natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge Conseil d’État kan disse skattegodtgørelser desuden i medfør af en instruks fra ministeriet for økonomi, finans og industri ligeledes modregnes i den kildeskat, som opkræves i forbindelse med moderselskabets videreudlodning af udbytte til personer, som ikke er skattemæssigt hjemmehørende eller har deres hjemsted i Frankrig.
In addition, according to the Conseil d’État, pursuant to an administrative circular of the Ministère de l’Économie des Finances et de l’Industrie, those tax credits may also be set off against the withholding tax payable on the redistribution of dividends by the parent company to persons not resident for tax purposes, or not having their seat, in France.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at BFCM i medfør af moderselskabsordningen i CGI’s artikel 216 i sin samlede nettoindkomst har fradraget det udbytte,
The order for reference discloses that, pursuant to the tax regime for parent companies laid down in Article 216 of the CGI, BFCM deducted from its net total profits
BCFM har i hovedsagen over for Conseil d’État nedlagt påstand om annullation af ovennævnte instrukser nr. 4H1-00 og nr. 4H4-99.
In the main proceedings, BFCM asks the Conseil d’État to annul Administrative circulars No 4H1-00 and No 4H4-99.
BCFM har herved gjort gældende, at de nævnte instrukser er i strid med direktivets artikel 4, for så vidt som den forholdsmæssige andel af omkostninger og udgifter, fastsat til 5% af den samlede fortjeneste for selskabsandele, omfatter skattegodtgørelser indrømmet i henhold til beskatningsoverenskomster, som Den Franske Republik har indgået med andre medlemsstater, mens direktivet fastsætter, at udgifter, som ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige overskud, når dette er fastsat til et fast beløb, ikke kan overstige 5% af det udbytte, som datterselskabet udlodder.
BFCM maintains, in that regard, that the Administrative circulars are contrary to Article 4 of the directive, in so far as the proportion of costs and expenses, fixed at a flat rate of 5% of the total revenue from the holdings, includes tax credits paid pursuant to tax treaties concluded by the French Republic with other Member States, while the directive provides that the amount of the charges which may not be deducted from the taxable income of the parent company, when fixed at a flat rate, is limited to 5% only of the profits distributed by the subsidiary.
Conseil d’État har herved rejst spørgsmålet, om medregningen i moderselskabets skattepligtige overskud af en fast forholdsmæssig andel af omkostninger og udgifter på 5% af den samlede fortjeneste for selskabsandele, inkl. skattegodtgørelser, udgør en beskatning, som overstiger den i medfør af direktivets artikel 4, stk. 2, tilladte grænse på 5% af det udloddede udbytte og kan påvirke neutraliteten ved grænseoverskridende udlodning af udbytte, eller om den udgør en beskatning, som alene bevirker, at den skattegodtgørelse, som tildeles moderselskabet i forbindelse med udlodning af udbytte, delvist reduceres, og som derfor kan anses for at tilhøre et sammenhængende sæt bestemmelser vedrørende betaling af skattegodtgørelser til udbyttemodtagere, som tilsigter at afbøde en dobbeltbeskatning.
The Conseil d’État raises the question whether the addback to the taxable income of the parent company of a fixed proportion of costs and expenses equal to 5% of the revenue from holdings, tax credits included, constitutes a tax which exceeds the limit of 5% of the profits distributed permitted under Article 4(2) of the directive and which may affect the neutrality of the crossborder distribution of profits or whether it constitutes a tax whose only effect is partially to reduce the tax credit attributed to the parent company on the distribution of dividends and which may, therefore, be regarded as belonging to a body of provisions relating to the payment of tax credits to recipients of dividends and as aiming, by the same token, to lessen double taxation.
Conseil d’État har i denne forbindelse for det første henvist til dom af 25. september 2003, Océ Van der Grinten (sag C-58/01, Sml. I, s. 9809), hvori Domstolen fastslog, at en skattegodtgørelse udgør et skattemæssigt instrument, der har til formål at hindre økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte udloddet i form af dividende og ikke et afkast af værdipapirer.
In that respect, the Conseil d’État, first, refers to Case C-58/01 Océ Van der Grinten [2003] ECR I-9809, in which the Court held that a tax credit constitutes a fiscal instrument designed to avoid the economic double taxation of profits distributed in the form of dividends and does not constitute income from shares.
