natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår en eventuel begrundelse for en sådan hindring har Finanzamt og den tyske regering subsidiært gjort gældende, at den hviler på hensyn dels til sammenhængen i beskatningsreglerne, dels til fordelingen af beskatningskompetencen mellem de to berørte medlemsstater.
As regards a possible justification for such an obstacle, the Finanzamt and the German Government argue in the alternative that it is based on grounds relating to the coherence of the tax rules and the allocation of tax competence between the two Member States concerned.
Hvad angår det første begrundelsesargument er det gjort gældende, at hvis der blev taget hensyn til valutatabet ved opgørelsen af beskatningsgrundlaget for Deutsche Shell i Tyskland, ville dette medføre en usammenhængende beskatningsordning, idet en eventuel valutagevinst, der blev opnået i en tilsvarende situation, ikke ville blive medregnet.
According to the first argument, taking account of the currency loss for the purposes of calculating Deutsche Shell’s basis of assessment in Germany would lead to a noncoherent tax system, since any exchange rate gain obtained in a comparable situation would not be taken into account.
Den ulempe, der følger af, at der ikke tages hensyn til et valutatab, er således den naturlige konsekvens af den fordel, der følger af, at en eventuel valutagevinst også ville være udelukket fra beskatningsgrundlaget.
Thus, the detriment resulting from the failure to take account of a currency loss is the corollary to the advantage resulting from the fact that an exchange rate gain would also be excluded from the basis of assessment.
Hvad angår det andet begrundelsesargument gøres det gældende, at den fordeling af beskatningskompetencen mellem Forbundsrepublikken Tyskland og Den Italienske Republik, der er foretaget ved overenskomsten, er et lovligt formål.
According to the second argument, the Convention’s allocation of tax powers between the Federal Republic of Germany and the Italian Republic is a legitimate objective.
Medlemsstaterne er beføjede til at fastsætte kriterierne for fordelingen af skattesuveræniteten, uanset om det foretages ensidigt eller ved bilaterale overenskomster.
Member States are entitled to set down criteria for allocation of tax sovereignty, whether unilaterally or by means of bilateral agreements.
De pågældende to medlemsstater har ved nævnte overenskomst besluttet at fritage faste driftssteder, der er beliggende på den kontraherende stats område, fra indkomstskat, hvilket udelukker, at der tages hensyn til det omhandlede valutatab.
By that convention the two Member States concerned decided to exempt permanent establishments situated on the territory of the co-Contracting State from income tax, which excludes the currency loss concerned from being taken into account.
Disse to argumenter kan ikke godtages.
Those two arguments cannot be accepted.
Hvad for det første angår argumentet vedrørende sammenhængen i beskatningsordningen bemærkes, at Domstolen har anerkendt, at nødvendigheden af at sikre en sådan sammenhæng kan begrunde en begrænsning af udøvelsen af de grundlæggende
First, as far as concerns the argument based on the coherence of the tax system, it must be recalled that the Court has acknowledged that the need to preserve such coherence may justify a restriction on the exercise of the fundamental freedoms
Den direkte karakter af denne sammenhæng skal desuden være fastslået under hensyn til det formål, der forfølges med den pågældende beskatningsordning, ved en streng sammenhæng mellem den skattepligtiges adgang til fradrag og beskatningen (jf. i denne retning dom af 11.8.1995, sag C-80/94, Wielockx, Sml. I, s. 2493, præmis 24).
Furthermore, the direct nature of the link must be established, in light of the objective pursued by the tax rules concerned, in relation to the relevant tax payers by a strict correlation between the deductible element and the taxable element (see, to that effect, Case C-80/94 Wielockx [1995] ECR I-2493, paragraph 24).
Hvad angår den beskatningsordning, der er tvist om i hovedsagen, bemærkes, at sammenligningen mellem valutatab på den ene side og valutagevinster på den anden side er uden relevans, da der ikke er nogen direkte sammenhæng mellem disse to forhold i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i den retspraksis, der er nævnt i de to foregående præmisser.
As to the tax system at issue in the main proceedings, it must be stated that the comparison between the currency losses, on one hand, and currency gains, on the other, is irrelevant, since there is no direct relationship between those two elements for the purpose of the caselaw set out in the two preceding paragraphs.
