natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hvad angår kravet om et tilknytningsforhold til samfundet i den pågældende medlemsstat har Domstolen fastslået, at medlemsstaterne hvad angår en ydelse som den i hovedsagen omhandlede, som ikke er reguleret i fællesskabsretten, har en vid skønsbeføjelse ved fastsættelsen af kriterierne for vurderingen af en sådan tilknytning, men er dog forpligtet til at respektere de begrænsninger, der følger af fællesskabsretten (Tas-Hagen og Tasdommen, præmis 36).
As regards the requirement for a connection with the society of the Member State concerned, the Court has held, with regard to a benefit such as that at issue in the main proceedings, which is not covered by Community law, that Member States enjoy a wide margin of appreciation in deciding which criteria are to be used to assess the degree of connection to society, while at the same time being required to comply with the limits imposed by Community law (Tas-Hagen and Tas, paragraph 36).
Det er således legitimt for en medlemsstat ved hjælp af betingelser vedrørende statsborgerskab eller bopæl for den pågældende person at begrænse den erstatning, som tildeles civile ofre for krig eller repression, til personer, som anses for at udvise en vis grad af tilknytning til samfundet i denne medlemsstat.
It is thus lawful for a Member State to restrict, by means of conditions related to the nationality or to the place of residence of the person concerned, the compensation granted to civilian victims of war or repression to persons who are regarded as showing a certain degree of connection to the society of that Member State.
Selv om den begrænsning, der er fastslået i denne doms præmis 33, kan begrundes i de tvingende almene hensyn nævnt i den forudgående præmis, må begrænsningen dog ikke være uforholdsmæssig i forhold til det mål, som ønskes opnået.
However, while the restriction found in paragraph 33 of the present judgment is capable of being justified by objective considerations of public interest such as those mentioned in the previous paragraph, that restriction must also not be disproportionate in the light of the objective pursued.
Hvad for det første angår betingelsen om, at bopælen opretholdes på det pågældende nationale område i hele den periode, hvor den pågældende ydelse udbetales, som anses for et tilknytningsmoment mellem civile ofre for krig eller repression og det polske samfund, bemærkes, at selv om det er korrekt, at bopæl udgør et kriterium, som kan tages til udtryk for en sådan tilknytning, forholder det sig ikke desto mindre således under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende, at en sådan betingelse går videre, end hvad der er nødvendigt for at nå det tilstræbte mål.
First, as regards the condition of continued residence in national territory throughout the period of payment of the benefit which is considered a factor connecting civilian victims of war or repression to Polish society, it must be held that, although it is true that residence constitutes a criterion capable of showing that there is such a connection, the fact remains that, in circumstances such as those of the main proceedings, such a condition goes beyond what is necessary to achieve the objective pursued.
Det er således ubestridt, at Halina Nerkowska har polsk statsborgerskab og har boet i Polen i mere end 20 år, og at hun i denne periode har studeret og arbejdet dér.
It is common ground that Ms Nerkowska has Polish nationality and lived in Poland for more than 20 years, during which time she studied and worked there.
Det forhold, at modtageren af ydelsen er statsborger i den medlemsstat, som tildeler den i hovedsagen omhandlede ydelse og har boet i denne stat i mere end 20 år, idet den pågældende har studeret og arbejder dér, er tilstrækkeligt til at fastslå, at der foreligger et tilknytningsforhold mellem sidstnævnte og modtageren af ydelsen.
The fact that a person is a national of the Member State granting the benefit at issue in the main proceedings and lived in that State for more than 20 years studying and working may be sufficient to establish a connection between that State and the recipient of the benefit.
Hvad for det andet angår det argument, hvorefter bopælsbetingelsen er det eneste middel til at kontrollere, at modtageren af en invalidepension fortsat opfylder betingelserne for tildeling af ydelsen, bemærkes, at det ikke med føje kan gøres gældende, at det tilstræbte mål ikke kan nås ved andre midler, som er mindre indgribende, men lige så effektive.
Secondly, as regards the argument that the residence condition is the sole means of verifying that the recipient of a disability pension continues to satisfy the conditions for the grant of that pension, it is sufficient to reply that it cannot be reasonably claimed that the objective pursued cannot be achieved by other means which, although less restrictive, are just as effective.
