natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen fastslog, at det var ufornødent at træffe afgørelse i sagen (Domstolens kendelse af 18.11.1992, sag C-222/92, SFEI m.fl. mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser), idet Kommissionen ved beslutning af 9. juli 1992 besluttede at ophæve beslutningen af 10. marts 1992.«
The Court ruled that it was not necessary to proceed to judgment (order of 18 November 1992 in Case C-222/92 SFEI and Others v Commission, not published in the ECR) in the light of the Commission Decision of 9 July 1992 to withdraw the decision of 10 March 1992.’
I 1993 anmodede Kommissionen Frankrig om yderligere oplysninger, som den modtog.
In 1993, the Commission requested and received further information from France.
I marts 1996 meddelte den Frankrig, at den indledte proceduren i henhold til EF-trak-tatens artikel 93, stk. 2 (nu artikel 88, stk. 2, EF), vedrørende den påståede støtte, som Frankrig havde ydet SFMI-Chronopost. Den
In March 1996, it notified that Member State that it was initiating the procedure under Article 93(2) of the EC Treaty (now Article 88(2) EC) regarding aid allegedly granted by France to SFMI-Chronopost.
8 — Dom af 11.7.1996, sag C-39/94, Sml.
8 — Case C-39/94 [1996] ECR I-3547.
I, s. 3547, herefter »SFEI-dommen«.
I refer to this judgment as ‘SFEI’.
Ud over klagen til Kommissionen anlagde SFEI »[d]en 16. juni 1993 [sammen] med andre virksomheder sag ved tribunal de commerce de Paris mod SFMI, Chronopost, La Poste m.fl.
In addition to the complaint to the Commission, ‘[o]n 16 June 1993 SFEI and other undertakings brought an action before the Tribunal de Commerce de Paris (Paris Commercial Court) against SFMI, Chronopost, La Poste and others.
En yderligere undersøgelse fra selskabet Braxton, der var vedlagt stævningen, ajourførte oplysningerne fra den første undersøgelse og udvidede
A second study by Braxton was attached to the application, updating the information contained in
17. juli 1996 offentliggjorde den meddelelsen om, at den havde indledt proceduren 10.
17 July 1996 it published the formal notice on the initiation of the procedure.
La Poste og Chronopost intervenerede efterfølgende i sagen til støtte for Kommissionens påstande.
10 subsequently intervened in support of the Commission.
Sagen blev henvist til Rettens Fjerde Udvidede Afdeling, og der blev udpeget en refererende dommer.
The case was allocated to the Fourth Chamber, Extended Composition, of the Court of First Instance, and a Judge-Rappor-teur was designated.
SFEI vedlagde en økonomisk undersøgelse foretaget af Bain & Cy 11. Den Franske Republik fremsendte som svar en skrivelse til Kommissionen, hvori var vedlagt en økonomisk undersøgelse foretaget af Deloitte Touche Tomatsu. 7. Den 1. oktober 1997 vedtog Kommissionen den anfægtede beslutning.
On 17 August 1996 SFEI submitted observations to the Commission in response to the notice, attaching an economic study by Bain & Co. 11France replied, attaching an economic study by Deloitte Touche Tohmatsu. 7.
Den fastslog i artikel 1, at »[d]en logistiske og forretningsmæssige bistand, som det franske postvæsen har ydet sit datterselskab, [og de øvrige transaktioner, som er kritiseret] [ikke udgør] statsstøtte til fordel for SFMI-Chronopost«.
Article 1 states that ‘[t]he logistical and commercial assistance provided by [La Poste] to its subsidiary SFMI-Chronopost [and the other measures complained of] do not constitute State aid to SFMI-Chronopost’.
Sagsøgerne fremsatte fire anbringender til støtte for annullationspåstanden, hvorved de gjorde gældende, i) at der var sket en tilsidesættelse af retten til forsvar, ii) at begrundelsen var mangelfuld, iii) at der forelå faktiske fejl og et åbenbart fejlskøn, og iv) at Kommissionen havde anvendt statsstøttebegrebet forkert, dels ved ikke at have taget hensyn til de sædvanlige markedsvilkår i analysen af betalingen for den bistand, La Poste havde ydet SFMI-Chronopost, dels ved fra dette begreb at have undtaget forskellige foranstaltninger, som SFMI-Chronopost angiveligt havde draget fordel af.