Den omstændighed, at der ikke tages hensyn til et valutatab ved opgørelsen af Deutsche Shells beskatningsgrundlag for skatteåret 1992, kompenseres ikke ved nogen skattefordel i den medlemsstat, hvor dette selskab har sit hjemsted, eller i den medlemsstat, hvor selskabets faste driftssted er beliggende.
The failure to take account of a currency loss in order to calculate Deutsche Shell’s basis of assessment for the 1992 financial year is not offset by any tax advantage in the Member State where that company has its registered office or in the Member State where its permanent establishment is situated.
Denne kompetence indebærer også, at en medlemsstat ved anvendelsen af sin skattelovgivning ikke kan være forpligtet til at tage hensyn til de negative resultater fra et fast driftssted, der er beliggende i en anden medlemsstat, og som tilhører et selskab, hvis hjemsted er beliggende på den første medlemsstats område, blot fordi der ikke i skattemæssig henseende kan tages hensyn til sådanne resultater i den medlemsstat, hvor det faste driftssted er beliggende.
That competence also implies that a Member State cannot be required to take account, for the purposes of applying its tax law, of the negative results of a permanent establishment situated in another Member State which belongs to a company with a registered office in the first State solely because those negative results are not capable of being taken into account for tax purposes in the Member State where the permanent establishment is situated.
Etableringsfriheden kan ikke forstås således, at en medlemsstat er forpligtet til at fastsætte sine skatteregler i forhold til en anden medlemsstats skatteregler med henblik på i alle situationer at sikre en beskatning, der udvisker enhver ulighed som følge af nationale skatteregler, idet de beslutninger, et selskab træffer med henblik på etablering af kommercielle strukturer i udlandet, alt efter omstændighederne kan være mere eller mindre fordelagtige eller ufordelagtige for et sådant selskab (jf. analogt dom af 12.7.2005, sag C-403/03, Schempp, Sml. I, s. 6421, præmis 45).
Freedom of establishment cannot be understood as meaning that a Member State is required to draw up its tax rules on the basis of those in another Member State in order to ensure, in all circumstances, taxation which removes any disparities arising from national tax rules, given that the decisions made by a company as to the establishment of commercial structures abroad may be to the company’s advantage or not, according to circumstances (see, by analogy, Case C-403/03 Schempp [2005] ECR I-6421, paragraph 45).
For så vidt angår hovedsagen bemærkes, at den omtvistede skattemæssige ulempe vedrører en særlig operationel omstændighed, hvortil der kun kan tages hensyn af de tyske skattemyndigheder.
As far as concerns the main proceedings, it must be noted that the tax disadvantage concerned relates to a specific operational factor which is capable of being taken into consideration only by the German tax authorities.
Selv om det er korrekt, at det tilkommer enhver medlemsstat, der har indgået en dobbeltbeskatningsoverenskomst, at gennemføre en
Although it is true that any Member State which has concluded a double taxation convention must implement it
DEUTSCHE SHELL sådan overenskomst ved anvendelse af sin egen skatteret og således at fastlægge de indtægter, der kan henregnes til et fast driftssted, kan det ikke tillades, at en medlemsstat udelukker hensyntagen til valutatab, der efter deres art aldrig ville kunne lides af det faste driftssted, fra beskatningsgrundlaget for hovedvirksomheden.
DEUTSCHE SHELL by applying its own tax law and thereby calculate the income attributable to a permanent establishment, it is unacceptable for a Member State to exclude from the basis of assessment of the principal establishment currency losses which, by their nature, can never be suffered by the permanent establishment.
Det første spørgsmål skal derfor besvares med, at traktatens artikel 52, jf. artikel 58, er til hinder for, at en medlemsstat udelukker et valutatab, som et selskab, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted på denne stats område, har lidt ved tilbageførsel af den indskudskapital, det havde bevilget et fast driftssted, som selskabet havde i en anden medlemsstat, ved opgørelsen af det nationale beskatningsgrundlag.
Therefore, the answer to the first question must be that it is contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty for a Member State, when determining the national basis of assessment, to exclude a currency loss suffered by a company with a registered office in that State upon repatriation of startup capital granted to its permanent establishment in another Member State.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret, såfremt det første spørgsmål besvares bekræftende, oplyst, om traktatens artikel 52, jf. artikel 58, også er til hinder for, at det omhandlede valutatab alene er fradragsberettiget som driftsomkostning for en virksomhed, der har sit hjemsted i en medlemsstat, i det omfang det faste driftssted, der tilhører sidstnævnte virksomhed, og som er beliggende i en anden medlemsstat, ikke har haft skattefri indkomst.
