natgillin/translations-raw huggingface dataset:
De nye rammebestemmelser tillader således udtrykkeligt medlemsstaterne i medfør af rammedirektivets artikel 1, stk. 3, at vedtage eller opretholde bestemmelser inden for fællesskabsrettens rammer, der forfølger mål af almen interesse, navnlig for så vidt angår det audiovisuelle område.
Thus, the NCRF expressly allows the Member States, under Article 1(3) of the Framework Directive, to adopt or maintain, in compliance with Community law, provisions pursuing general-interest objectives, in particular relating to audiovisual policy.
På samme måde giver tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, medlemsstaterne mulighed for at tildele individuelle brugsrettigheder til radiofrekvenser til sikring af en effektiv anvendelse af disse radiofrekvenser i overensstemmelse med rammedirektivet.
Likewise, the first subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive allows the Member States to grant rights to the use of radio frequencies on an individual basis with a view to complying with the objective of the efficient use of radio frequencies, as referred to by the Framework Directive.
Som generaladvokaten imidlertid har anført det i punkt 34 og 37 i forslaget til afgørelse, skal en sådan ordning, som i princippet er i strid med artikel 49 EF og de nye rammebestemmelser, for at være begrundet ikke blot forfølge mål af almen interesse,
However, as the Advocate General stated in points 34 and 37 of his Opinion, in order for such arrangements, which generally adversely affect Article 49 EC and the NCRF, to be justified they must not only comply with general-interest objectives but also
Rammedirektivets artikel 9, stk. 1, bestemmer således, at medlemsstaterne skal sikre, at de nationale tilsynsmyndigheders allokering og tildeling af sådanne radiofrekvenser bygger på objektive, transparente, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
Accordingly, Article 9(1) of the Framework Directive provides that the Member States are to ensure that the allocation and assignment of radio frequencies by the national regulatory authorities are based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Det bemærkes videre, at hvor det er nødvendigt at tildele individuelle brugsrettigheder til radiofrekvenser skal tildelingen af disse rettigheder ifølge ordlyden af tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, andet afsnit, ske »gennem åbne, ikkediskriminerende og transparente procedurer«.
Furthermore, where it is necessary to grant individual rights to the use of radio frequencies, those rights must be granted, under the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive, ‘through open, transparent and nondiscriminatory procedures’.
På samme måde følger det af tilladelsesdirektivets artikel 7, stk. 3, at »hvis det er nødvendigt at begrænse tildelingen af brugsrettigheder til radiofrekvenser, tildeler medlemsstaterne sådanne rettigheder på grundlag af udvælgelseskriterier, som skal være objektive, transparente, ikkediskriminerende og forholdsmæssigt afpassede«.
Likewise, pursuant to Article 7(3) of the Authorisation Directive, ‘[w]here the granting of rights of use for radio frequencies needs to be limited, Member States shall grant such rights on the basis of selection criteria which must be objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate’.
Dette krav støttes af konkurrencedirektivets artikel 4, nr. 2, hvorefter tildelingen af radiofrekvenser til elektroniske kommunikationstjenester skal ske på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
That requirement is backed up by point 2 of Article 4 of the Competition Directive, under which ‘the assignment of radio frequencies for electronic communication services shall be based on objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria’.
I hovedsagen fremgår det imidlertid af de oplysninger, som den forelæggende ret har givet, at allokeringen af radiofrekvenser i overensstemmelse med lov nr. 249/1997 til et begrænset antal udbydere ikke er sket i overensstemmelse med sådanne kriterier.
In the main proceedings, according to the information supplied by the national court, under Law No 249/1997 the allocation of radio frequencies to a limited number of operators was not carried out in accordance with such criteria.
På den ene side er radiofrekvenserne nemlig faktisk blevet fordelt til eksisterende kanaler på grundlag af den overgangsordning, der blev indført ved artikel 3, stk. 7, i lov nr. 249/1997, selv om visse af udbyderne til disse kanaler ikke have opnået koncessioner inden for lovens rammer.
First, those radio frequencies were allocated de facto to the incumbent networks under the transitional arrangements adjusted in Article 3(7) of Law No 249/1997, even though some of those networks had not been granted rights under that Law.
På den anden side har udbydere som Centro Europa 7 ikke fået tildelt radiofrekvenser, selv om de har fået tildelt koncessioner inden for rammerne af nævnte lov.
Secondly, operators such as Centro Europa 7 were not allocated radio frequencies even though they had been granted rights under that Law.
Følgelig og uanset de formål, der forfølges med lov nr. 249/1997 for så vidt angår ordningen med tildelingen af radiofrekvenser til et begrænset antal udbydere, skal det fastlås, at artikel 49 EF er til hinder for en sådan ordning.
