natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den nævner ligeledes Hoechsts position på markedet for sorbater i EØS.
The Commission also mentions Hoechst’s place on the sorbates market in the EEA.
Den konkluderer følgelig, at Hoechst bør henføres til den første kategori af virksomheder.
Consequently, the Commission concluded that Hoechst must be placed in the first group of undertakings.
Kommissionen kom frem til denne konklusion ved at lægge de andele af verdensmarkedet i 1995 til grund, som angives i tabel I til beslutningen, og som er beregnet på grundlag af data for omsætningen på verdensplan af det relevante produkt (betragtning 351 til beslutningen).
In order to arrive at that conclusion, the Commission took as its basis the worldwide market shares for 1995 set out in Table I of the Decision, which were obtained on the basis of the worldwide turnover for the relevant product (recital 351 to the Decision).
Det er de skjulte passager i tabel I til beslutningen, Hoechst har protesteret imod.
It is the deleted passages in Table I that are disputed by Hoechst.
Tabel I til beslutningen oplyser imidlertid tilstrækkelig forståeligt, hvilke hensyn der gav Kommissionen grundlag for den konklusion, den drog i betragtning 352 til beslutningen.
However, Table I of the Decision contains a sufficiently comprehensible record of the factors to serve as a basis for the conclusion which the Commission drew at recital 352 to the Decision.
I tabel I til beslutningen angives således de spænd af markedsandele for 1995, der gav Kommissionen grundlag for at sondre mellem to grupper virksomheder: for det første de japanske virksomheder, hvis markedsandele varierede fra 9,5 til 15% i 1995, og for det andet Hoechst, hvis markedsandel var på over 20%.
In that regard, Table I of the Decision contains brackets of market shares, for 1995, which enabled the Commission to distinguish two types of undertakings: first, the Japanese undertakings, whose market shares were between 9.5 and 15% in 1995, and, second, Hoechst, whose market share was over 20%.
Disse hensyn, sammenholdt med Kommissionens konklusion i betragtning 352 til beslutningen, er tilstrækkeligt forståelige.
Those factors, read in the light of the conclusion which the Commission reached at recital 352 to the Decision, are sufficiently comprehensible.
Tallene for de berørte virksomheders omsætning er ganske vist skjult i tabel I til beslutningen, men deres størrelse kan fastslås i forhold til de i tabellen angivne omsætningsspænd.
Furthermore, even if the turnover of the undertakings concerned were deleted in Table I of the Decision, it is possible to determine their extent by reference to the brackets of turnover in that table.
Tabellen indeholder nemlig en linje med titlen »I alt«, som viser de berørte virksomheders samlede omsætning og markedsandele.
Table I of the Decision contains a row entitled ‘Total’, which shows the total turnover and total market shares of the undertakings concerned.
På grundlag heraf kan der beregnes et omsætningsspænd for hver enkelt af de berørte virksomheder.
On that basis, a bracket of the turnover of each of the undertakings concerned can be calculated.
Af disse grunde — og uden at det berører spørgsmålet om, hvorvidt Kommissionen begik en fejl i denne henseende, som behandles i forbindelse med det femte anbringende — må det fastslås, at tabel I og betragtning 352 til beslutningen indeholder oplysninger om, hvilke hensyn der gav Kommissionen grundlag for at bedømme overtrædelsens grovhed.
For those reasons, without prejudice to whether the Commission made an error in that regard, which will be examined in the context of the fifth plea, it must be held that Table I of and recital 352 to the Decision contain the factors which enabled the Commission to determine the gravity of the infringement.
Med hensyn til betragtning 37, 42, 50 og 55 til beslutningen henvises der ikke til disse i betragtning 352, som er den eneste af de af Hoechst påberåbte betragtninger, der omhandler overtrædelsens grovhed og inddelingen af de berørte virksomheder i kategorier.
As regards recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision, it must be observed that those recitals are not referred to by recital 352 to the Decision, the only recital invoked by Hoechst which dealt with the gravity of the infringement and the classification of the undertakings concerned into groups.
Desuden har Hoechst ikke angivet, hvorledes de nævnte betragtninger indeholder oplysninger om de hensyn, Kommissionen lagde til grund ved bedømmelsen af overtrædelsens grovhed eller dens varighed.
Furthermore, Hoechst has not stated how those recitals contain elements of assessment that were used by the Commission for the purpose of assessing the gravity, or indeed the duration of the infringement.
Hoechst har kun anført, at betragtning 37, 42, 50 og 55 til beslutningen indeholder skjulte passager.
Hoechst merely indicates that recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain deleted passages.