Conseil d’État har for det andet præciseret, at medregningen af de 5% af det udloddede nettoudbytte og skattegodtgørelsen i moderselskabets skattepligtige overskud i form af en forholdsmæssig andel af omkostninger og af udgifter bringer moderselskabet i en situation, som er identisk med den, som det ville have befundet sig i, hvis der ikke var nogen kildeskat, som følge af medregningen af en forholdsmæssig andel af omkostninger og udgifter på 5% af det udloddede udbytte. Dette er imidlertid kun tilfældet, hvis skattegodtgørelsen helt kan modregnes i den skat, som moderselskabet skal betale.
The Conseil d’État states, second, that the addback of 5% of distributed net profits and of the tax credit to the taxable income of the parent company, in respect of the proportion of costs and expenses, places the parent company in a situation which is the same as that in which it would have found itself if there had been no withholding tax, as a result of the addback of a proportion of costs and expenses equal to 5% of profits distributed.
Ifølge Conseil d’État følger det af CGI’s artikel 146, stk. 2, i den affattelse, som finder anvendelse på de faktiske omstændigheder i hovedsagen, og af administrativ praksis, som præciseret i instruks nr. 4K-1121, at skattegodtgørelser tildelt i forbindelse med udlodning af udbytte til et moderselskab fra dets datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat kun kan modregnes i den skat, som moderselskabet skal betale, når dette udbytte bliver videreudloddet inden for de følgende fem år.
According to the Conseil d’État, it follows from Article 146(2) of the CGI, in the version applicable to this case, and from administrative practice, as stated in Administrative circular No 4K-1121, that tax credits granted on a distribution of dividends to a parent company by its subsidiary established in another Member State may be set off against tax payable by the parent company only where those dividends are redistributed in the following five years.
I dette tilfælde vil medregningen af de 5% af skattegodtgørelsen i moderselskabets skattepligtige overskud i form af en forholdsmæssig andel af omkostninger og udgifter ikke påvirke den skattemæssige neutralitet ved grænseoverskridende udlodning af udbytte.
In that case, the addback of 5% of the tax credits to the taxable profits of the parent company in respect of the proportion of costs and expenses does not affect the principle of fiscal neutrality of the crossborder distribution of profits.
Når moderselskabet derimod beslutter ikke at videreudlodde dette udbytte inden for denne frist, vil medregningen i moderselskabets skattepligtige overskud af de 5% af skattegodtgørelser i form af en forholdsmæssig andel af omkostninger og udgifter, som ikke vil blive modregnet i den skat, som moderselskabet skal betale, ifølge Conseil d’État bevirke, at dets skattepligtige overskud forhøjes til over den grænse på 5% af det udloddede udbytte, som reelt modtages, fastsat i direktivets artikel 4, stk. 2, og derved påvirke den skattemæssige neutralitet ved en grænseoverskridende udlodning af udbytte.
By contrast, where the parent company decides not to redistribute those dividends within that period, the addback to its taxable income — in respect of the proportion of costs and expenses, equal to 5% of tax credits, which will not be set off against the tax that it must pay — has the effect of raising its taxable income above the limit of 5% of distributed profits actually received, laid down by Article 4(2) of the directive, and of affecting, to that extent, the fiscal neutrality of the crossborder distribution of profits.
I sidstnævnte tilfælde opstår ifølge Conseil d’État spørgsmålet, om forhøjelsen af den selskabsskat, som moderselskabet skal betale i forhold til forhøjelsen af dets skattepligtige overskud som følge af medregningen af de 5% af skattegodtgørelserne i dette overskud, udgør en beskatning, som grundet sit beskedne beløb og den omstændighed, at den er blevet indført i direkte forbindelse med betalingen af
In the latter case, according to the Conseil d’État, the question arises whether the increase in corporation tax paid by the parent company in proportion to the increase in its taxable income following the addback of 5% of the tax credits constitutes a tax which, in view of its small amount and the fact that it was imposed directly in
Conseil d’État har derfor besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Accordingly, the Conseil d’État decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
»Den omstændighed, at 5% af den skattegodtgørelse, som et moderselskab med hjemsted i Frankrig er blevet tildelt i forbindelse med udlodning af udbytte fra et datterselskab med hjemsted i en anden medlemsstat […], medregnes i moderselskabets skattepligtige overskud, hvis det udloddede udbytte er blevet pålagt kildeskat i denne anden medlemsstat, påvirker ikke beskatningsniveauet for moderselskabet, hvis dette kan modregne skattegodtgørelsen fuldt ud i den skat, det skal betale.
