natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen har gjort gældende, at erklæringens stk. 3 er i strid med fællesskabsretten, idet der ikke i dette stykke nævnes samtlige de beføjelser, som Fællesskabet råder over inden for de områder, konventionen omfatter, og at dette stykke således skal annulleres i henhold til bestemmelserne i Euratomtraktatens artikel 146.
The obligation, under Community law, to communicate to the depositary of the Convention a complete declaration of competences
Forpligtelsen til i medfør af fællesskabsretten at sende konventionens depositar en erklæring, som udtømmende opregner kompetencen
In the present case, Article 30(4) (iii) of the Convention must, in the interest of the other contracting parties, be interpreted to mean that the declaration of competences under that provision must be complete.
Den 15. december 1994 forelagde Kommissionen et forslag til afgørelse om godkendelse af Fællesskabets tiltrædelse af konventionen for Rådet.
On 15 September 1994, the Commission submitted to the Council a proposal for a decision approving the Community's accession to the Convention.
Dette forslag indeholdt en erklæring, som skulle vedtages i overensstemmelse med konventionens artikel 30, stk. 4, nr. iii), og hvorefter Fællesskabet for det første erklærede, at konventionens artikel 15, artikel 7 og artikel 14-35 finder anvendelse på det, og for det andet, at Fællesskabet har beføjelser inden for de områder, der er omfattet af konventionens artikel 15, artikel 7 og artikel 14-19.
That document included a declaration to be made according to Article 30(4)(iii) of the Convention, whereby the Community declared, first, that Articles 1 to 5, 7 and 14 to 35 of the Convention apply to the Community and, second, that the Community possesses competences in the fields covered by Articles 1 to 5, 7 and 14 to 19 of the Convention.
I nærværende sag skal konventionens artikel 30, stk. 4, nr. iii), under hensyn til de øvrige kontraherende parters interesse, fortolkes sådan, at den erklæring, som omhandles i denne bestemmelse, skal indeholde en udtømmende angivelse af kompetencen.
Community competences in the fields covered by the Convention articles at issue
Den 7. december 1998 vedtog Rådet den anfægtede afgørelse.
On 7 December 1998, the Council adopted the contested decision.
Afgørelsens eneste artikel bestemmer:
The sole Article of that decision provides:
Det Europæiske Atomenergifællesskabs tiltrædelse af konventionen om nuklear sikkerhed godkendes.
The text of the declaration by the European Atomic Energy Community according to the provisions of Article 30(4)(iii) of the Nuclear Safety Convention is attached to this decision.'
En sådan retsakt udgør således en foranstaltning, der supplerer de grundlæggende normer, som nævnes i Euratomtraktatens artikel 30.
Article 7 of the Convention should therefore have been mentioned in the paragraph of the declaration which indicates the competences of the Community.
»Følgende stater er for øjeblikket medlemmer af Det Europæiske Atomenergifællesskab: [...].
Articles 1 to 5, Article 7(1), Article 14(ii) and Articles 20 to 35 also apply to it only in so far as the fields covered by Articles 15 and 16(2) are concerned.
Konventionens artikel 7 skulle derfor have været nævnt i det stykke i erklæringen, der angiver Fællesskabets kompetence.
Without there being any need to examine whether the Community possesses other competences in the field covered by Article 14 of the Convention, it must be concluded that that provision should have been mentioned in the paragraph of the declaration indicating the Community's competences.
Fællesskabet erklærer, at artikel 15 og artikel 16, stk. 2, i konventionen finder anvendelse på det. Artikel 1 til 5, artikel 7, stk. 1, artikel 14, nr. ii), og artikel 20 til 35 finder ligeledes anvendelse på det, men kun for så vidt angår de områder, der er omfattet af artikel 15 og artikel 16, stk. 2.
The Community possesses competence, shared with the abovementioned Member States, in the fields covered by Articles 15 and 16(2) of the Convention as provided for by the Treaty establishing the European Atomic Energy Community in Article 2(b) and the relevant articles of Title II, Chapter 3 "Health and safety".'
Det skal fastslås, uden at det er nødvendigt at undersøge, om Fællesskabet har andre beføjelser inden for det område, der er omfattet af konventionens artikel 14, at artikel 14 skulle have været nævnt i det stykke i erklæringen, som angiver Fællesskabets kompetence.