På den baggrund er der ingen grund til at antage, at de skjulte passager i betragtning 37, 42, 50 og 55 til beslutningen skulle kunne føre til, at det fastslås, at Kommissionen i det foreliggende tilfælde tilsidesatte den begrundelsespligt, der påhviler den som omhandlet i ovennævnte retspraksis.
In those circumstances, there is no reason to think that the information deleted from recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision ought to lead to the conclusion that the Commission failed, in this case, to fulfil its obligation to state reasons within the meaning of the caselaw cited above.
Under alle omstændigheder er de skjulte passager i betragtning 37, 42, 50 og 55 til beslutningen delvis sammenfaldende med dataene i tabel I. Betragtning 37, 42, 50 og 55 indeholder nemlig data for henholdsvis Chisso, Daicel, Nippon Synthetic og Ueno og svarer hvad Hoechst angår til betragtning 46. Ifølge den version af beslutningen, der blev meddelt Hoechst, og som det foreliggende søgsmål drejer sig om, indeholder betragtning 46 for så vidt angår Hoechst bl.a. data for omsætningen på markedet for sorbater på verdensplan og i EØS i 1995, som svarer til dataene i tabel I. Følgelig kan det af de grunde, der blev angivet i præmis 263-267 ovenfor, ikke fastslås, at der foreligger en mangel på begrundelse på dette punkt.
In any event, the deleted passages in recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision cover, in part, the same data as those set out in Table I of the Decision. In effect, recitals 37, 42, 50 and 55 to the Decision contain data relating to Chisso, Daicel, Nippon Synthetic and Ueno respectively and correspond to recital 46 to the Decision so far as Hoechst is concerned.
Endvidere er begrundelsen for at henføre Hoechst til første kategori ikke behæftet med nogen mangel, eftersom Hoechst ikke har bestridt, at selskabet i 1995 havde en større markedsandel end de øvrige berørte virksomheder.
Furthermore, it must be observed that the reasons stated for placing Hoechst in the first group are not vitiated by any defect, since Hoechst does not deny that it had a larger worldwide market share in 1995 than that of the other undertakings concerned.
Det er derfor uden betydning, om henføringen af de øvrige virksomheder til anden kategori er behæftet med en fejl.
Accordingly, any error in the classification of the other undertakings in the second group is inoperative.
På baggrund af det ovenstående må Hoechsts påstand om, at der foreligger en begrundelsesmangel i beslutningen, forkastes.
In the light of those factors, Hoechst’s assertion of a lack of reasoning in the Decision must be rejected.
Det følger ligeledes af det ovenstående, at det ikke kan fastslås, at den tilsidesættelse af retten til forsvar, den angivelige begrundelsesmangel skulle have medført, foreligger.
It also follows that the breach of the rights of the defence which is alleged to result from that supposed failure to state reasons cannot be upheld.
Hvad endelig angår Hoechsts påstande om, at Kommissionen meddelte de berørte virksomheder en beslutning, der varierede med hensyn til form, er det tilstrækkeligt at bemærke, at formforskellene skyldtes beskyttelsen af de berørte virksomheders forretningshemmeligheder.
As regards, last, Hoechst’s assertion that the Commission served on the undertakings concerned a decision which differed as to form, it is sufficient to observe that those differences in form are linked to the protection of the business secrets of the undertakings concerned.
At en række oplysninger i beslutningen var skjult af fortrolighedsgrunde, da den blev meddelt de berørte virksomheder endeligt, kan dog ikke føre til, at det fastslås, at vedtagelsen af beslutningen var behæftet med en uregelmæssighed i denne henseende.
However, the fact that certain information in the Decision was deleted, for reasons of confidentiality, at the time of final notification to the undertakings concerned does not support the conclusion that its adoption is affected by any irregularity in that regard.
Under alle omstændigheder har Hoechst intet nærmere anført, der giver grund til at anse beslutningen som meddelt de berørte virksomheder for at være indholdsmæssigt forskellig med hensyn til bl.a. begrundelse.
In any event, Hoechst submits no precise details from which it might be concluded that the Decision, as notified to the undertakings concerned, contained, in particular, differences in reasoning.
På den baggrund er det ikke fornødent at efterkomme Hoechsts anmodning om fremlæggelse af protokollen for mødet i kommissionsmedlemmernes kollegium den 1. oktober 2003.
In those circumstances, there is no need to grant Hoechst’s request for production of the minutes of the meeting of the College of Members of the Commission of 1 October 2003.
