natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne konstatering bekræftes for det første af ordlyden af bestemmelserne i direktiv 89/665.
That finding is corroborated, first, by the wording of the provisions of Directive 89/665.
Som Domstolen fremhævede i præmis 35 i Alcatel Austria m.fl.-dommen, indeholder bestemmelsen i dette direktivs artikel 1, stk. 1, ikke nogen begrænsninger vedrørende de heri omhandlede beslutningers art og indhold.
As the Court pointed out in paragraph 35 of its Alcatel Austria judgment, the provision in Article 1(1) of that directive does not lay down any restriction with regard to the nature and content of the decisions referred to therein.
En sådan begrænsning kan heller ikke udledes af ordlyden af dette direktivs artikel 2, stk. 1, litra b) (jf. i denne retning Alcatel Austria m.fl.dommen, præmis 32).
Nor can such a restriction be inferred from the wording of Article 2(l)(b) of that directive (see, to that effect, Alcatel Austria, paragraph 32).
I øvrigt vil det være uforeneligt med samme direktivs artikel 2, stk. 1, litra a) — hvorefter medlemsstaterne skal sikre, at der kan træffes midlertidige foranstaltninger hvad angår alle de beslutninger, der træffes af de ordregivende myndigheder — at anlægge en indskrænkende fortolkning af de »beslutninger«, for hvilke medlemsstaterne skal sikre indførelse af en klageprocedure.
Moreover, a restrictive interpretation of the category of decisions in relation to which Member States must ensure the existence of review procedures would be incompatible with Article 2(l)(a) of the same directive, which requires Member States to make provision for interim relief procedures in relation to any decision taken by the contracting authorities.
På grundlag af de foranstående betragtninger må det fastslås, at en beslutning om tilbagekaldelse af et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale henhører under de beslutninger, for hvilke medlemsstaterne i medfør af direktiv 89/665 er forpligtet til at indføre klageprocedurer med henblik på annullation for at sikre overholdelsen af fællesskabsrettens bestemmelser om offentlige kontrakter og de hertil udstedte nationale gennemførelsesbestemmelser.
In the light of the foregoing considerations, it must be held that the decision to withdraw an invitation to tender for a public service contract is one of those decisions in relation to which Member States are required under Directive 89/665 to establish review procedures for annulment, for the purposes of ensuring compliance with the rules of Community law on public contracts and national rules implementing that law.
Hvis man antog, at medlemsstaterne ikke var forpligtet til at indføre klageprocedurer med henblik på annullation af beslutninger om
Next, the general scheme of Directive 89/665 requires a broad interpretation of that category, in so far as Article 2(5) of that directive authorises Member States to provide that, where damages are claimed on the ground that a
Tredje spørgsmål om tilbagekaldelsen af et udbud vedrørende en offentlig tjenesteydelsesaftale er lovlig, til spørgsmålet om tilbagekaldelsen er sket vilkårligt, er forenelig med bestemmelserne i direktiv 89/665 og 92/50.
By its second question, the referring court asks, essentially, whether national rules limiting the extent of the review of the legality of the withdrawal of an invitation to tender for a public service contract to mere examination of whether that decision was arbitrary is compatible with Directives 89/665 and 92/50.
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvilket tidspunkt der er afgørende for bedømmelsen af, om den ordregivende myndigheds beslutning om at tilbagekalde et udbud er lovlig.
In its third question, the referring court asks what time is to be taken into consideration for assessing the legality of the decision by the contracting authority to withdraw an invitation to tender.
Det bemærkes, som det fremgår af sjette betragtning og artikel 1, stk. 1, i direktiv 89/665, at direktivet pålægger medlemsstaterne at indføre passende procedurer, som gør det muligt at indgive klage, såfremt en procedure om indgåelse af offentlige kontrakter er ulovlig.
It should be recalled that, as is shown in the sixth recital in the preamble to, and in Article 1(1) of, Directive 89/665, the latter requires Member States to establish review procedures that are appropriate in the event of procedures for the award of public contracts being unlawful.
Det er herom tilstrækkeligt at fastslå, at direktiv 89/665 udelukkende har til formål at samordne de allerede eksisterende ordninger i medlemsstaterne for at sikre den faktiske overholdelse af fællesskabsrettens bestemmelser vedrørende offentlige kontrakter, hvorfor direktivet ikke indeholder nogen forskrifter om, hvilket tidspunkt der må anses for afgørende for bedømmelsen af, om en beslutning om tilbagekaldelse af udbud er lovlig.