Selv om en lægelig eller administrativ undersøgelse måtte kræve, at modtageren af en ydelse som den i hovedsagen omhandlede befandt sig på den pågældende medlemsstats område, er der intet til hinder for, at denne medlemsstat anmoder denne modtager om at indfinde sig i denne stat med henblik på at deltage i en sådan undersøgelse, herunder under trussel om suspension af ydelsens udbetaling i tilfælde af, at modtageren med urette nægter at deltage i undersøgelsen.
If medical or administrative checks make it necessary for the recipient of a benefit such as that at issue in the main proceedings to be in the territory of the Member State concerned, nothing precludes that Member State from requesting that the recipient go to that State for the purpose of undergoing such a check, including on pain of suspension of payment of the benefit if there is an unwarranted refusal on the part of the recipient.
Det følger heraf, at en bopælsbetingelse som den i hovedsagen omhandlede går videre, end hvad der er nødvendigt for at opnå målet om at kontrollere, at modtageren af en ydelse fortsat opfylder betingelserne for tildeling af ydelsen, og at den derfor ikke overholder proportionalitetsprincippet som anført i denne doms præmis 34 og 40.
Consequently, a residence condition such as that at issue in the main proceedings goes beyond what is necessary to achieve the objective of verifying that the recipient of a benefit continues to satisfy the conditions for grant of the benefit and, therefore, it fails to comply with the principle of proportionality referred to in paragraphs 34 and 40 of this judgment.
Henset til ovenstående betragtninger skal det forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 18, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken sidstnævnte i almindelighed og under alle omstændigheder nægter at udbetale en ydelse, som tilkendes civile ofre for krig eller repression, til dens statsborgere alene med den begrundelse, at disse ikke i hele den periode, hvor denne ydelse udbetales, har bopæl på denne stats område, men derimod på en anden medlemsstats område.
In view of the foregoing considerations, the answer to the question referred must be that Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
Artikel 18, stk. 1, EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken sidstnævnte i almindelighed og under alle omstændigheder nægter at udbetale en ydelse, som tilkendes civile ofre for krig eller repression, til dens statsborgere alene med den begrundelse, at disse ikke i hele den periode, hvor denne ydelse udbetales, har bopæl på denne stats område, men derimod på en anden medlemsstats område.
Article 18(1) EC is to be interpreted as precluding legislation of a Member State under which it refuses, generally and in all circumstances, to pay to its nationals a benefit granted to civilian victims of war or repression solely because they are not resident in the territory of that State throughout the period of payment of the benefit, but in the territory of another Member State.
Sag C-162/07
Case C-162/07
»Sjette momsdirektiv — afgiftspligtige personer — artikel 4, stk. 4, andet afsnit — moder- og datterselskaber — en medlemsstats indførelse af en ordning om én enkelt afgiftspligtig person — betingelser — følger«
(Sixth VAT directive — Taxable persons — Second subparagraph of Article 4(4) — Parent companies and subsidiaries — Implementation by the Member State of the single taxable person scheme — Conditions — Consequences)
Domstolens dom (Tredje Afdeling) af 22. maj 2008 . . . . . . . . . . . . .
Judgment of the Court (Third Chamber), 22 May 2008 . . . . . . . . . . . .
Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — afgiftspligtige personer
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Taxable persons
(Rådets direktiv 77/388, art. 4, stk. 4, andet afsnit)
(Council Directive 77/388, Art. 4(4), second subpara.)
Fiskale bestemmelser — harmonisering af lovgivningerne — omsætningsafgifter — det fælles merværdiafgiftssystem — ordning for forenklet angivelse og betaling af merværdiafgift
Tax provisions — Harmonisation of laws — Turnover taxes — Common system of value added tax — Mechanism to simplify declarations and payments of value added tax
Princippet om afgiftsneutralitet er ikke til hinder for en national lovgivning, der blot behandler afgiftspligtige personer, som ønsker at vælge en ordning for forenklet angivelse og betaling af merværdiafgift, forskelligt, afhængig af, om koncernen eller moderselskabet ejer mere end 50% af aktierne eller andelene i de underordnede personer senest siden indgangen af det kalenderår, der gik forud for det år, som angivelsen vedrører, eller derimod først opfylder denne betingelse efter dette tidspunkt.