As regards Article 16(1) of the Convention, Articles 30 and 32 of the Euratom Treaty confer on the Community competence to lay down basic standards for emergency measures, which includes the power to require Member States to draw up plans laying down such measures in respect of nuclear installations.
For så vidt angår konventionens artikel 16, stk. 1, bemærkes det, at Euratomtraktatens artikel 3032 giver Kommissionen kompetence til at fastsætte grundlæggende normer med hensyn til katastrofetilfælde, hvilket omfatter beføjelsen til at kræve af medlemsstaterne, at de udarbejder
The Commission claims that the third paragraph of the declaration infringes Community law in that it does not refer to all the competences of the Community in the fields covered by the Convention and that that provision should
Fællesskabet har sammen med ovennævnte medlemsstater beføjelser inden for de områder, der er omfattet af konventionens artikel 15 og artikel 16, stk. 2, som fastsat i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Atomenergifællesskab i artikel 2, litra b), og de relevante artikler i afsnit II i kapitel 3 vedrørende sundhed og sikkerhed.«
As regards Article 16(3) of the Convention, the Council cannot reasonably maintain that the Community is not affected by that provision on the ground that it is a contracting party which in fact has nuclear installations on the territory of its Member States.
planer med sådanne foranstaltninger for så vidt angår nukleare anlæg.
Under Artide 37 of the Euratom Treaty, the Community possesses competence as regards 'any plan for the disposal of radioactive waste in whatever form' if the implementation of that plan is liable to result in the radioactive contamination of the water, soil or airspace of another Member State.
Hvad angår konventionens artikel 16, stk. 3, kan Rådet ikke med føje hævde, at Fællesskabet ikke er berørt af denne bestemmelse, fordi Fællesskabet er en kontraherende part, som rent faktisk råder over nukleare anlæg på medlemsstaternes område.
That fact provides sufficient grounds to conclude that the Community possesses competence in the field covered by Article 17 of the Convention.
Kommissionen har imidlertid kompetence til at afgive henstillinger med henblik på harmoniseringen af disse bestemmelser, således som det fremgår af Euratomtraktatens artikel 33, stk. 2, fortolket i lyset af bemærkningerne i præmis 74-83 i nærværende dom.
However, the Commission has competence to make recommendations for harmonising those provisions, as is clear from the second paragraph of Article 33 of the Euratom Treaty, interpreted in the light of the considerations set out in paragraphs 75 to 83 of the present judgment.
Medlemsstaterne skal deltage i udarbejdelsen af disse henstillinger gennem de meddelelser, der er omhandlet i Euratomtraktatens artikel 33, stk. 3.
The Member States are required to assist in drawing up those recommendations through the communications referred to in the third paragraph of Article 33 of the Euratom Treaty.
Denne konstatering er tilstrækkelig til, at det kan fastslås, at Fællesskabet har kompetence inden for det område, der er omfattet af konventionens artikel 17.
Consequently, Articles 18 and 19 of the Convention should have been mentioned in the paragraph of the declaration indicating the Community's competences.
Konventionens artikel 18 og 19 burde følgelig have været nævnt i det stykke i erklæringen, der angiver Fællesskabets kompetence.
The measures required by Articles 18 and 19 of the Convention concerning the design, construction and operation of nuclear installations can be the subject of the provisions which the Member States lay down to ensure, in accordance with the first paragraph of Article 33
»1) Stk. 3 i den erklæring, der er afgivet af Det Europæiske Atomenergifællesskab i overensstemmelse med artikel 30, stk. 4, nr. iii), i konventionen om nuklear sikkerhed, og som er knyttet som bilag til Rådets afgørelse af 7. december 1998 om godkendelse af Det Europæiske Atomenergifællesskabs tiltrædelse af konventionen om nuklear sikkerhed, annulleres, idet konventionens artikel 7,14, artikel 16, stk. 1 og 3, såvel som dens artikel 17-19 ikke er nævnt heri
Annuls the third paragraph of the declaration made by the European Atomic Energy Community according to the provisions of Article 30(4) (Hi) of the Nuclear Safety Convention, which is attached to the Council Decision of 7 December 1998 approving the accession of the European Atomic Energy Community to the Nuclear Safety Convention, in so f or as Articles 7, 14, 16(1) and (3) and 17 to 19 ofthat convention are not referred to therein;
I øvrigtfrifindes Rådet for Den Europæiske Union.
Dismisses the remainder of the application; 3'
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet CDomstolens plenum) den 13. december 2001.