By this question the referring court asks, if the answer to the first question is answered in the affirmative, whether it is also contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty if the currency loss concerned is deductible as operating expenditure of an undertaking with its registered office in a Member State only in so far as its permanent establishment in another Member State has not obtained any taxfree profits.
Som det fremgår af denne doms præmis 30 og 31, kan en begrænsning af medregningen af valutatab lidt af nævnte faste driftssted, der afhænger af det faste driftssteds resultater, også afholde et selskab fra at forfølge grænseoverskridende aktiviteter inden for Det Europæiske Fællesskab gennem en sådan enhed og må derfor anses for en hindring for etableringsfriheden.
As is clear from the considerations set out in paragraphs 30 and 31 of this judgment, a limit on the setting-off of currency losses suffered by that permanent establishment according to its results is also liable to dissuade a company from pursuing its crossborder activities in the European Community through such a body and must, therefore, be regarded as an obstacle to the freedom of establishment.
Med hensyn til en eventuel begrundelse for denne hindring har Finanzamt og den tyske regering gentaget deres standpunkt, hvorefter beskatningsordningen er begrundet i hensyn til sammenhængen i beskatningsreglerne og til fordelingen af beskatningskompetencen mellem de to berørte medlemsstater, idet de forklaringer, der er givet med hensyn hertil, ligner dem, der er nævnt i denne doms præmis 34 og 35.
As to any justification for that restriction, the Finanzamt and the German Government repeated their argument that the tax system is justified on the grounds of fiscal coherence and the allocation of tax powers between the two Member States concerned, their arguments in that connection being very similar to those mentioned in paragraphs 34 and 35 of this judgment.
Finanzamt og den tyske regering er også af den opfattelse, at den beskatningsordning, der er tvist om i hovedsagen, har til formål at undgå, at der bliver taget dobbelt hensyn til tab, ved at udelukke fradrag for udgifter afholdt med henblik på opnåelse af indtægter i udlandet, idet sidstnævnte i henhold til overenskomsten er fritaget.
The Finanzamt and the German Government also take the view that the tax system at issue in the main proceedings is designed to avoid losses being taken into account twice by excluding the deduction of expenditure made for the purposes of generating income abroad, the latter being exempt under the Convention.
Hvis der skulle tages hensyn til valutatabet som en driftsomkostning for virksomheden i Tyskland, ville Deutsche Shell oppebære en dobbelt skattefordel, idet det positive resultat fra selskabets faste driftssted er fritaget for skat i Tyskland i henhold til overenskomsten, uden at der kan tages hensyn til valutatabet i forbindelse med den italienske beskatning.
If the currency loss had to be taken into consideration as operating expenditure in Germany, Deutsche Shell would enjoy a double tax advantage, since the positive result of its permanent establishment is exempt from tax in Germany under the Convention and the currency loss cannot be taken into account for the basis of assessment in Italy.
Med andre ord vil en og samme økonomiske proces kunstigt blive opdelt til fordel for selskabet Deutsche Shell, da indkomst fra det faste driftssted er fritaget i henhold til overenskomsten, og valutatab behandles som en driftsomkostning for virksomheden, særskilt fra andre omkostninger, der bæres af denne.
In other words, one single economic process is split artificially for the benefit of Deutsche Shell, since the income of the permanent establishment is exempt under the Convention and the currency loss is treated as operating expenditure of the undertaking, separate from the other operating expenditure incurred by it.
Da de to anbringender, som Finanzamt og den tyske regering har fremført, i det væsentlige gentager de betragtninger, disse har fremført med hensyn til det første spørgsmål, skal der blot henvises til denne doms præmis 37-44, hvoraf fremgår, at udelukkelse fra hensyntagen til valutatabet ikke kan begrundes i de hensyn, der er nævnt i denne doms præmis 48.
Since the two arguments put forward by the Finanzamt and the German Government essentially repeat their arguments with respect to the first question, it is sufficient to refer to paragraphs 37 to 44 of this judgment, from which it is clear that the exclusion of the currency loss cannot be justified by the grounds mentioned in paragraph 48 above.