‘The addback to the taxable income of a parent company established in France of 5% of the tax credits attributed upon the distribution of profits by a subsidiary established in another Member State … where those distributed profits have been subject in that other State to a withholding tax, has no effect on the taxation level of the parent company if the latter is able to set off all the tax credits against the tax payable.
I tilfælde af at moderselskabet, på grund af at det ikke har besluttet at videreudlodde dette udbytte til sine egne aktionærer inden for et tidsrum af fem år, ikke kan udnytte den skattefordel, som denne skattegodtgørelse udgør, kan den yderligere selskabsbeskatning, som følger af medregningen af 5% af skattegodtgørelsen i dets skattepligtige resultat, da anses for at være tilladt efter bestemmelserne i [direktivets] artikel 7, stk. 2, på grund af det ringe beløb, som en sådan beskatning udgør, og den omstændighed, at den er blevet indført i direkte forbindelse med betalingen af skattegodtgørelse, som er indført med henblik på at lempe økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte, eller skal den anses for at være i strid med de formål, som fremgår af samme direktivs artikel 4?«
Where the parent company did not decide to redistribute those profits to its own shareholders within five years, and in consequence is no longer able to use the fiscal advantage represented by those tax credits, can the taxation — additional to corporation tax — which results from the addback of 5% of the tax credits to its taxable income be regarded as permitted under Article 7(2) of [the directive], in view of the small amount of such a tax and the fact that it was established directly in conjunction with payment of tax credits, introduced in order to mitigate the economic double taxation of dividends, or must it be regarded as contrary to the objectives of Article 4 of [the directive]?’
Med sit spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om fortolkningen af begrebet »det udbytte, som datterselskabet udlodder«, som omhandlet i
By its question, the national court asks essentially whether the term ‘profits distributed by the subsidiary’, within the meaning of the last sentence of Article 4(2) of the
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL direktivets artikel 4, stk. 2, sidste sætning, er til hinder for en medlemsstats lovgivning, som medregner skattegodtgørelser i dette udbytte, og i givet fald, om denne medregning er omfattet af direktivets artikel 7, stk. 2.
BANQUE FÉDÉRATIVE DU CRÉDIT MUTUEL directive, precludes the legislation of a Member State from including tax credits in those profits and, if so, whether that inclusion falls under Article 7(2) of the directive.
Direktivet tilsigter således at sikre en skattemæssig neutralitet for udlodning af udbytte fra et datterselskab med hjemsted i en medlemsstat til dets moderselskab med hjemsted i en anden medlemsstat.
The directive seeks thus to ensure the neutrality, from the tax point of view, of the distribution of profits by a subsidiary established in one Member State to its parent company established in another Member State.
For at virkeliggøre disse mål bestemmer direktivets artikel 4, stk. 1, med henblik på at undgå dobbeltbeskatning, at når et moderselskab som selskabsdeltager fra sit datterselskab modtager udbytte, skal den stat, hvor moderselskabet er hjemmehørende,
In order to attain those objectives, Article 4(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, that, where a parent company receives, by virtue of its association with its subsidiary, distributed profits, the Member State of the parent company
For at undgå dobbeltbeskatning indeholder direktivets artikel 5, stk. 1, ligeledes en bestemmelse, hvorefter der ved udlodning af udbytte til moderselskabet sker fritagelse for kildeskat i den medlemsstat, hvor datterselskabet er hjemmehørende, i det mindste når moderselskabet mindst besidder 25% af kapitalen i datterselskabet (dommen i sagen Denkavit m.fl., præmis 22, Epson Europe-dommen, præmis 20, Athinaïki Zythopoiia-dommen, præmis 25, og Océ Van der Grinten-dommen, præmis 45).
Likewise, Article 5(1) of the directive provides, in order to avoid double taxation, for exemption in the State of the subsidiary from withholding tax upon distribution of profits to its parent company, at least where the latter holds a minimum of 25% of the capital of the subsidiary (Denkavit and Others paragraph 22; Epson Europe, paragraph 20; Athinaiki Zithopiia, paragraph 25; and Océ Van der Grinten, paragraph 45).