Consequently, irrespective of the objectives pursued by Law No 249/1997 with regard to the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators, the view must be taken that Article 49 EC precluded such a system.
Den samme vurdering skal lægges til grund for så vidt angår ordningen med tildeling af radiofrekvenser til et begrænset antal udbydere i medfør af lov nr. 112/2004, idet denne ordning ikke er blevet iværksat på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier i strid med artikel 49 EF og — fra deres ikrafttræden — rammedirektivets artikel 9, stk. 1, tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og artikel 7, stk. 3, samt konkurrencedirektivets artikel 4, nr. 2.
The same conclusion must be drawn as regards the system for the grant of radio frequencies to a limited number of operators under Law No 112/2004, in the sense that that scheme was not implemented on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria, in breach of Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and point 2 of Article 4 of the Competition Directive.
I medfør af lov nr. 112/2004 er radiofrekvenserne nemlig blevet tildelt til eksisterende kanaler, og disse har fået lov til at sende på grundlag af den overgangsordning, der blev indført med artikel 1 i lovdekret nr. 352/2003, der udelukkende forlængede den overgangsordning, som blev indført ved lov nr. 249/1997.
Under Law No 112/2004, radio frequencies were granted to the incumbent operators and the latter were authorised to broadcast under the transitional arrangements adjusted in Article 1 of Decree-Law No 352/2003, which merely extended the transitional arrangements set up by Law No 249/1997.
Under alle omstændigheder kan de restriktioner, der er konstateret ovenfor, ikke anses for begrundet i nødvendigheden af at sikre en hurtig overgang til digital radio- og tv-spredning.
In any event, the restrictions established above cannot be justified by the need to ensure a swift transformation to digital television broadcasting.
Uanset spørgsmålet, om et sådant formål kan udgøre et mål af almen interesse, der kan begrunde sådanne restriktioner, skal det nemlig fastlås, således som Kommissionen med rette har gjort gældende i sit indlæg for Domstolen, at den italienske lovgivning, navnlig lov nr. 112/2004, ikke begrænser sig til at give eksisterende udbydere forrang til radiofrekvenser, men giver dem en eksklusiv ret, og dette uden tidsbegrænsning af den privilegerede situation, der indrømmes disse udbydere, og uden at der fastsættes en forpligtelse til at overdrage overskydende radiofrekvenser efter overgangen til det digitale system.
Irrespective of whether such an objective may constitute a general-interest objective capable of justifying such restrictions, it is clear, as the Commission rightly pointed out in the observations which it submitted to the Court, that the Italian legislation, in particular Law No 112/2004, does not merely allocate to the incumbent operators a priority right to obtain radio frequencies, but reserves them that right exclusively, without restricting in time the privileged position assigned to those operators and without providing for any obligation to relinquish the radio frequencies in breach of the threshold after the transfer to digital television broadcasting.
Henset til alle ovenstående bemærkninger skal det andet, fjerde og femte spørgsmål under ét besvares med, at artikel 49 EF og — fra deres ikrafttræden — rammedirektivets artikel 9, stk. 1, tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 1, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og artikel 7, stk. 3, samt konkurrencedirektivets artikel 4 skal fortolkes således, at de på området for radio-/tv-spredning er til hinder for en national lovgivning, som indebærer, at en udbyder, der er indehaver af en koncession, er ude af stand til at udøve sin sendevirksomhed, da han ikke har fået tildelt radiofrekvenser på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
Having regard to all of the foregoing considerations, the answer to the second, fourth and fifth questions, taken together, must be that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Første og tredje spørgsmål
The first and third questions
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt, at Domstolen skal fastslå, om bestemmelserne i EMRK’s artikel 10, for så vidt som artikel 6 EU henviser hertil, på området for radio-/tv-spredning er til hinder for en national lovgivning, som indebærer, at en udbyder, der er indehaver af en koncession, er ude af stand til at udøve sin sendevirksomhed, da han ikke har fået tildelt radiofrekvenser.
By its first question, the national court asks the Court, essentially, to state whether the provisions of Article 10 of the ECHR, in so far as Article 6 EU refers thereto, preclude, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights, such as Centro Europa 7, to broadcast without the grant of broadcasting radio frequencies.
Med sit tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst om den forpligtelse, der udspringer af den eventuelle direkte virkning af tilladelsesdirektivets artikel 17 fra tidspunktet for dets ikrafttræden, for den medlemsstat, der har tildelt koncessioner til radio-/tv-spredningsvirksomhed, til at bringe dem i overensstemmelse med fællesskabsretten og dermed at tildele Centro Europa 7 de nødvendige radiofrekvenser til at kunne udøve den nævnte virksomhed.