C — Det femte anbringende: retlig fejl ved fastsættelsen af bødens grundbeløb
C — Fifth plea, alleging an error of law in the determination of the basic amount of the fine
Kommissionen anførte i betragtning 321 til beslutningen, at grundbeløbet for bøden skal fastsættes på grundlag af overtrædelsens grovhed og varighed.
At recital 321 to the Decision, the Commission states that the basic amount of the fine is determined according to the gravity and duration of the infringement.
For det første lagde Kommissionen ved vurderingen af overtrædelsens grovhed dens art (betragtning 323-326 til beslutningen), dens konkrete indvirkning på markedet for sorbater i EØS (betragtning 327-342 til beslutningen) og udstrækningen af det relevante geografiske marked (betragtning 343 til beslutningen) til grund.
First, in order to determine the gravity of the infringement, the Commission relies on the nature of the infringement (recitals 323 to 326 to the Decision), the actual impact of the infringement on the sorbates market in the EEA (recitals 327 to 342 to the Decision) and the size of the relevant geographic market (recital 343 to the Decision).
Hvad angår overtrædelsens art pegede Kommissionen på, at overtrædelsen først og fremmest bestod i fastsættelse af priser og deling af markedet.
As regards the nature of the infringement, the Commission observes that the infringement in question consisted mainly of price-fixing and market-sharing practices.
Endvidere lagde Kommissionen vægt på, at de hemmelige aftaler for størstedelens vedkommende var blevet udformet, ledet og fremmet på et meget højt plan i de berørte virksomheder, og at de udelukkende var blevet iværksat for at gavne de deltagende producenter på bekostning af kunderne og i sidste instans offentligheden (betragtning 323 til beslutningen).
The Commission further stated that the collusive agreements were mostly conceived, directed and encouraged at a very high level of the undertakings concerned and operated entirely for the benefit of the participating producers and to the detriment of their customers and ultimately the general public (recital 323 to the Decision).
Med hensyn til overtrædelsens konkrete indvirkning på markedet for sorbater anførte Kommissionen bl.a., at det er unødvendigt at tage de konkrete virkninger af en aftale i betragtning, når det er åbenbart, at aftalen har til formål at hindre, begrænse eller fordreje konkurrencen på det fælles marked.
As regards the actual impact of the infringement on the sorbates market, the Commission indicates in particular that there is no need to take into account the actual effects of an agreement when it appears to have as its object the prevention, restriction or distortion of competition within the common market.
Kommissionen understregede dog, at overtrædelsen i det foreliggende tilfælde havde haft en konkret indvirkning på markedet for sorbater i EØS (betragtning 327 til beslutningen).
The Commission states, however, that in this case the infringement had an actual impact on the sorbates market in the EEA (recital 327 to the Decision).
Kommissionen drog den konklusion, at overtrædelsen i det foreliggende tilfælde kunne kvalificeres som meget alvorlig (betragtning 344 til beslutningen).
The Commission concludes that, in this case, the infringement may be classified as very serious (recital 344 to the Decision).
Derpå foretog Kommissionen en sondring mellem virksomhederne på grundlag af deres position på sorbatmarkedet i 1995 (betragtning 345-355 til beslutningen). Den anførte, at Hoechst i 1995 var langt den største producent af sorbater på verdensmarkedet med en markedsandel på over 20% (over 45% i EØS). Hoechst blev derfor henført til første gruppe.
Next, the Commission distinguishes between the undertakings according to their position on the sorbates market in 1995 (recitals 345 to 355 to the Decision).
Daicel, Chisso, Nippon Synthetic og Ueno havde markedsandele på fra 9,5 til 15% (fra 4 til 15% i EØS).
Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno all held market shares of between 9.5 and 15% (between 4 and 15% in the EEA).
De henførtes derfor til anden gruppe (betragtning 352 til beslutningen).
They were placed in the second group (recital 352 to the Decision).
På den baggrund fastsatte Kommissionen i betragtning 355 til beslutningen grundbeløbet for bøderne til 20 mio. EUR for virksomhederne i første gruppe (Hoechst) og til 6,66 mio. EUR for virksomhederne i anden gruppe (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic og Ueno).
In those circumstances, at recital 355 to the Decision, the Commission fixes the starting amount of the fine at EUR 20 million for the undertakings in the first group (Hoechst) and EUR 6.66 million for the undertakings in the second group (Daicel, Chisso, Nippon Synthetic and Ueno).
Endelig foretog Kommissionen, for at bøden kunne have en tilstrækkelig afskrækkende virkning for store virksomheder og for at tage hensyn til, at sådanne virksomheder råder over en juridisk-økonomisk ekspertise og infrastruktur, som sætter dem i stand til bedre at vurdere, om deres adfærd er ulovlig, og de konkurrenceretlige konsekvenser af adfærden, en yderligere tilpasning af grundbeløbet for Hoechsts vedkommende.