Direktivet tilsigter således at undgå økonomisk dobbeltbeskatning af udbytte, der udloddes af et datterselskab med hjemsted i en medlemsstat til dets moderselskab med hjemsted i en anden medlemsstat, dvs. at undgå, at det udloddede udbytte først beskattes hos datterselskabet, og dernæst beskattes hos moderselskabet (jf. i denne retning Athinaïki Zythopoiia-dommen, præmis 5).
The directive aims thus to avoid double taxation, in economic terms, of profits which a subsidiary established in one Member State distributes to its parent company established in another Member State, in other words, to avoid taxation of distributed profits, first, in the hands of the subsidiary and, then, in the hands of the parent company (see, to that effect, AthinaikiZithopiia, paragraph 5).
Det følger imidlertid af direktivets artikel 4, stk. 2, at enhver medlemsstat bevarer muligheden for at fastsætte, at udgifter i forbindelse med kapitalandelen i datterselskabet ikke kan fradrages i moderselskabets skattepligtige overskud, idet det præciseres, at hvis forvaltningsudgifterne i forbindelse med kapitalandelen i et sådant tilfælde fastsættes til et fast beløb, kan dette faste beløb ikke overstige 5% af det udbytte, som datterselskabet udlodder.
However, pursuant to Article 4(2) of the directive, each Member State is to retain the option of providing that any charges relating to the holding in the subsidiary may not be deducted from the taxable profits of the parent company, subject to the qualification that where, in such a case, the management costs relating to the holding are fixed as a flat rate, the fixed amount may not exceed 5% of the profits distributed by the subsidiary.
Desuden fremgår det af direktivets artikel 5, stk. 24, at visse medlemsstater har tilladelse til i en overgangsperiode at opkræve kildeskat af udbytte, der udloddes af hjemmehørende datterselskaber til deres moderselskab, der har hjemsted i en anden medlemsstat.
Moreover, pursuant to Article 5(2) to (4) of the directive, certain Member States were authorised, during a transitional period, to levy a withholding tax on profits distributed by resident subsidiaries to their parent company established in another Member State.
I henhold til de nationale bestemmelser, som finder anvendelse i hovedsagen, er det faste beløb for omkostninger og for udgifter, der ikke kan fradrages, som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 2, fastsat til 5% af det udloddede udbytte, inklusiv skattegodtgørelser.
According to the national legislation applicable in this case, the fixed amount of nondeductible costs and expenses, with which Article 4(2) of the directive is concerned, is fixed at 5% of distributed profits, including tax credits.
Hvad angår begrebet skattegodtgørelse bemærkes, at såvel den forelæggende ret i begrundelsen for dens afgørelse som BFCM og Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i de indlæg, som de har afgivet for Domstolen, har henvist til Océ Van der Grinten-dommen, hvori Domstolen fastslog, at den i nævnte sag omhandlede skattegodtgørelse, nemlig en avoir fiscal, udgør et skattemæssigt instrument, der har til formål at hindre økonomisk dobbeltbeskatning af overskud udloddet i form af udbytte, og ikke udgør et afkast af værdipapirer (jf. Océ Van der Grinten-dommen, præmis 56).
Regarding the term ‘tax credit’, it should be pointed out that both the national court, in the grounds of its decision, and BFCM and the Commission of the European Communities, in the written observations which they have submitted to the Court, rely on the judgment in Océ Van der Grinten, in which the Court held that the tax credit in question in that case, namely an ‘avoir fiscal’, constitutes a fiscal instrument designed to avoid economic double taxation of profits distributed in the form of dividends and does not constitute income from shares (see Océ Van der Grinten, paragraph 56).
Som generaladvokaten har anført i punkt 33 i forslaget til afgørelse, vedrørte Océ Van der Grinten-dommen imidlertid en skat, som blev opkrævet af en skattegodtgørelse, som ikke frembød kendetegnene for en kildeskat af udloddet udbytte (jf. Océ Van der Grinten-dommen, præmis 55).
However, as the Advocate General noted at point 33 of her Opinion, the judgment in Océ Van der Grinten dealt with a tax levied on a tax credit which did not possess the characteristics of a withholding tax on distributed profits (see Océ Van der Grinten, paragraph 55).
Sagen drejede sig om en skattegodtgørelse, som havde til formål at kompensere for skat betalt af det udloddende selskab og ikke en skattegodtgørelse, som har til formål at kompensere for en skat, som aktionæren allerede har betalt.