The applicants relied on four pleas for annulment, alleging (i) infringement of the rights of the defence, (ii) an inadequate statement of reasons, (iii) errors of fact and manifest errors of assessment, and (iv) a misapplication by the Commission of the concept of State aid, first in failing to take account of normal market conditions when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, and second in holding that that concept did not cover various measures from which SFMI-Chrono-post was alleged to have benefited.
Ved stævning indleveret til Retten den 30. december 1997 anlagde UFEX, DHL International, Federal Express og CRIE sag ved Retten med påstand om annullation af den anfægtede beslutning. Den Franske Republik,
By application lodged on 30 December 1997, UFEX, DHL International, Federal Express and CRIE asked the Court of First Instance to annul the contested decision.
11 — SFEI udvidede også området for sin klage af december 1990 med en række nye elementer, som dog ikke er omfattet af den foreliggende appelsag.
11 — It also extended its complaint of December 1990 to include a number of points which do not concern the present appeal.
12 — Nævnt ovenfor i fodnote 3.13 — Nævnt ovenfor i fodnote 4.
12 — Cited in footnote 3.13 — Cited in footnote 4.
Retten tog det fjerde anbringendes første led til følge og annullerede den anfægtede beslutnings artikel 1, for så vidt som den fastslog, at den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste havde ydet SFMI-Chronopost, ikke udgjorde statsstøtte.
The Court of First Instance upheld the first part of the fourth plea and annulled Article 1 of the contested decision in so far as it found that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost did not constitute State aid.
Retten fandt det ikke nødvendigt at behandle det fjerde anbringendes andet led eller de andre anbringender, i det omfang de vedrørte den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste havde ydet SFMI-Chronopost.
The Court of First Instance considered it unnecessary to examine the second part of the fourth plea or the other pleas in so far as they related to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost.
Der var efter Rettens opfattelse navnlig ikke grund til at behandle det andet anbringende.
In particular, it was not necessary to examine the second plea.
Retten forkastede det første anbringende og de argumenter, der var blevet anført i forbindelse med det tredje anbringende, som ikke vedrørte de klagepunkter, der allerede var blevet undersøgt i forbindelse med det fjerde anbringende.
The first plea and the parts of the third plea which did not relate to the complaints examined under the fourth plea were rejected.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P uløseligt forbundet med dette. Domstolen fastslog følgende:
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P network available. It was thus inseparably linked to it.
Ved appelskrifter indleveret til Domstolens Justitskontor henholdsvis den 19. og den 23. februar 2001 iværksatte Chronopost, La Poste og Den Franske Republik appel af Rettens dom.
By applications lodged at the Court Registry on 19 and 23 February 2001, Chronopost, La Poste and France appealed against UFEX I.
»38 Under disse omstændigheder bemærkes, at da det ikke er muligt at sammenligne La Postes situation med den situation, som en privat koncern på et ikke-mono-poliseret område befinder sig i, skal de »sædvanlige markedsvilkår«, som nødvendigvis er hypotetiske, bedømmes i forhold til de tilgængelige objektive oplysninger, der kan efterprøves.
‘(38) Accordingly, in the absence of any possibility of comparing the situation of La Poste with that of a private group of undertakings not operating in a reserved sector, normal market conditions, which are necessarily hypothetical, must be assessed by reference to the object ive and verifiable elements which are available.
Appellanterne fremsatte forskellige anbringender. Med det første gjorde de gældende, at Retten havde tilsidesat EF-trak-tatens artikel 92, stk. 1 (nu artikel 87, stk. 1, EF), som følge af en fejlagtig fortolkning af begrebet »sædvanlige markedsvilkår«, således som dette er anvendt i SFEI-dommen.
The appellants relied on several pleas, the first of which alleged that the Court of First Instance had infringed Article 92(1) of the EC Treaty (now Article 87(1) EC) by giving an incorrect interpretation to the concept of ‘normal market conditions’ used in SFEI.
Retten fastslog i dommens præmis 75, at Kommissionen i det mindste skulle have efterprøvet, at den modydelse, som La Poste modtog, kunne sammenlignes med den, der blev opkrævet af et privat finansieringsselskab eller en privat virksomhedskoncern på et ikke-monopoliseret område.
In paragraph 75 of UFEX I, the Court of First Instance had found that the Commission should at least have checked that the payment received by La Poste was com parable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector.
39 I det foreliggende tilfælde kan de omkostninger, La Poste har afholdt i forbindelse med ydelse af logistisk og forretningsmæssig bistand til datterselskabet, udgøre sådanne objektive oplysninger, der kan efterprøves.