In that respect, it is sufficient to note that, since Directive 89/665 is designed only to coordinate existing mechanisms in Member States in order to ensure that Community law in the matter of public contracts is complied with, it does not contain any provision as to the decisive moment for the purposes of assessing the legality of the decision to withdraw an invitation to tender.
Under hensyn til formålet med direktiv 89/665, som er at forstærke klageprocedurerne, kan omfanget af den retlige kontrol, der skal udøves i forbindelse med de heri omhandlede klageprocedurer, i mangel af modstående angivelser ikke fortolkes indskrænkende.
Therefore, having regard to the aim of strengthening remedies pursued by Directive 89/665, and in the absence of indications to the contrary, the scope of the judicial review to be exercised in the context of the review procedures referred to therein cannot be interpreted restrictively.
Følgelig bør de nationale domstole selv i tilfælde, hvor de ordregivende myndigheder råder over et vidt skøn med hensyn til at tilbagekalde udbud, således som det er tilfældet i hovedsagen, i medfør af direktiv 89/665 have mulighed for at efterprøve, om en beslutning om tilbagekaldelse af udbud er forenelig med de pågældende bestemmelser i fællesskabsretten.
It follows that, even in cases where, as in the main proceedings, the relevant national legislation gives the contracting authorities a wide discretion in relation to the withdrawal of invitations to tender, the national courts must be able, pursuant to Directive 89/665, to check the compatibility of a decision to withdraw an invitation to tender with the relevant rules of Community law.
Da der ikke findes særlige fællesskabsretlige bestemmelser på området, tilkommer det hver enkelt medlemsstat i sin interne retsorden at bestemme, hvilket tidspunkt der må anses for afgørende for bedømmelsen af, om en beslutning om tilbagekaldelse er lovlig, dog således, at de nationale forskrifter herom ikke må være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål i national ret (ækvivalensprincippet) og ikke i praksis må gøre det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tilkommer de pågældende efter Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet) (jf. ved en analogi domme af 20.9.2001, sag C390/98, Banks, præmis 121, og sag C-453/99, Courage og Crehan, præmis 29).
Thus, in the absence of specific Community rules governing the matter, it is for the domestic legal system of each Member State to determine the decisive moment for the purposes of assessing the legality of the withdrawal decision, provided that the relevant national rules are not less favourable than those governing similar domestic actions (principle of equivalence) and that they do not make it practically impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by Community law (principle of effectiveness) (see, by analogy, Case C-390/98 Banks ν CoalAuthority and Secretary of State for Trade and Industry [2001], paragraph 121; Case C-453/99 Courage and Crehan [2001], paragraph 29).
Direktiv 89/665, som ændret ved direktiv 92/50, er til hinder for, at en national ordning begrænser efterprøvelsen af, om tilbagekaldeken af et udbud er lovlig, til spørgsmålet, om tilbagekaldeken er sket vilkårligt
Directive 89/665, as amended by Directive 92/50, precludes national legislation from limiting review of the legality of the withdrawal of an invitation to tender to mere examination of whether it was arbitrary.
Det skal afgøres efter national ret, hvilket tidspunkt der er afgørende for bedømmeken af, om den ordregivende myndigheds beslutning om at tilbagekalde et udbud er lovlig, idet de nationale retsforskrifter herom dog ikke må være mindre gunstige end dem, der gælder for tilsvarende søgsmål i national ret etter i praksis gøre det umuligt etter uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tilkommer de pågældende efter Fællesskabets retsorden.*
Determination of the time to be taken into consideration for assessing the legality of the decision by the contracting authority to withdraw an invitation to tender is a matter for national law, provided that lhe relevant national rules are not less favourable than those governing similar domestic actions and that they do not make it practically impossible or excessively difficult to exercise rights conferred by Community law.'
Generaladvokat A Tizzano fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling') den 28. juni 2001.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 28 June 2001.
»Statsstøtte — anmeldte projekter — Kommissionen ikke vedtaget en beslutning inden for fristen på to måneder — frist på 15 arbejdsdage for indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure — metoder til beregning af fristen — betingelser vedrørende fremsendelsen af medlemsstatens forudgående meddeleke og af Kommissionens beslutning — fremsendeke ved telefax« (Sjette Afdeling) beslutning«), for så vidt angår samtlige de heri nævnte foranstaltninger, bortset fra den i juni 1998 ydede garanti.