By its third question, the national court questions the Court in regard to the obligation, arising from the possible direct effect of Article 17 of the Authorisation Directive from the date on which it became applicable, on the Member State which has granted rights for television broadcasting activity, to bring those rights into line with Community law and, therefore, to allocate to Centro Europa 7 the broadcasting radio frequencies necessary for it to carry on that activity.
Med disse spørgsmål ønsker den forelæggende ret således oplyst, om der er tale om tilsidesættelse af fællesskabsretten, for at kunne tage stilling til en påstand om erstatning for det heraf følgende tab.
By those questions, the national court is thus seeking to determine whether there are infringements of Community law for the purpose of ruling on an application for compensation for the losses flowing from such infringements.
Det fremgår imidlertid af besvarelsen af det andet, fjerde og femte spørgsmål, at artikel 49 EF og — fra deres ikrafttræden — rammedirektivets artikel 9, stk. 1, tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 1, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og artikel 7, stk. 3, samt konkurrencedirektivets artikel 4 skal fortolkes således, at de på området for radio- og
It follows from the answer to the second, fourth and fifth questions that Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of the Framework Directive, Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the
Dette svar er i sig selv tilstrækkeligt for, at den forelæggende ret kan træffe afgørelse om Centro Europa 7’s erstatningspåstand.
That answer, by itself, thus enables the national court to rule on the application made by Centro Europa 7 for compensation for the losses suffered.
Når henses til besvarelsen af det andet, fjerde og femte spørgsmål, er det således ufornødent at besvare det første og det tredje spørgsmål.
Consequently, regard being had to the Court’s answer to the second, fourth and fifth questions, it is not necessary to rule on the first and third questions.
Sjette, syvende og ottende spørgsmål
The sixth, seventh and eighth questions
Med sit sjette, sit syvende og sit ottende spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere oplysning om betingelserne for medlemsstaternes anvendelse af den undtagelse, der er fastsat i tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og konkurrencedirektivets artikel 4.
By its sixth, seventh and eighth questions, the national court questions the Court, essentially, in regard to the conditions for the application by the Member States of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
Det fremgår imidlertid af besvarelsen af det fjerde og det femte spørgsmål, at tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og konkurrencedirektivets artikel 4 fra tidspunktet fra deres ikrafttræden skal fortolkes således, at de på området for radio-/tv-spredning er til hinder for en national lovgivning, som indebærer, at en udbyder,
It follows from the answer to the fourth and fifth questions that, from the date on which they became applicable, the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of
CENTRO EUROPA 7 der er indehaver af en koncession, er ude af stand til at udøve sin sendevirksomhed, da han ikke har fået tildelt radiofrekvenser på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
CENTRO EUROPA 7 which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
Det fremgår således af denne besvarelse, at iagttagelsen af kravet om objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier er nødvendig for at bringe undtagelsen i tilladelsesdirektivets artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og konkurrencedirektivets artikel 4 i anvendelse.
Accordingly, it follows from that reply that compliance with objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria constitutes a necessary condition for the application of the derogation laid down in the second subparagraph of Article 5(2) of the Authorisation Directive and Article 4 of the Competition Directive.
Det er således ufornødent at tage stilling til de eventuelle øvrige betingelser for anvendelsen af nævnte undtagelse, således som de er nævnt i det sjette, det syvende og det ottende spørgsmål.
There is therefore no need to rule on any other potential conditions for the application of that derogation, such as those referred to in the sixth, seventh and eighth questions.
Henset til Domstolens besvarelse af det fjerde og det femte spørgsmål, sammenholdt med besvarelsen af det andet spørgsmål, er det følgelig ufornødent at besvare det sjette, det syvende og det ottende spørgsmål.
Consequently, having regard to the Court’s answer to the fourth and fifth questions, taken together with the second question, there is no need to give a ruling on the sixth, seventh and eighth questions.
Artikel 49 EF og — fra deres ikrafttræden — artikel 9, stk. 1, i Europa-Parlamen-tets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og —tjenester (rammedirektivet), artikel 5, stk. 1, artikel 5, stk. 2, andet afsnit, og artikel 7, stk. 3, i Europa-Parla-mentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) samt artikel 4 i Kommissionens direktiv 2002/77/EF af 16. september 2002 om konkurrence på markederne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester skal fortolkes således, at de på området for radio-/tv-spredning er til hinder for en national lovgivning, som indebærer, at en udbyder, der er indehaver af en koncession, er ude af stand til at udøve sin sendevirksomhed, da han ikke har fået tildelt radiofrekvenser på grundlag af objektive, gennemsigtige, ikkediskriminerende og forholdsmæssige kriterier.