(39) In the present case, the costs borne by La Poste in respect of the provision to its subsidiary of logistical and commercial assistance can constitute such objective and verifiable elements.
Domstolen fastslog, at denne vurdering var behæftet med en retlig fejl, fordi den ikke tog hensyn til, at La Poste befandt sig i en situation, som var væsentlig anderledes end den, som en privat virksomhed, der drev virksomhed under sædvanlige markedsvilkår, befandt sig i.
This Court held that that assessment was flawed in law in that it failed to take into account that La Poste was in a situation which was very different from that of a private company acting under normal market conditions.
Som en virksomhed, der havde fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse i den forstand, hvori begrebet er anvendt i EF-trak-tatens artikel 90, stk. 2 (nu artikel 86, stk. 2, EF), måtte La Poste skaffe sig (eller få overdraget) vigtig infrastruktur og ressourcer, der gjorde det muligt at levere de grundlæggende posttjenester til alle brugerne, herunder i områder, hvori taksterne ikke dækkede de omkostninger, der var forbundet med leveringen af de pågældende ydelser.
As an entity entrusted with a service of general economic interest within the meaning of Article 90(2) of the EC Treaty (now Article 86(2) EC), La Poste had to acquire, or be provided with, substantial infrastructures and resources enabling it to provide basic postal services to all users, including in areas where the tariffs did not cover the costs of the services.
Oprettelsen og vedligeholdelsen af La Postes net fulgte således ikke en rent forretningsmæssig logik, og det ville aldrig være blevet oprettet af et privat selskab.
The creation and maintenance of La Poste’s network was thus not in line with a purely commercial approach and would never have been undertaken by a private company.
I øvrigt bestod ydelsen af logistisk og forretningsmæssig bistand netop i tilrådighedsstillelse af dette net og var derfor
Moreover, the provision of logistical and commercial assistance consisted precisely in making that
40 På denne baggrund kan det udelukkes, at SFMI-Chronopost er tildelt statsstøtte, hvis det for det første godtgøres, at det krævede vederlag dækker alle de variable yderligere omkostninger, der følger af ydelsen af den logistiske og forretningsmæssige bistand og et passende tilskud til de faste omkostninger, der følger af anvendelsen af postnettet samt en passende egenkapitalforrentning, for så vidt som omkostningerne er knyttet til SFMI-Chronoposts konkurrencemæssige aktiviteter, og hvis der for det andet ikke er noget, der tyder på, at disse faktorer er undervurderet eller vilkårligt fastsat.«
(40) On that basis, there is no question of State aid to SFMI-Chronopost if, first, it is established that the price charged properly covers all the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, an appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network and an adequate return on the capital investment in so far as it is used for SFMI-Chronopost’s competitive activity and if, second, there is nothing to suggest that those elements have been underestimated or fixed in an arbitrary fashion.’
Parterne afgav mundtlige indlæg og besvarede spørgsmål fra Retten under retsmødet den 15. juni 2005.
The parties presented oral argument and replied to the Court’s questions at the hearing on 15 June 2005.
Domstolen tiltrådte på denne baggrund det første anbringende.
The Court accordingly declared the first plea well founded.
Den ophævede Rettens dom og hjemviste sagen til Retten uden at tage stilling til de andre anbringender.
It set aside UFEX I without examining the other pleas and referred the case back to the Court of First Instance.
Retten tog det andet anbringende (mangelfuld begrundelse) og klagepunktet i fjerde anbringendes andet led vedrørende overførslen af Postadex til følge.
The Court of First Instance upheld the second plea (inadequate statement of reasons) and the complaint in the second part of the fourth plea relating to the transfer of Postadex.
Retten forkastede alle de øvrige klagepunkter undtagen dem, der var fremført i forbindelse med det fjerde anbringendes første led, som den ikke så sig i stand til at gennemgå.
It rejected all other complaints except those in the first part of the fourth plea which it considered it was not able to examine.
Retten annullerede den anfægtede beslutning, for så vidt som den fastslog, at hverken den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste havde ydet sit datterselskab SFMI-Chrono-post, eller overførslen af Postadex udgjorde statsstøtte til SFMI-Chronopost.
It annulled the contested decision in so far as it found that neither the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, nor the transfer of Postadex constituted State aid to SFMI-Chronopost.