The principle of fiscal neutrality does not preclude national legislation which simply treats taxable persons wishing to opt for a mechanism to simplify value added tax declarations and payments differently according to whether the parent company or body has held more than 50% of the share capital or stock of the persons with whom it is linked since at least the beginning of the calendar year preceding that in which the declaration was made or, on the contrary, satisfies those conditions only after that date.
Endvidere er hverken princippet om forbud mod misbrug af beføjelser eller proportionalitetsprincippet til hinder for en sådan lovgivning.
Moreover, neither the principle prohibiting the abuse of rights nor the principle of proportionality precludes such legislation.
Artikel 4, stk. 4, andet afsnit, i sjette direktiv 77/388 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter er en bestemmelse, hvis anvendelse af en medlemsstat forudsætter, at medlemsstaten forudgående rådfører sig med det rådgivende udvalg vedrørende merværdiafgift, og at der vedtages en national lovgivning, som tillader personer, herunder navnlig selskaber, som er etableret i indlandet, og som i retlig forstand er selvstændige, men som finansielt, økonomisk og organisatorisk er nært knyttet til hinanden, at ophøre med at blive betragtet som selvstændige merværdiafgiftspligtige personer, for at blive betragtet som én enkelt afgiftspligtig person, som alene tildeles et merværdiafgiftsregistreringsnummer, og som følgelig alene er beføjet til at underskrive merværdiafgiftsangivelser.
The second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes is a provision which, in order to be implemented by a Member State, requires prior consultation by that State of the Advisory Committee on value added tax and the adoption of national legislation authorising persons, in particular companies, established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links, no longer to be treated as separate taxable persons for the purposes of value added tax in order to be treated as a single taxable person to whom a single value added tax identification number is allocated and, accordingly, the sole person entitled to submit value added tax declarations.
En national lovgivning, der opfylder disse kriterier, udgør i mangel af et forudgående samråd med det rådgivende udvalg vedrørende merværdiafgift en gennemførelse, der er foretaget i strid med det proceduremæssige krav, der er fastsat i artikel 4, stk. 4, andet afsnit, i sjette direktiv 77/388.
Where there has been no prior consultation of the Advisory Committee on value added tax, national legislation which meets those criteria constitutes legislation adopted in breach of the procedural requirement laid down in the second subparagraph of Article 4(4) of Sixth Directive 77/388.
(jf. præmis 23 og domskonkl. 1)
(see para.
(jf. præmis 32 og domskonkl. 2)
(see para.
I sag C-162/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Corte suprema di cassazione (Italien) ved afgørelse af 30. november 2006, indgået til Domstolen den 26. marts 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Corte Suprema di Cassazione (Italy), made by decision of 30 November 2006, received at the Court on 26 March 2007, in the proceedings
DOM AF 22.5.2008 — SAG C-162/07 generaladvokat: J. Mazák justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 30. januar 2008, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: J. Mazák, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 30 January 2008, after considering the observations submitted on behalf of:
— den cypriotiske regering ved E. Symeonidou, som befuldmægtiget
— the Cypriot Government, by E. Syméonidou, acting as Agent,
— Det Forenede Kongeriges regering ved C. Gibbs, som befuldmægtiget, bistået af barrister I. Hutton
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs, acting as Agent, and I. Hutton, Barrister,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved A. Aresu og M. Afonso, som befuldmægtigede, og idet Domstolen efter at have hørt generaladvokaten har besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse,
— the Commission of the European Communities, by A. Aresu and M. Afonso, acting as Agents, having decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4, stk. 4, andet afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 145, s. 1, herefter »sjette direktiv«).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of the second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1, the ‘Sixth Directive’).