Hvad angår det specifikke anbringende om, at Deutsche Shell risikerer at oppebære en dobbelt skattefordel med hensyn til valutatabet, bemærkes, at en medlemsstat, der har givet afkald på at udøve sine beskatningsbeføjelser ved at indgå en bilateral
As far as concerns the specific argument alleging that Deutsche Shell is likely to benefit from a double advantage from the currency loss, it must be observed that a Member State which has waived its tax powers by concluding a double taxation convention such as that applicable in the main proceedings cannot rely on the lack of
DEUTSCHE SHELL skatteoverenskomst som den, der finder anvendelse i hovedsagen, ikke kan påberåbe sig manglende beskatningskompetence med hensyn til resultaterne af et fast driftssted, der tilhører et selskab, der er etableret på denne medlemsstats område, for at begrunde et afslag på fradrag for omkostninger, som dette selskab har afholdt, og som der efter deres art ikke kan tages hensyn til i den medlemsstat, hvor det faste driftssted er beliggende.
DEUTSCHE SHELL tax powers with respect to the results of a permanent establishment which belongs to a company established in the territory of that State in order to justify the refusal to deduct expenditure incurred by that company which, by its nature, cannot be taken into account in the Member State where that establishment is situated.
Herved skal tilføjes, at den omstændighed, at det faste driftssted har opnået overskud, er uden relevans med hensyn til Deutsche Shells ret til at fradrage hele det valutatab, der følger af tilbageførslen af den indskudskapital, der var bevilget driftsstedet, som en driftsomkostning for virksomheden.
It must be added that the fact that the permanent establishment made profits is irrelevant to Deutsche Shell’s right to deduct all of the currency loss resulting from the repatriation of the startup capital granted to that establishment as company operating expenditure.
Hvis dette ikke var tilfældet, ville der hverken kunne tages hensyn til valutatabet i den medlemsstat, hvor selskabets hjemsted er beliggende, eller i den, hvor det faste driftssted er beliggende, fordi valutanedskrivning af indskudskapitalen ikke ville kunne fremgå af driftsstedets regnskaber, der føres i den nationale valuta.
If that were not the case, the currency loss could not be taken into account either by the Member State where the company’s registered office is situated or by the Member State in which the permanent establishment is based, since the accounting records in that Member State drawn up in the national currency could not show the currency depreciation of the startup capital.
Det andet spørgsmål skal derfor besvares med, at traktatens artikel 52, jf. artikel 58, også er til hinder for, at det omhandlede valutatab alene er fradragsberettiget som driftsomkostning for en virksomhed, der har sit hjemsted i en medlemsstat, i det omfang det faste driftssted, der tilhører sidstnævnte virksomhed, og som er beliggende i en anden medlemsstat, ikke har haft skattefri indkomst.
The answer to the second question must therefore be that it is also contrary to Article 52 in conjunction with Article 58 of the Treaty for a Member State to allow a currency loss to be deducted as operating expenditure in respect of an undertaking with a registered office in a Member State only in so far as its permanent establishment in another Member State does not make any taxfree profits.
Sag C-446/06
Case C-446/06
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af College van Beroep voor het bedrijfsleven)
(Reference for a preliminary ruling from the College van Beroep voor het bedrijfsleven)
»Oksekød — fælles markedsordning — forordning (EF) nr. 1254/1999 — artikel 3, litra f) — tildeling af ammekopræmie — betingelser svarende til sædvanlig opdrætspraksis«
(Beef and veal — Common organisation of the markets — Regulation (EC) No 1254/1999 — Article 3(f) — Grant of a suckler cow premium — Conditions consistent with usual animal husbandry practice)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat Y. Bot fremsat den 6. december 2007 . . Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 28. februar 2008 . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Bot delivered on 6 December 2007 . . . . .Judgment of the Court (Third Chamber), 28 February 2008 . . . . . . .
Landbrug — fælles markedsordning — oksekød — præmie for opretholdelse af besætninger af ammekøer
Agriculture — Common organisation of the markets — Beef and veal — Premium for the maintenance of the suckler cow herd
SAMMENDRAG — SAG C-446/06 nr. 2419/2001 om gennemførelsesbestemmelser for det integrerede system for forvaltning og kontrol af visse EF-støtteordninger, der indførtes ved forordning nr. 3508/92, at foretage præciseringer af nævnte begreb på grundlag af sædvanlig opdrætspraksis på deres område.
SUMMARY — CASE C-446/06 rules for applying the integrated administration and control system for certain Community aid schemes established by Regulation No 3508/92 it is open to the Member States to provide clarification of that concept by taking as a basis the usual animal husbandry practice within their territory.