Efter hjemvisningen til Retten blev sagen i første omgang henvist til Rettens Fjerde Udvidede Afdeling, og der blev udpeget den samme refererende dommer. Da sammensætningen af Rettens afdelinger blev ændret ved Rettens afgørelse af 13. september 2004 15, blev den refererende dommer tilknyttet Tredje Udvidede Afdeling, som sagen følgelig blev henvist til.
On its return to the Court of First Instance, the case was initially allocated to the Fourth Chamber (Extended Composition) and the same Judge-Rapporteur was designated as in UFEX I. Following the decision of 13 September 2004 15to change the composition of the Chambers of the Court of First Instance, the Judge-Rapporteur was transferred to the Third Chamber (Extended Composition), to which the case was then reallocated.
Appelsagerne
The appeals
Sagsøgerne fastholdt i det væsentlige det andet, tredje og fjerde anbringende, der var gjort gældende under den sag, der gav anledning til Rettens første dom 16. Det fjerde anbringendes første led gik nu på en tilsidesættelse af begrebet sædvanlige markedsvilkår som omhandlet i Domstolens dom.
The applicants essentially relied on the second, third and fourth pleas raised in the proceedings giving rise to UFEX I. 16The first part of the fourth plea now alleged error in applying the concept of normal market conditions as construed in the judgment in Chronopost I.
14 — Nævnt ovenfor i fodnote 5.15 — EUT C 251, s. 12.16 — Jf. punkt 10 ovenfor.
14 — Cited in footnote 5.15 — OJ 2004 C 251, p. 12.16 — See point 10 above.
Ved appelskrifter indleveret til Domstolens Justitskontor henholdsvis den 4. og 7. august 2006 har Chronopost (sag C-341/06 P) og La Poste (sag C-342/06 P) iværksat appel af Rettens anden dom i sagen.
By notices lodged at the Registry of the Court on 4 and 7 August 2006 respectively, Chronopost (Case C-341/06 P) and La Poste (Case C-342/06 P) appealed against the judgment of the Court of First Instance.
Appellanterne har nedlagt påstand om, at Domstolen ophæver den appellerede dom og pålægger sagsøgerne i første instans at betale alle sagens omkostninger.
The appellants ask the Court to set aside the judgment under appeal and to order the applicants to pay all costs.
Chronopost har desuden nedlagt påstand om, at Domstolen træffer endelig afgørelse i sagen og bekræfter lovligheden af den anfægtede beslutning.
Chronopost also asks the Court to give final judgment in the case and to confirm the legality of the contested decision.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P var refererende dommer, da Rettens første dom blev afsagt.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
UFEX, DHL Express (France) (tidligere DHL International), Federal Express International (France) og CRIE (under konkurs) har indleveret et fælles svarskrift. Hverken Frankrig eller Kommissionen har afgivet replik 17.
UFEX, DHL Express (France) (previously DHL International), Federal Express International (France) and CRIE (in liquidation) submitted a joint response to each appeal.
Chronopost og La Poste har efter tilladelse fra Domstolens præsident i henhold til procesreglementets artikel 117 afgivet replik vedrørende spørgsmålet om formaliteten.
17Pursuant to Article 117 of the Rules of Procedure, the President of the Court allowed Chronopost and La Poste to reply to the inadmissibility points.
Denne replik er blevet efterfulgt af en duplik fra UFEX.
UFEX then submitted rejoinders.
Domstolens præsident har ved kendelse af 18. april 2007 forenet de to appelsager.
The two appeals were joined by Order of the President of the Court of 18 April 2007.
Der er ikke afholdt retsmøde, da ingen af sagens parter har anmodet herom.
No hearing was requested, and none has been held.
Artikel 42, stk. 2, bestemmer følgende: »Nye anbringender må ikke fremsættes under sagens behandling, medmindre de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne.«
Article 42(2) states that ‘[n]o new plea in law may be introduced in the course of proceedings unless it is based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure.’
Appellanterne har anført, at retten til en retfærdig rettergang er blevet tilsidesat, fordi den refererende dommer under behandlingen af den hjemviste sag for Retten også
The appellants complain that their right to a fair trial was violated because the Judge-Rapporteur in the procedure leading to the judgment under appeal was also
17 — Jeg henviser til de parter, som har indleveret fælles svarskrift, under ét med betegnelsen »UFEX«.
17 — I refer to the entities which responded collectively as ‘UFEX’.
Artikel 118 bestemmer, at artikel 42, stk. 2, finder anvendelse på forhandlingerne for Domstolen i sager, der angår appel af en afgørelse fra Retten.