Article 49 EC and, from the date on which they became applicable, Article 9(1) of Directive 2002/21/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on a common regulatory framework for electronic communications networks and services (Framework Directive), Article 5(1), the second subparagraph of Article 5(2) and Article 7(3) of Directive 2002/20/EC of the European Parliament and of the Council of 7 March 2002 on the authorisation of electronic communications networks and services (Authorisation Directive), and Article 4 of Commission Directive 2002/77/EC of 16 September 2002 on competition in the markets for electronic communications networks and services must be interpreted as precluding, in television broadcasting matters, national legislation the application of which makes it impossible for an operator holding rights to broadcast in the absence of broadcasting radio frequencies granted on the basis of objective, transparent, nondiscriminatory and proportionate criteria.
KRONOLOGISK OVERSIGT OVER DE OFFENTLIGGJORTE AFGØRELSER I BIND 2008
CHRONOLOGICAL TABLE OF THE DECISIONS PUBLISHEDFOR THE YEAR 2008
Sag C-70/06: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Den Portugisiske Republik (»Traktatbrud — dom for traktatbrud — manglende opfyldelse — økonomisk sanktion«) . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-70/06: Commission of the European Communities v Portuguese Republic (Failure of a Member State to fulfil obligations — Judgment of the Court establishing the failure of a Member State to fulfil its obligations — Noncompliance — Financial penalty) . . . . . . . . . . . . . . . .
Forslag til afgørelse fra generaladvokat J. Mazák fremsat den 9. oktober 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mazák delivered on 9 October 2007 . . . .
Domstolens dom (Første Afdeling) af 10. januar 2008 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (First Chamber), 10 January 2008 . . . . . . . . .
Sag C-152/05: Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mod Forbundsrepublikken Tyskland (»Traktatbrud — artikel 18 EF, 39 EF og 43 EF — national lovgivning — betingelser for tilskud til opførelse eller erhvervelse af en bolig, der er beregnet til beboelse — krav om beliggenhed på den pågældende medlemsstats område«) . . . . . . . . . .
Case C-152/05: Commission of the European Communities v Federal Republic of Germany (Failure of a Member State to fulfil obligations — Articles 18 EC, 39 EC and 43 EC — National legislation — Conditions for the grant of a subsidy for the construction or purchase of a dwelling for personal occupation — Dwelling required to be situated in the territory of the Member State concerned) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Forslag til afgørelse fra generaladvokat Y. Bot fremsat den 28. juni 2007 . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 28 June 2007 . . . . . . .
Domstolens dom (Anden Afdeling) af 17. januar 2008 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Second Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Forenede sager C-37/06 og C-58/06: Viamex Agrar Handels GmbH og Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) mod Hauptzollamt Hamburg-Jonas (»Forordning (EF) nr. 615/98 — direktiv 91/628/EØF — eksportrestitutioner — beskyttelse af kvæg under transport — udbetaling af eksportrestitutioner for kvæg betinget af, at bestemmelserne i direktiv 91/628/EØF overholdes — proportionalitetsprincippet — fortabelse af retten til restitution«) (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Finanzgericht Hamburg) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Joined Cases C-37/06 and C-58/06: Viamex Agrar Handels GmbH and Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) v Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Regulation (EC) No 615/98 — Directive 91/628/EEC — Export refunds — Protection of bovine animals during transport — Payment of export refunds for bovine animals subject to compliance with Directive 91/628/EEC — Principle of proportionality — Forfeiture of export refunds) (Reference for a preliminary ruling from the Finanzgericht Hamburg) .
Forslag til afgørelse fra generaladvokat P. Mengozzi fremsat den 13. september 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Mengozzi delivered on 13 September 2007 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 17. januar 2008 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .
Sag C-246/06: Josefa Velasco Navarro mod Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (»Socialpolitik — beskyttelse af arbejdstagerne i tilfælde af arbejdsgiverens insolvens — direktiv 80/987/EØF, som ændret ved direktiv 2002/74/EF — direkte virkning — godtgørelse for uberettiget afskedigelse aftalt ved indenretligt forlig — betaling sikret af garantiinstitutionen — betaling betinget af retsafgørelse«) (anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af Juzgado de lo Social Único de Algeciras) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Case C-246/06: Josefa Velasco Navarro v Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Social policy — Protection of workers in the event of insolvency of their employer — Directive 80/987/EEC amended by Directive 2002/74/EC — Direct effect — Compensation for unfair dismissal agreed under a judicial conciliation settlement — Payment guaranteed by the guarantee institution — Payment conditional upon the adoption of a judicial decision) (Reference for a preliminary ruling from the Juzgado de lo Social Único de Algeciras) . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Domstolens dom (Fjerde Afdeling) af 17. januar 2008 . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Fourth Chamber), 17 January 2008 . . . . . . . .