Artikel 3, litra f), i forordning nr. 1254/1999 om den fælles markedsordning for oksekød, som ændret ved forordning nr. 1512/2001, er ikke til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter retten til ammekopræmie forudsætter, at betingelser svarende til sædvanlig opdrætspraksis, hvorved der kræves dels en vis kælvningshyppighed, dels at kalven er blevet ammet af sin moder i en periode på fire måneder fra fødslen, er opfyldt.
Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 on the common organisation of the market in beef and veal, as amended by Regulation No 1512/2001, does not preclude national rules which make the right to a suckler cow premium subject to conditions consistent with usual animal husbandry practice that require, first, a certain frequency of calving and secondly, that the calf should have been suckled by its mother for a period of four months after its birth.
Fremgangsmåden med anvendelse af betingelser for så vidt angår den enkelte ko i stedet for hele besætningen styrker desuden på grund af sin klarhed retssikkerheden og virker befordrende på de kompetente nationale myndigheders kontrol med præmieansøgningernes forskriftsmæssighed.
Moreover, the application of conditions at the level of individual cows rather than at the level of the herd as a whole strengthens legal certainty because it is clear and facilitates the monitoring of the regularity of premium applications by the competent national authorities.
Den er således i princippet ikke i strid med nævnte forordning.
In principle, such application is not therefore incompatible with those regulations.
I mangel af en præcis definition af begrebet ammekøer i forordning nr. 2342/1999 om gennemførelsesbestemmelser for forordning nr. 1254/1999 er det tilladt medlemsstaterne med henblik på at fastslå betingelserne for præmieberettigelse og at kontrollere, at ansøgningerne om præmie vedrører berettigede dyr i overensstemmelse med formålene med disse forordninger, samt forordning
In the absence of a precise definition of the concept of ‘suckler cow’ in Regulation No 2342/1999 laying down detailed rules for the application of Regulation No 1254/1999, for the purpose of determining the conditions of eligibility for the premium and of checking that premium applications relate to eligible animals in compliance with the objectives of those regulations and of Regulation No 2419/2001 laying down detailed
(jf. præmis 41, 45 og 49 samt domskonkl.)
(see paras 41, 45, 49, operative part)
I — Retsforskrifter
I — Relevant provisions
Ved denne præjudicielle forelæggelse skal Domstolen fastslå, om en medlemsstat inden for rammerne af Fællesskabets regler om støtte, som er indført ved forordning (EF) nr. 1254/1999, kan undergive tildelingen af en sådan støtte betingelser vedrørende kælvningshyppigheden og amningstidens længde.
In this reference for a preliminary ruling the Court is being asked to rule on whether, in the context of the system of Community aid introduced by Regulation (EC) No 1254/1999, 2it is possible for a Member State to impose conditions relating to the frequency of calving and the length of suckling for the purposes of granting such aid.
Inden for rammerne af den fælles landbrugspolitik blev der indført en fælles markedsordning for oksekød for at stabilisere markederne på dette område og for at sikre landbefolkningen en rimelig levestandard.
A common organisation of the market in beef and veal was introduced as part of the common agricultural policy in order to stabilise markets in the sector concerned and to ensure a fair standard of living for the agricultural community.
I dette forslag til afgørelse forklarer jeg, hvorfor artikel 3, litra f), i forordning nr. 1254/1999 2 efter min opfattelse ikke er til hinder for, at en medlemsstat gør tildelingen af ammekopræmie afhængig af kælvningshyppigheden og af, at kalven forbliver hos moderen i mindst fire måneder.
In this Opinion I shall explain why I consider that Article 3(f) of Regulation No 1254/1999 does not preclude a Member State from making the grant of a suckler cow premium subject to a condition relating to the frequency of calving and a condition that the calf should remain with its mother for at least four months.
Der blev med henblik herpå indført et støttesystem for oksekødsproducenter ved forordning nr. 1254/1999.
To that end, Regulation No 1254/1999 introduced a system of support for beef producers.
Dette system består bl.a. i, at der kan ydes oksekødsproducenter et bidrag ved direkte udbetaling af en præmie for opretholdelse af en besætning af ammekøer, også kaldet en »ammekopræmie«.
That system consists in particular of making a direct payment to beef producers of a premium for maintaining a herd of suckler cows, also known as a ‘suckler cow premium’.