By virtue of Article 118, Article 42(2) applies to the procedure before the Court on appeal from a decision of the Court of First Instance.
Artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement svarer til artikel 42, stk. 2, i Domstolens procesreglement og er affattet på samme måde.
Article 48(2) mirrors, with identical wording, Article 42(2) of the Rules of the Court.
Artikel 118 bestemmer følgende:
Article 118 provides:
Ophæver Domstolen en dom eller en kendelse, der er afsagt af en afdeling, kan Rettens præsident henvise sagen til en anden afdeling bestående af samme antal dommere.
Where the Court of Justice sets aside a judgment or an order of a Chamber, the President of the Court of First Instance may assign the case to another Chamber composed of the same number of Judges.
Appellanterne har anført, at selv om Fællesskabet som sådant ikke selv er part i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder (herefter »EMRK«), er det forpligtet til at respektere de rettigheder, der er sikret ved denne.
The appellants state that, even though the Community as such is not a party to the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (‘the ECHR’), it is bound to respect the rights guaranteed by the ECHR.
Adgangen til en uafhængig og upartisk domstol indgår i retten til en retfærdig rettergang i henhold til EMRK’s artikel 6.
The right to an independent and impartial tribunal is a component of the right to a fair trial under Article 6 ECHR.
En tilsyneladende (objektiv) partiskhed er nok til at udgøre en tilsidesættelse af denne ret og foreligger, såfremt sammensætningen af en ret giver anledning til begrundet tvivl om dens uvildighed.
Apparent (objective) bias is sufficient to infringe that right and arises if the composition of a court raises legitimate doubts about its impartiality.
Ifølge retspraksis fra både Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og de franske domstole vil en sådan tvivl opstå, såfremt den samme dommer deltager ved behandlingen af successive søgsmål.
The caselaw of both the European Court of Human Rights and the French courts shows that the presence of the same judge in successive proceedings raises such doubts.
La Poste mener, at artikel 118, stk. 1 og 2a, i Rettens procesreglement skal forhindre, at dommere genbehandler sager, som de allerede én gang har behandlet.
La Poste considers that Article 118(1) and (2a) of the Rules of the Court of First Instance indicate a concern about judges re-examining cases in which they sat first time round.
Ophæver Domstolen en dom eller en kendelse, der er afsagt af Rettens plenum eller af den store afdeling, behandles sagen på ny af det dommerkollegium, der har truffet den pågældende afgørelse.
Where the Court of Justice sets aside a judgment delivered or an order made by the Court of First Instance sitting in plenary session or by the Grand Chamber, the case shall be assigned to that Court or that Chamber as the case may be.
Ophæver Domstolen en dom eller en kendelse, der er afsagt af en enkelt dommer, henviser Rettens præsident sagen til en afdeling bestående af tre dommere, som denne dommer ikke tilhører.
Where the Court of Justice sets aside a judgment delivered or an order made by a single Judge, the President of the Court of First Instance shall assign the case to a Chamber composed of three Judges of which that Judge is not a member.
Appellanterne var ved skrivelser fra Rettens Justitskontor blevet informeret om Rettens sammensætning før afholdelsen af retsmødet, ligesom den refererende dommers navn var anført på retsmøderapporten.
Letters from the Registry of the Court of First Instance had informed the appellants of the composition of the court before the hearing and the Judge-Rapporteur’s name was on the Report for the Hearing.
Appellanterne rejste ingen indsigelser for Retten i den anledning.
The appellants nevertheless raised no objections before that court.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P er derfor tale om en ufravigelig procesforudsætning, som Domstolen kan behandle ex officio.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
Petrides mod Kommissionen 18, at en processuel garanti, som en part således har givet afkald på at gøre brug af, ikke kan påberåbes under en appel.
Petrides 18 shows that a procedural safeguard thus waived cannot be invoked on appeal.
Appellanterne har gjort gældende, at formalitetsindsigelsen under alle omstændigheder er ugrundet.
The appellants submit that the inadmissibility plea is ill-founded in any event.
Anbringendet kunne ikke have været gjort gældende, før den appellerede dom blev afsagt.
The plea could not have been raised before the delivery of the judgment under appeal.
Anbringender, der fremføres i en appelsag, er nødvendigvis nye, i og med at de gøres gældende imod den appellerede dom.
Pleas in an appeal are necessarily new in that they challenge the judgment under appeal.