet den omtalte BMI Bertollo-dommen: »Sagsøgeren kan således under alle omstændigheder ikke i en indsigelsessag påberåbe sig en absolut registreringshindring som værende til hinder for, at en national myndighed eller Harmoniseringskontoret gyldigt kan registrere et tegn.
In the present case, the Court of First Instance stated at paragraph 105 of its judgment, citing BMI Bertollo as a precedent: ‘The applicant cannot, in any event, in opposition proceedings, rely on an absolute ground for refusal precluding valid registration of a sign by a national office or by OHIM.
De absolutte registreringshindringer i artikel 7 i forordning nr. 40/94 skal ikke behandles inden for rammerne af en indsigelsessag, og denne artikel er ikke blandt de bestemmelser, med hensyn til hvilke lovligheden af den anfægtede afgørelse skal vurderes.« tredjeparter, vedrører artikel 8 indsigelse rejst af indehavere af eksisterende varemærker, idet der er en konflikt med disse indehaveres rettigheder.
The absolute grounds for refusal contained in Article 7 of Regulation No 40/94 do not fall to be examined as part of opposition proceedings and that article is not one of the provisions in relation to which the legality of the contested decision must be appraised’.
Mens artikel 7 opregner absolutte registreringshindringer uden at henvise til
Whereas Article 7 lists absolute grounds for refusal of registration without reference
45 — Dom af 23.10.2002, sag T-6/01, Matratzen Concord mod KHIM — Hukla Germany (MATRATZEN), Sml. II, s. 4335, præmis 55.
45 — Case T-6/01 Matratzen Concord v OHIM — Hukla Germany (MATRATZEN) [2002] ECR II-4335, paragraph 55.