Ί) annul the third paragraph of the Declaration by the European Atomic Energy Community according to Article 30(4) (iii) of the Nuclear Safety Convention, attached to the Council decision of 7 December 1998 approving the accession of the European Atomic Energy Community to the Nuclear Safety Convention, in so far as it fails to state that the Community is competent in the fields covered by Articles 7, 14, 16(1) and (3) and 17 of the Convention;
Dansk tekst foreligger endnu ikke.
2) order each party to bear its own costs.'
Sag C-153/00 Paul der Weduwe Fri udveksling af tjenesteydelser
Case C-153/00 Paul der Weduwe Freedom to provide services
Præjudiciel »Fri udveksling af tjenesteydelser — bankvirksomhed — en ansat ved et kreditinstitut i en medlemsstat hverver kunder i en anden medlemsstat — national lovgivning om bankhemmelighed — nægtelse af at besvare spørgsmål og vidne under en forundersøgelse* (Domstolens plenum)
Preliminary ruling (Freedom to provide services -- Banking activities — Employee of a credit institution established in a Member State and canvassing for clients in another Member State — National legislation on banking secrecy — Refusal to answer questions and to give evidence in a judicial investigation) (Full Court)
Ved kendelse af 13. april 2000 har Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (undersøgelsesdommeren ved byretten i Turnhout) forelagt fire præjudicielle spørgsmål vedrørende af fortolkningen af artikel 49 EF.
By order of 13 April 2000 the Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (investigating judge at the Court of First Instance, Turnhout) (Belgium) referred to the Court for a preliminary ruling four questions on the interpretation of Article 49 EC.
Spørgsmålene er rejst under en forundersøgelse med henblik på at fastslå et eventuelt ansvar for Paul der Weduwe, som er nederlandsk statsborger, bosat i Luxembourg og ansat ved en bank, der ligeledes er beliggende i Luxembourg, og som er sigtet for at have begået flere overtrædelser på grund af virksomhed med henblik på hvervning af kunder i Belgien mellem oktober 1993 og maj 1999.
Those questions were raised in a judicial investigation seeking to determine the criminal liability of Mr der Weduwe, a Netherlands national living in Luxembourg, who is employed by a bank also established in Luxembourg and is accused of a number of offences through canvassing for clients in Belgium between October 1993 and May 1999.
Den forelæggende ret foretager en forundersøgelse vedrørende en række lovovertrædelser med hensyn til falsk og dokumentfalsk, falsk og dokumentfalsk i skatteforhold, hvidvaskning af penge og tilsidesættelse afangivelsesforpligtelsen i henhold til artikel 305-310 i den belgiske lov om indkomstbeskatning.
The national court is conducting a judicial investigation concerning the offences of forgery, use of forged documents, fiscal forgery, use of forged tax documents, money-laundering and failure to declare income as required by Articles 305 to 310 of the Belgian law on income tax.
Under denne forundersøgelse blev Paul der Weduwe afhørt som sigtet af den forelæggende ret vedrørende de nærmere omstændigheder i forbindelse med hvervningen af kunder i Belgien og transporten af værdipapirer fra Belgien til Luxembourg. Også Marc Troch, som er belgisk statsborger bosat i Luxembourg, hvor han var ansvarlig for arbitrage, investeringsfonde og internationale kreditter i Banque UCL, er blevet afhørt af det belgiske politi som vidne.
In the course of the investigation, Mr der Weduwe, the defendant in the case, was questioned by the national court on the manner in which he canvassed for clients in Belgium and the manner in which the negotiable securities were moved to Luxembourg.
Retsforhandlingerne i hovedsagen
The main proceedings
Såvel Paul de Weduwe som Marc Troch har nægtet at besvare de stillede spørgsmål under henvisning til den tavshedspligt, der efter luxembourgsk ret påhviler ansatte inden for finanssektoren.
Both Mr der Weduwe and Mr Troch have refused to answer the questions put to them, invoking the obligation of professional secrecy which Luxembourg law imposes on employees in the financial sector.
Efter den forelæggende rets opfattelse udgør de luxembourgske retsforskrifter om bankhemmeligheden en alvorlig hindring for fremskaffelse af beviser under en forundersøgelse om virksomhed, der er udført i Belgien som led i den frie udveksling af tjenesteydelser.
According to the national court, the Luxembourg provisions on banking secrecy seriously impede the collection of evidence in judicial investigations into activities carried out in Belgium under the freedom to provide services.