Last, in order to ensure that the fine has a sufficient deterrent effect on large undertakings and to take account of the fact that large undertakings have legal and economic knowledge and infrastructures which enable them more easily to recognise that their conduct constitutes an infringement and to be aware of the consequences stemming from that conduct under competition law, the Commission makes a further adjustment to the starting amount of Hoechst’s fine.
I betragtning 357 til beslutningen anførte Kommissionen i den forbindelse, at det grundbeløb for bøden, der var blevet udmålt på grundlag af kriteriet om relativ størrelse på det relevante marked, burde forhøjes for at tage hensyn til »virksomhedens størrelse og samlede ressourcer«.
At recital 357 to the Decision, the Commission observes, in that regard, that the starting amount of the fine, calculated on the basis of the criterion of relative importance in the market concerned, should be increased to take account of the ‘size and overall importance’ of the undertaking.
Grundbeløbet for den bøde, der var blevet pålagt Hoechst, blev følgelig forhøjet med 100% til 40 mio. EUR.
In those circumstances, the starting amount of Hoechst’s fine is increased by 100% to EUR 40 million.
For det andet anførte Kommissionen med hensyn til overtrædelsens varighed, at Chisso, Daicel, Hoechst og Ueno havde overtrådt artikel 81, stk. 1, EF og EØS-afta-lens artikel 53, stk. 1, fra den 31. december 1978 til den 31. oktober 1996.
Second, as regards the duration of the infringement, the Commission observes that Chisso, Daicel, Hoechst and Ueno infringed Article 81(1) EC and Article 53(1) of the EEA Agreement between 31 December 1978 and 31 October 1996.
De nævnte virksomheder havde således gjort sig skyldige i en overtrædelse af lang varighed, nemlig 17 år og 10 måneder.
Those undertakings therefore committed a longterm infringement of 17 years and 10 months.
Kommissionen konkluderede heraf, at grundbeløbet burde forhøjes med 175% (betragtning 359 til beslutningen).
The Commission concludes that the starting amount must be increased by 175% (recital 361 to the Decision).
Under hensyn til overtrædelsens grovhed og varighed blev grundbeløbet for bøden for Hoechsts vedkommende fastsat til 110 mio. EUR (betragtning 361 til beslutningen).
Taking into account the gravity and duration of the infringement, the Commission set the basic amount of Hoechst’s fine at EUR 110 million (recital 361 to the Decision).
Med sit femte anbringende har Hoechst anfægtet såvel arten som varigheden af den overtrædelse, Kommissionen lagde til grund for bødefastsættelsen i det foreliggende tilfælde.
In its fifth plea, Hoechst disputes the nature and the duration of the infringement on which the Commission based its determination of the amount of the fine in this case.
Indledningsvis har Hoechst anført, at den bøde, der blev udmålt, før der blev taget hensyn til selskabets samarbejde, nemlig 198 mio. EUR, svarer til næsten fem gange det samlede markedsvolumen i EØS i 1995, som angives i tabel I til beslutningen, nemlig 44,6 mio. EUR.
Hoechst submits, first of all, that the amount of the fine calculated before its cooperation was taken into account, namely EUR 198 million, corresponds to almost five times the total volume of the market for sorbates in the EEA for 1995 as stated in Table I of the Decision, namely EUR 44.6 million.
En sådan bøde er fuldstændig uforholdsmæssig.
Such a fine is wholly disproportionate.
Endvidere har Hoechst fremhævet, at Kommissionen ifølge forordning nr. 17 råder over et skøn ved fastsættelsen af bøden, men at dette skøn ikke kan udøves fuldstændig frit på grund af de almindelige fællesskabsretlige principper og de retningslinjer, Kommissionen skal iagttage ved bødeberegningen (Hoechst har navnlig
Hoechst further submits that the Commission has a discretion under Regulation No 17 when fixing the amount of the fine, but the exercise of that discretion is not entirely free owing to the general principles of Community law and also to the Guidelines with which the Commission is required to comply when calculating the
Overtrædelsens art
The nature of the infringement
Indledningsvis har Hoechst henvist navnlig til retningslinjernes punkt 1 A og dommen i sagen Daesang og Sewon Europe mod Kommissionen, nævnt i præmis 289 ovenfor (præmis 38), og anført, at grundbeløbet for bøden fastsættes på grundlag af overtrædelsens grovhed og varighed. Grovheden af overtrædelsen fastslås i henhold til en række kriterier, som angives i retningslinjerne.