Article 2(l)(b) of Council Directive 89/665/EEC of 21 December 1989 on the coordination of the laws, regulations and administrative provisions relating to the application of review procedures to the award of public supply and public works contracts requires that the decision by the contracting authority to cancel the procedure for the award of a contract for services be examined and, possibly, set aside under a review procedure.
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 30. oktober 2000 har Kongeriget Spanien i medfør af artikel 230 EF nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 17. august 2000, der blev meddelt denne medlemsstat ved skrivelse SG(2000) D/106322 af 22. august 2000, om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure med henblik på at tage stilling til foreneligheden med EF-traktaten af støtte, som er blevet ydet Santana Motor SA (herefter »den anfægtede
No provision of Directive 89/665/EEC or of Council Directive 92/50/EEC of 18 June 1992 relating to the coordination of procedures for the award of public service contracts allows for judicial review of the legality of the act cancelling an award procedure to be limited solely to examination of whether that procedure was arbitrary or sham.
Efter en længere brevveksling med Kommissionen vedrørende tilvejebringelsen i juni 1998 af en bankgaranti for virksomheden Santana Motor SA meddelte den spanske regering ved skrivelse af 1. juli 1999 Kommissionen, at den i
Without prejudice to the effectiveness and timeliness of the safeguards guaranteed by the principles and provisions of Community law, the relevant moment in time for the purpose of assessing the lawfulness of a decision taken by a contracting authority to cancel an award procedure shall be governed by the applicable national law.'
medfør af artikel 88, stk. 3, EF ville anmelde nye støtteforanstaltninger, som Junta de Andalucía påtænkte at yde denne virksomhed.
Case C-398/00 Kingdom of Spain ν Commission of the European Communities State aid
Ved skrivelser af 30. juli og 17. november 1999, som begge var adresseret til Kommissionens generalsekretær og generaldirektør for konkurrence, anmeldte de spanske myndigheder henholdsvis projektet om forøgelse af kapitalen i Santana Motor SA og forskellige ansøgninger om regional støtte, som de var blevet forelagt af virksomheden inden for rammerne af dens strategiplan for 1998-2006, idet de spanske myndigheder anmodede Kommissionen om tilladelse til at efterkomme visse af disse ansøgninger.
(State aid — Plans notified—No decision by the Commission within the two-month time-limit — Time-limit of 15 working days for initiating the formal investigation procedure — Calculation of the time-limit — Conditions governing prior notice by the Member State and notification of the Commission's decision — Service by f ax) (Sixth Chamber)
Ved bedømmelsen af holdbarheden af disse argumenter skal der foretages en undersøgelse af de betingelser, hvorunder procedurefristerne i artikel 4, stk 5 og 6, i forordning nr. 659/1999 er blevet anvendt i den foreliggende sag.
The Commission was sent supplementary information on those proposals on 4 January 2000. It took the view that notification was still not complete and on 22 March 2000 requested further details, which were dispatched to it on 24 May 2000.
Den 4. januar 2000 blev der fremsendt supplerende oplysninger vedrørende disse projekter til Kommissionen. Da Kommissionen var af den opfattelse, at anmeldelserne stadig var ufuldstændige, anmodede den den 22. marts 2000 om nye oplysninger, som den fik tilsendt den 24. maj 2000.
By application lodged at the Court Registry on 30 October 2000, the Kingdom of Spain brought an action under Article 230 EC for the annulment of the Commission's decision of 17 August 2000, notified to that Member State by letter SG (2000) D/106322 of 22 August 2000, to initiate the formal investigation procedure for assessing the compatibility with the EC Treaty of aid to Santana Motor SA (hereinafter 'the contested decision'), in respect of all measures therein referred to, other than the guarantee granted in June 1998.
Det fremgår af sagen, og det bestrides ikke af Kommissionen, at de pågældende støtteprojekter vedrørende en kapitalforhøjelse og betaling af støtte faktisk er blevet anmeldt til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 88, stk. 3, EF og ikke er blevet iværksat af de spanske myndigheder. Disse foranstaltninger udgjorde derfor på tidspunktet for deres anmeldelse ny støtte i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 2 i forordning nr. 659/1999, hvis tildeling kræver en forudgående godkendelse fra Kommissionen.