That case concerned a tax credit designed to offset the tax paid by the distributing company and not a tax credit designed to offset tax already paid by the shareholder.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen samt de indlæg, som er afgivet for Domstolen under retsmødet af BFCM og den franske regering, at de i hovedsagen omhandlede skattegodtgørelser er skattegodtgørelser, som er indført for at kompensere for den kildeskat, som rammer moderselskabet i datterselskabets medlemsstat.
It is apparent from the order for reference and from the submissions made at the hearing before the Court by BFCM and the French Government, that the tax credits at issue in this case are tax credits made available for the purpose of offsetting the withholding taxes to which the parent company is subject in the Member State of the subsidiary.
De nævnte skattegodtgørelser tilsigter således at kompensere for en skat, der allerede er betalt af aktionæren, og Océ Van der Grinten-dommen besvarer derfor ikke det foreliggende præjudicielle spørgsmål.
The aim of the tax credits is thus to offset the tax already paid by the shareholder and the judgment in Océ Van der Grinten cannot, therefore, provide an answer to the question referred.
Efter denne præcisering skal det for det første bemærkes, at ordlyden af direktivets artikel 4, stk. 2, ikke er til hinder for, at skattegodtgørelser omfattes af det faste beløb for forvaltningsudgifter i forbindelse med moderselskabets kapitalandel i datterselskabet.
That point having been made, it should, first, be pointed out that the wording of Article 4(2) of the directive does not preclude the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding of the parent company in the subsidiary.
Som generaladvokaten har anført i punkt 34 i forslaget til afgørelse, sikrer medregningen af skattegodtgørelserne i det faste beløb for forvaltningsudgifter i forbindelse med kapitalandelen som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 2, at det rent faktisk er hele det udloddede udbytte som omhandlet i samme bestemmelse, som moderselskabet modtager, og hvorpå 5%-satsen anvendes.
As the Advocate General noted at point 34 of her Opinion, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, means that it is in fact the total amount of profit distributed, within the meaning of that provision, which is received by the parent company and to which the rate of 5% will be applied.
Det bemærkes for det andet, at de nævnte godtgørelser tilsigter at undgå juridisk dobbeltbeskatning af udbytte udloddet til et moderselskab fra et datterselskab, dvs. at undgå, at dette udbytte først pålægges kildeskat hos moderselskabet i datterselskabets medlemsstat og dernæst pålægges kildeskat i den medlemsstat, hvor moderselskabet har hjemsted.
Second, it should be pointed out that those credits are intended to avoid double taxation of profits distributed by a subsidiary to its parent company, from a juridical perspective, in other words, to prevent those profits being taxed in the hands of the parent company, first, by withholding tax in the Member State of the subsidiary and, second, in the Member State where the parent company is established.
Som følge heraf gør medregningen af skattegodtgørelserne, som moderselskabet er blevet tildelt i forbindelse med beregning af den forholdsmæssige andel af omkostninger og udgifter i forbindelse med kapitalandelen i datterselskabet, det muligt at afspejle det udbytte, som udloddes af datterselskabet og det tilsvarende beløb, som moderselskabet herved endeligt rent faktisk råder over, mens virkningen af den kildeskat, som opkræves hos moderselskabet i datterselskabets medlemsstat, neutraliseres.
Consequently, taking into account tax credits granted to the parent company in calculating the proportion of costs and expenses relating to the holding in the subsidiary allows the amount of profits distributed by that subsidiary and the equivalent amount which is, in the end of the day, actually at the parent company’s disposal in respect of that distribution to be reflected, by neutralising the impact of the withholding tax levied in the hands of the parent company by the Member State of the subsidiary.
Som den franske regering og den tyske regering med rette har gjort gældende i de indlæg, som de har afgivet for Domstolen, er medregningen af skattegodtgørelserne i det faste beløb for forvaltningsudgifter i forbindelse med kapitalandelen, som omhandlet i direktivets artikel 4, stk. 2, således i overensstemmelse med målet om skattemæssig neutralitet af grænseoverskridende udlodning af udbytte fra et datterselskab til et moderselskab med hjemsted i en anden medlemsstat.
As the French and German Governments rightly argued in their observations submitted to the Court, the inclusion of tax credits in the fixed amount of the management costs relating to the holding, within the meaning of Article 4(2) of the directive, thus complies with the objective of neutrality, from the tax point of view, as regards the crossborder distribution of profits from a subsidiary to its parent company established in another Member State.