De luxembourgske bankansatte, som udøver retten til fri udveksling af tjenesteydelser på en anden medlemsstats område, efter hvis straffelovgivning det er strafbart at nægte at afgive forklaring -således som det er tilfældet efter belgisk ret — er
Employees of banks established in Luxembourg which exercise their right to provide services freely in the territory of another Member State in which a refusal to give evidence is a criminal offence, such as the Kingdom of Belgium, are faced with the dilemma of necessarily having to
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at Paul der Weduwe, som er nederlandsk statsborger og bosat i Luxembourg, og som har været ansat i to banker i denne medlemsstat, nemlig Banque UCL og Rabobank, har været beskæftiget med hvervning af kunder i Belgien med henblik på pengeanbringelser i form af indskud eller værdipapirer hos de banker, han var ansat i.
The order for reference shows that Mr der Weduwe, a Netherlands national living in Luxembourg, successively employed by two banks established in Luxembourg, namely Banque UCL and Rabobank, is alleged to have canvassed for clients in Belgium with a view to persuading them to place money in deposits or negotiable securities with his employers.
Som led i denne virksomhed afhentede Paul der Weduwe penge hos belgiske kunder i perioden mellem oktober 1993 og maj 1999, som han bragte til Luxembourg.
In the course of his activities, in the period from October 1993 to May 1999, Mr der Weduwe allegedly collected money from Belgian clients and took it to Luxembourg.
Han medbragte endvidere værdipapirkuponer til Luxembourg for belgiske kunder for at anbringe indtægterne fra kuponerne i banken.
He allegedly also took coupons pertaining to negotiable securities to Luxembourg on behalf of Belgian clients in order to place the proceeds of those coupons with his employer.
ekstraterritorial rækkevidde, afhænger af den fortolkning, som anlægges af dem.
Whether the Luxembourg provisions on banking secrecy have extra-territorial scope depends upon the interpretation given to them.
Formaliteten i et dilemma, da de nødsages til enten at overtræde lovgivningen i værtsmedlemsstaten eller at overtræde de luxembourgske retsforskrifter om bankhemmeligheden.
breach either the laws of the host Member State or the Luxembourg provisions on banking secrecy.
Denne lovkonflikt medfører endvidere en ulige behandling af banker og kunder, afhængig af deres nationalitet og etableringssted.
That conflict of laws also results in unequal treatment of banks and their clients according to their nationality and place of establishment.
Efter Paul der Weduwes opfattelse må den forelæggende rets spørgsmål afvises fra realitetsbehandling.
According to Mr der Weduwe, the questions referred by the national court are inadmissible.
Han anfører navnlig, at den forelæggende ret ikke i sin kendelse har angivet tilstrækkelige faktiske og retlige forhold til, at Domstolen kan give en hensigtsmæssig besvarelse af de forelagte spørgsmål.
He claims in particular that, in its order for reference, the national court did not provide adequate concrete factual and legal information to allow the Court to give a useful answer to the questions referred.
Af disse grunde har Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout ud fra den opfattelse, at løsningen af den for ham verserende tvist nødvendiggør en fortolkning af artikel 49 EF, besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen fire præjudicielle spørgsmål.
In those circumstances, taking the view that an interpretation of Article 49 EC was necessary to resolve the dispute before it, the Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout decided to stay proceedings and refer a number of questions to the Court of Justice for a preliminary ruling.
Den forelæggende ret har ikke forklaret sine grunde til at antage, at den af den anlagte fortolkning er den eneste mulige.
The national court has not in any way explained why it considers the interpretation on which it relies to be the only one possible.
Den omstændighed, at relevansen af de forelagte spørgsmål forudsætter en bestemt fortolkning af national ret, som ikke er den, den forelæggende ret har anlagt, gjorde det imidlertid særligt nødvendigt, at den begrundede forelæggelseskendelsen på dette punkt.
The fact that the relevance of the questions raised by the national court rests on a particular interpretation of a national law other than its own made it particularly necessary to state the grounds for the order for reference on that point.
Da den forelæggende ret således ikke har forsynet Domstolen med alle de elementer, som er nødvendige for at efterprøve, om en fortolkning af artikel 49 EF er hensigtsmæssig i hovedsagen, må det konstateres, at det tredje og fjerde spørgsmål ikke kan realitetsbehandles.
In those circumstances, since the referring court has not provided the Court with all the necessary information to determine whether an interpretation of Article 49 EC would serve a useful purpose in the main proceedings, the third and fourth questions must be held inadmissible.