By a letter of 28 July 2000, sent the same day by fax, the Spanish Government wrote to the Commission as follows: 'As two months have now elapsed since the information most recently requested by the Commission was provided (on 24 May 2000), we hereby give you notice that, pursuant to Article 4(3) ot council Regulation (EC) No 659/1999 of 22 March 1999 laying down detailed rules for the application of Article [88] of the EC Treaty, the Junta of Andalucía intends to implement the measures to support Santana previously notified ..., namely the injection of capital and non-recoverable subsidy.'
Ved skrivelse af 28. juli 2000, fremsendt samme dag ved telefax, meddelte den spanske regering Kommissionen følgende: »Da der er forløbet to måneder siden fremsendelsen af de sidste oplysninger, som Kommissionen har anmodet om (24.5.2000), skal man hermed meddele Dem, at Junta de Andalucía i medfør af artikel 4, stk. 6, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel [88] vil iværksætte de påtænkte støtteforanstaltninger til fordel for virksomheden Santana, som er blevet anmeldt [...], nemlig kapitaltilførsel og støtte uden sikkerhed.«
Following several exchanges of correspondence with the Commission concerning the award in June 1998 of a bank guarantee to Santana Motor SA, the Spanish Government informed the Commission in a letter of 1 July 1999 that, pursuant to Article 88(3) EC, it was going to notify the new aid which the Junta de Andalucía intended to award that company.
Den 17. august 2000 besluttede Kommissionen at indlede den formelle procedure til undersøgelse af de anmeldte støtteforanstaltninger i overensstemmelse med artikel 88, stk. 2, EF.
On 17 August 2000 the Commission decided to initiate a formal investigation procedure under Article 88(2) EC with regard to the notified aid.
De spanske myndigheder modtog meddelelse om denne beslutning den 23. august 2000 ved en skrivelse dateret den 22. august 2000.
The Spanish authorities received notification of that decision on 23 August 2000 by a letter dated 22 August 2000.
Lovligheden af den anfægtede beslutning
The legality of the contested decision
Med henblik på undersøgelsen af en sådan ansøgning om tilladelse råder Kommissionen først over en frist på to måneder, efter hvis udløb anmeldelsen i medfør af artikel 4, stk. 5, i forordning nr. 659/1999 »betragtes som fuldstændig«, såfremt Kommissionen ikke har truffet beslutning i medfør af samme forordnings artikel 4, og såfremt den ikke har anmodet den pågældende medlemsstat om yderligere oplysninger.
By letters of 30 July and 17 November 1999, both addressed to the Commission's Secretary-General and the Director-General for Competition, the Spanish authorities gave notice of a proposed increase in Santana Motor SA's capital and of various applications for regional aid received from that company in the context of its strategic plan for 1998-2006, and sought the Commission's permission to allow certain of the applications.
Som det fremgår af sagsfremstillingen, blev Kommissionen den 24. maj 2000 tilsendt supplerende oplysninger fra den spanske regering
The Kingdom of Spain submits that, unlike the bank guarantee awarded in June 1998, none of the aid in question, comprising an increase in
af fristen kan afhænge af fremsendelse af telefaxer. Telefaxen af 28. juli 2000 har desuden ikke kunnet gøres til genstand for udfærdigelse af et modtagelsesbevis, eftersom den var blevet afsendt en fredag kl. 17.49, dvs. efter gældende arbejdstids ophør for Kommissionens tjenestemænd.
receipt of that information meant that notification of the aid had to be considered complete as from 25 July 2000, and that it was then open to the Spanish authorities to implement their plans, subject to giving the Commission prior notice.
vedrørende samme foranstaltninger, og den har ikke krævet yderligere oplysninger herom efter denne dato. Da Kommissionen således har opretholdt tavshed inden for fristen på to måneder efter modtagelsen af disse oplysninger, måtte den pågældende anmeldelse af støtte betragtes som fuldstændig allerede den 25. juli 2000, hvilket således gav de spanske myndigheder mulighed for at iværksætte deres projekt på den betingelse, at de forudgående underrettede Kommissionen herom.
The Commission does not challenge that finding but claims that the contested decision was taken during the period of 15 working days laid down by Article 4(6) of Regulation No 659/1999, thus precluding immediate implementation of the notified measures.