Anmodningen er blevet forelagt under en sag anlagt af Ampliscientifica Srl (herefter »Ampliscientifica«) og Amplifin SpA (herefter »Amplifin«) mod Ministero dell’Economia e delle Finanze og Agenzia delle Entrate angående spørgsmålet om efteropkrævning af merværdiafgift (herefter »moms«) tilstillet Amplifin vedrørende 1990 og 1991.
The reference was made in proceedings between Ampliscientifica Srl (‘Ampliscientifica’) and Amplifin SpA (‘Amplifin’) on the one hand and the Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ministry of Finance) and the Agenzia delle Entrate (Revenue Authority) on the other concerning an additional assessment to value added tax (‘VAT’) which was addressed to Amplifin in respect of the years 1990 and 1991.
Fællesskabsforskrifter
Community legislation
»Som afgiftspligtig person anses enhver, der selvstændigt og uanset stedet udøver en af de i stk. 2 nævnte former for økonomisk virksomhed uanset formålet med eller resultatet af den pågældende virksomhed.«
‘“Taxable person” shall mean any person who independently carries out in any place any economic activity specified in paragraph 2, whatever the purpose or results of that activity.’
Sjette direktivs artikel 4, stk. 4, andet afsnit, bestemmer:
The second subparagraph of Article 4(4) of the Sixth Directive is worded as follows:
»Med forbehold af det i artikel 29 nævnte samråd har de enkelte medlemsstater mulighed for at betragte personer, som er etableret i indlandet, og som i retlig forstand er selvstændige, men som finansielt, økonomisk og organisatorisk er nært knyttet til hinanden, som én enkelt afgiftspligtig person.«
‘Subject to the consultations provided for in Article 29, each Member State may treat as a single taxable person persons established in the territory of the country who, while legally independent, are closely bound to one another by financial, economic and organisational links.’
»Rådet kan med enstemmighed på forslag af Kommissionen give en medlemsstat tilladelse til at indføre særlige foranstaltninger, der fraviger bestemmelserne i dette direktiv, for at forenkle afgiftsopkrævningen eller for at undgå visse former for svig eller unddragelse.
‘The Council, acting unanimously on a proposal from the Commission, may authorise any Member State to introduce special measures for derogation from the provisions of this Directive, in order to simplify the procedure for charging the tax or to prevent certain types of tax evasion or avoidance.
Foranstaltninger til forenkling af afgiftsopkrævningen må ikke eller kun i ubetydelig grad påvirke størrelsen af den skyldige afgift ved det endelige forbrug.«
Measures intended to simplify the procedure for charging the tax, except to a negligible extent, may not affect the amount of tax due at the final consumption stage.’
Ved sjette direktivs artikel 29 nedsættes et rådgivende udvalg vedrørende moms.
Article 29 of the Sixth Directive sets up an Advisory Committee on VAT.
Dekret fra republikkens præsident nr. 633
The Decree of the President of the Republic No 6337
Artikel 73, stk. 3, i dekret fra republikkens præsident nr. 633 af 26. oktober 1982 om indførelse og regulering af merværdiafgiften (almindeligt tillæg til GURI nr. 292 af
The third paragraph of Article 73 of the Decree of the President of the Republic No 633 of 26 October 1972 establishing and regulating value added tax (ordinary
11.11.1972), som ændret ved dekret fra republikkens præsident nr. 24 af 29. januar 1979 (GURI nr. 30 af 31.1.1979), bestemmer:
AMPLISCIENTIFICA AND AMPLIFIN supplement to GURI No 292 of 11 November 1972), as amended by the Decree of the President of the Republic No 24 of 29 January 1979 (GURI No 30 of 31 January 1979), provides as follows:
»Finansministeren kan ved dekret, hvorved fremgangsmåderne herfor fastsættes, bestemme, at datterselskabers momsangivelser indgives af koncernen eller moderselskabet til kontoret der, hvor det er skattemæssigt hjemmehørende, og at betalingerne […] foretages til samme kontor for koncernens eller moderselskabets og datterselskabernes samlede skyldige moms minus fradragsberettigede tilgodehavender.
‘The Minister of Finance shall have authority to issue decrees laying down appropriate rules which provide that declarations of subsidiary companies may be submitted by the parent company or body to the office for the place at which it is registered for tax purposes and that payments … may be made to that office of the total amount due by the parent company or body and by the subsidiary companies, net of any deductible excess.