Hvad særlig angår det første og andet spørgsmål søger den forelæggende ret kun oplyst, om artikel 49 EF er til hinder for den pligt for et vidne til at afgive forklaring, som gælder efter belgisk straffe- og straffeprocesret, og den ret for en sigtet til at udtale sig, som gælder ifølge samme, såfremt vidnet og den sigtede på grund af deres afhøring i Belgien faktisk risikerer at blive strafferetligt forfulgt i Luxembourg på grund af den luxembourgske bankhemmeligheds ekstraterritoriale rækkevidde.
As regards the first and second questions, in the light of the finding above, and in the absence of any specific reasoning in the order for reference as to why the national court asks whether Article 49 EC must be interpreted as precluding the application of provisions of the Belgian Criminal Code and Code of Criminal Procedure, those questions are also inadmissible.
Hvad angår det første og andet spørgsmål må det i lyset af den ovenfor foretagne konstatering og under hensyn til, at forelæggelseskendelsen ikke indeholder en særskilt begrundelse for den forelæggende rets spørgsmål om, hvorvidt artikel 49 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for at anvende de belgiske straffe- og straffeprocesretlige bestemmelser, må det fastslås, at også disse spørgsmål må afvises fra realitetsbehandling.
As regards, more specifically, the first and second questions, the national court is seeking to ascertain whether Article 49 EC is incompatible with the obligation of a witness to give evidence and the possibility for a defendant to disclose information, as provided for in the Belgian Criminal Code and Code of Criminal Procedure, only in cases where the witness and the defendant actually risk prosecution in Luxembourg, by virtue of the extra-territorial scope of Luxembourg rules on banking secrecy, on account of evidence given by them in judicial proceedings in Belgium.
Spørgsmålet om, hvorvidt de luxembourgske bestemmelser om bankhemmeligheden har
Similarly, as regards, more specifically, the third and fourth questions the national court is seeking to ascertain whether Article 49 EC precludes the prohibition on breaching banking secrecy laid down in the Luxembourg provisions only where that prohibition also applies, by virtue of the extra­territorial scope of Luxembourg banking secrecy, to a witness or a defendant heard in judicial proceedings in another Member State.
»Den anmodning om præjudiciel afgørelse, som er indgivet af Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgien) ved kendelse af 13. april 2000, afvises fra realitetsbehandling. «
'The reference for a preliminary ruling by the Onderzoeksrechter in de Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgium), by order of 13 April 2000, is ίηαάπΟΣ^^
»De præjudicielle spørgsmål, der er stillet af undersøgelsesdommeren ved Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout, afvises.«
'The questions referred by the investigating judge at the Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Belgium) are inadmissible.'
Sag C-312/00 Ρ Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Camar Sri Landbrug
Case C-312/00 Ρ Commission of the European Communities ν Camar Sri Agriculture
»Appel — fælles markedsordning ~ bananer -ansøgning om supplerende importlicenser — tilpasning af toldkontingentet i nødstilfælde - Fællesskabets ansvar uden for kontrakt — annullationssøgsmal — formaliteten« (Domstolens plenum)
(Appeal — Common organisation of the markets — Bananas — Request for additional import licences — Adjustment of tariff quota where necessary — Non-contractual liability of the Community — Action for annulment — Admissibility) (Full Court) the conditions of admissibility of an action for annulment of a refusal to adopt a measure of general application and of the second of the conditions governing the application of Article 16(3) of Regulation No 404/93.
Betingelserne for anvendelsen af artikel 30 i forordning nr. 404193 (sagerne T-79/96 og T260/97)
Conditions of application of Article 30 of Regulation No 404/93 (Cases T79/96 and T260/97)
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 17. august 2000 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 49 i EF-statutten for Domstolen iværksat appel af dom afsagt den 8. juni 2000 af Retten i Første Instans i sagen Camar og Tico mod Kommissionen og Rådet (forenede sager T-79/96, T-260/97 og T-117/98, herefter »den appellerede dom«), med påstand om ophævelse af denne dom.
By application lodged at the Court Registry on 17 August 2000, the Commission of the European Communities brought an appeal under Article 49 of the EC Statute of the Court of Justice against the judgment of the Court of First Instance of 8 June 2000 in Joined Cases T-79/96, T-260/97 and T-l 17/98 Camar and Tico ν Commission and Council [2000] (hereinafter 'the contested judgment'), seeking to have that judgment set aside.