Denne konstatering anfægtes ikke af Kommissionen, som imidlertid har gjort gældende, at den anfægtede beslutning er blevet vedtaget inden for den frist på 15 arbejdsdage, der er fastsat i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999, og således udgør en lovlig hindring for den umiddelbare gennemførelse af anmeldte foranstaltninger.
When the aid was notified to the Commission in letters dated 30 July and 17 November 1999, it therefore constituted a notified measure within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, and was subject to the periods allowed for examination laid down in Article 4(5) and (6).
Fristen på 15 arbejdsdage
According to the Spanish Government, those periods of two months and 15 working days expired before the contested decision was adopted and the notified measures thus became existing aid.
Når de gældende bestemmelser foreskriver et særligt formalitetskrav for bestemte akter, skal det efterprøves, om disses fremsendelse ved telefax er forenelig med nævnte bestemmelser.
In order to assess the merits of those arguments it is necessary to consider how the procedural time-limits laid down in Article 4(5) and (6) of Regulation No 659/1999 were applied in this case.
Hvad for det første angår fristens begyndelsestidspunkt har den spanske regering gjort gældende, at det skal fastsættes til den 31. juli 2000, som var den første arbejdsdag, efter at Kommissionen den 28. juli 2000 havde modtaget en telefax, som i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999 underrettede den om, at de anmeldte foranstaltninger ville blive iværksat af de spanske myndigheder.
The Spanish Government submits that the period of the time-limit started running on 31 July 2000, being the first working day following the receipt, on 28 July 2000, by the Commission of a fax notifying it pursuant to Article 4(6) of Regulation No 659/1999 that the Spanish authorities were going to implement the notified measures.
Hvad angår den forudgående meddelelse, som er omhandlet i artikel 4, stk. 6, i forordning nr. 659/1999, foreskriver de bestemmelser, der finder anvendelse på de administrative procedurer for undersøgelse af statsstøttes forenelighed med traktaten, ingen som helst særlig formalisme.
It is clear from the documents in the file, and is not contested by the Commission, that the planned aid comprising the increase in capital and the payment of subsidies was validly notified to the Commission pursuant to Article 88(3) EC and was not implemented by the Spanish authorities.
Til forskel fra den indledende etape med anmeldelse af ny støtte, som i medfør af forordningens artikel 2 gøres til genstand for en underretning om modtagelse fra Kommissionen til den pågældende medlemsstat, er den forudgående meddelelse ikke undergivet andre krav end dem, som vedrører de forskellige faser i den administrative procedure for Kommissionen. Denne har imidlertid udtrykkeligt anerkendt i en fodnote i bilag 1 til sine Procedureregler i statsstøttesager, at fristerne i de forskellige faser »beregnes fra modtagelsen af korrespondancen [...] eller afsendelsen, hvis korrespondancen faxes«.
At the time of their notification, those measures therefore constituted new aid within the meaning of Article 2 of Regulation No 659/1999, for which the Commission's prior approval was required.
Kommissionen kan derfor ikke med føje gøre
When that period expires, and subject to the same reservations, the Member State may implement its plans.
Ifølge Kommissionen er skrivelsen af 28. juli 2000 først bevismæssigt indgået til Kommissionen den 31. juli 2000.
It claims that the letter of 28 July 2000 can only be deemed to have properly reached it on 31 July 2000.
Dels kan der ikke tages hensyn til den fremsendelse med telefax, der blev foretaget den 28. juli 2000, fordi den ikke var adresseret til Kommissionens Generalsekretariat, således som det er foreskrevet i fællesskabsreglerne om statsstøtte inden for automobilsektoren, men alene til Kommissionens Generaldirektorat for Konkurrence.
The fact that it was sent by fax on 28 July 2000 cannot be taken into account, first of all because it was not addressed to the Commission's General-Secretariat, as the Community State aid regime requires in the car sector, but to the Commission's Competition Directorate-General.
Dels gør fremsendelse ved telefax, som ledsages af en simpel fremsendelsesrapport med angivelse af antallet af sider og et modtagelsesnummer, det under alle omstændigheder ikke muligt at bevise indholdet af det fremsendte dokument.
Secondly, and in any event, a fax accompanied simply by a transmission report indicating the number of pages received and the recipient's number cannot serve to establish the contents of the document received.
Domstolen har således fastslået, at indgivelse af stævninger ved telefax ikke er tilladt.
That is why the Court of Justice has held that applications may not be filed by fax.