Momsangivelserne, der også underskrives af koncernen eller moderselskabet, skal med forbehold af selskabernes andre forpligtelser og opgaver også indgives til kontoret der, hvor datterselskaberne er skattemæssigt hjemmehørende.
The declarations, which are also to be signed by the parent company or body, must also be submitted to the offices for the places at which the subsidiary companies are registered for tax purposes, without prejudice to the other obligations and liabilities of those companies.
Selskaber anses for datterselskaber, når et andet selskab ejer over 50% af aktierne eller andelene siden indgangen af det foregående kalenderår«.
A company shall be regarded as a subsidiary where over 50% of the shares or stock in that company has been held by another company since the beginning of the previous calendar year.’
Ministerialdekret af 13. december 1979
The Ministerial Decree of 13 December 1979
Den mulighed, der er omhandlet i nævnte artikel 73, stk. 3, er gennemført ved ministerialdekret af 13. december 1979 om regler på merværdiafgiftsområdet vedrørende datterselskabers betaling og momsangivelser (GURI nr. 344 af 19.12.1979), som ændret ved ministerialdekret af 18. december 1989 (GURI nr. 301 af 28.12.1989, herefter »dekretet af 1979«).
The authority provided for in the third paragraph of Article 73 was implemented by the Ministerial Decree of 13 December 1979 adopting rules on value added tax relating to payments and declarations by subsidiary companies (GURI No 344 of 19 December 1979), as amended by the Ministerial Decree of 18 December 1989 (GURI No 301 of 28 December 1989 (‘the 1979 Decree’).
Dekretet af 1979 organiserer og letter fremgangsmåderne ved moderselskabers og datterselskabers betaling og momsangivelse, idet det giver moderselskaber mulighed for i et vist omfang at handle i sit eller sine datterselskabers navn.
The 1979 Decree organises and facilitates the manner in which payments and declarations can be made by parent companies and subsidiaries by enabling the parent company, to a certain extent, to act on behalf of its subsidiary company or companies.
Artikel 2 i dekretet af 1979 bestemmer: »Som datterselskaber anses i dette dekret alene de aktieselskaber, kommanditaktieselskaber og andre selskaber med begrænset ansvar, hvis aktier eller andele udgør mere end 50% af selskabskapitalen, og som siden indgangen af det foregående kalenderår ejes af koncernen, moderselskabet eller et af disses datterselskaber.«
Article 2 of the 1979 Decree states that ‘only … companies in which the parent company or body or other subsidiary of that company or body within the meaning of this article has held more than 50% of the share capital or stock since the beginning of the previous calendar year shall be regarded as subsidiary companies’.
I artikel 3 i dekretet af 1979 bestemmes således, at moderselskabets angivelse, »der også underskrives af datterselskabets repræsentanter, skal angive […] datterselskabernes momsnummer såvel som det [moms]kontor, som hver enkelt af dem henhører under«.
Article 3 of the 1979 Decree states accordingly that the declaration of the parent company ’also to be signed by the representatives of the subsidiary company, must indicate … the VAT number of the subsidiary companies as well as the competent (VAT) office for each of them’.
I artikel 5, stk. 1, i dekretet af 1979 bestemmes følgende:
The first paragraph of Article 5 of the 1979 Decree provides as follows:
»En koncern eller et moderselskab, der ønsker at påberåbe sig nærværende dekret, skal ligeledes indgive sine datterselskabers årlige angivelser til [moms]kontoret der, hvor disse er skattemæssigt hjemmehørende.
‘A parent company or body wishing to rely on this decree must also submit the annual declarations of its subsidiaries to the [VAT] office for the place at which it is registered for tax purposes.
Disse angivelser, der også underskrives af koncernens eller moderselskabets repræsentant, skal vedlagt bilagene hertil også indgives af datterselskaberne til det momskontor, som hver enkelt af dem henhører under.
Those declarations, which are also to be signed by the representative of the parent company or body, must also be submitted, together with their annexes, by the subsidiary companies to the competent VAT office for each of them.