Referring first of all in particular to Section 1 A of the Guidelines and to Daesang and Sewon Europe v Commission, paragraph 289 above (paragraph 38), Hoechst submits that the basic amount of the fine is fixed according to the gravity and duration of the infringement.
Til disse kriterier hører overtrædelsens art, dens konkrete indvirkning på markedet, markedets geografiske udstrækning og virksomhedernes faktiske økonomiske muligheder for at påføre konkurrenterne og forbrugerne væsentlig skade.
Those criteria include the nature of the infringement, its actual impact on the market and the size of the geographical market, and also the actual economic capacity of the undertaking to cause significant damage to its competitors and to consumers.
Konkret har Hoechst fremsat fire indvendinger mod, at overtrædelsen i beslutningen blev fastslået at have været af meget alvorlig art. For det første blev det ved bedømmelsen af overtrædelsens grovhed fejlagtigt antaget, at den havde haft skadelige virkninger.
On the substance, Hoechst takes issue in four respects with the finding in the Decision that the infringement was very serious. First, Hoechst contends that the assessment of the gravity of the infringement wrongly attributes damaging effects to it.
For det andet deltog ingen af Hoechsts øverste ledere i overtrædelsen.
Second, it submits that none of its directors at a very high level participated in the infringement.
For det tredje begik Kommissionen en fejl ved at inddele virksomhederne i forskellige kategorier.
Third, Hoechst maintains that the Commission made an error of law in dividing the undertakings into different categories.
For det fjerde har Hoechst kritiseret den multiplikator, Kommissionen anvendte med henblik på en afskrækkende virkning.
Fourth, it criticises the multiplier for deterrence used by the Commission.
— Virkningerne af overtrædelsen
— The effects of the infringement
Hoechst har gjort gældende, at Kommissionen antog, at kartellet havde påført forbrugerne skade.
Hoechst submits that the Commission presumes that the cartel caused harm to consumers.
Denne antagelse udgør en væsentlig grund til, at de berørte virksomheder blev pålagt en betydelig sanktion.
That presumption is an essential ground that led to the imposition of a heavy penalty on the undertakings concerned.
Hoechst har i den forbindelse henvist
Hoechst refers, in that regard, to
HOECHST MOD KOMMISSIONEN til betragtning 333-336 og 340-341 til beslutningen og til en pressemeddelelse fra Kommissionen af 1. oktober 2003.
HOECHST v COMMISSION recitals 333 to 336 and 341 and 341 to the decision and also to a Commission press release dated 1 October 2003.
Kartellets angivelige skadelige virkninger var ifølge Hoechst en af de tre faktorer (overtrædelsens art, dens virkninger og udstrækningen af kartellet, der omfattede hele EØS), som blev lagt til grund ved bestemmelsen af overtrædelsens grovhed (betragtning 344 til beslutningen).
In particular, Hoechst maintains that what are alleged to be the harmful effects of the cartel in question were stated to be one of the three factors (nature of the infringement, its impact and the fact that the cartel covered the whole of the EEA) that served to determine the gravity of the infringement (recital 344 to the Decision).
Der foretages ikke noget sted i beslutningen en afvejning af de tre faktorer, og heraf har Hoechst udledt, at en tredjedel af bødens samlede beløb blev fastsat på grundlag af kartellets angiveligt skadelige virkninger.
Since no weighting of those factors is to be found in the Decision, Hoechst concludes that one third of the total amount of the fine was fixed on the basis of what are alleged to be the harmful effects of the cartel.
Det lykkedes imidlertid ikke for Kommissionen at bevise, at overtrædelsen havde haft skadelige virkninger i det foreliggende tilfælde.
In fact the Commission has not succeeded in adducing evidence of a negative impact of the infringement in this case.
Betragtning 105, 109, 333-337 og 342 til beslutningen indeholder således ikke noget bevis for, at overtrædelsen havde skadelige virkninger.
Thus, recitals 105, 109, 333 to 337 and 342 to the Decision contain no evidence that the infringement had a negative impact.
Hvad angår betragtning 105 finder Hoechst, at den omstændighed, at målpriserne i lange perioder ikke blev nået, snarere burde betragtes som et indicium eller et bevis for, at prisaftalerne ikke fungerede.
As regards recital 105 to the Decision, Hoechst maintains that the fact that for long periods the target prices were not reached should rather be regarded as indicating or as providing evidence that the price agreements did not work.
Dette fremgår navnlig af betragtning 163-188 til beslutningen.
That is apparent, in particular, from recitals 163 to 188 to the Decision.