natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endvidere må appellantens argument med hensyn til, at de tyrkiske myndigheder har gjort sig skyldig i en forsømmelse med hensyn til stemplerne, forkastes, da selskabet ikke har godtgjort tilstrækkeligt klart, hvorvidt Retten har begået en retlig fejl, der kan appelleres.
The appellant’s submissions concerning a deficiency attributable to the Turkish authorities in relation to the stamps must also be rejected, since it has not shown with the necessary clarity how the Court of First Instance made an error of law which is amenable to review.
Egentlig begrunder allerede denne omstændighed, at dette argument ikke kan antages til realitetsbehandling.
That factor is sufficient in itself to justify a rejection of this submission.
Som Retten med rette har fastslået i præmis 129 ff., havde de tyrkiske myndigheder ved skrivelse af 22. august 2003 også fjernet enhver tvivl om, at certifikat D 437214 var forfalsket.
As correctly found by the Court of First Instance in paragraph 129 et seq., by their letter of 22 August 2003, the Turkish authorities had also removed any doubt that certificate D437214 was a forgery.
Jeg skal under alle omstændigheder bemærke, at såfremt appellanten på grundlag af den angivelige lighed mellem stempelaftrykkene på de omhandlede certifikater og aftrykkene på de certifikater, der anses for rigtige, vil slutte, at de omhandlede certifikater ikke er forfalskede, men blot urigtige, kan det heroverfor anføres, at denne konstatering af de allerede anførte grunde i retlig henseende ikke kan erstatte de tyrkiske myndigheders entydige vurdering.
Purely as a precaution, it should be pointed out that, in so far as the appellant seeks to infer from the supposed similarity between the stamps on the certificates in question and those on the certificates classified as correct that the certificates in question were not forged, but only incorrect, that argument must be answered by stating that, from a legal point of view, such a finding cannot replace the Turkish authorities’ clear classification, for the reasons already set out.
Alligevel kan karakteren af de omhandlede certifikater som forfalskninger ikke i sig selv begrunde påstanden om en forsømmelse, endsige om de tyrkiske myndigheders medvirken.
Nevertheless, the nature of the certificates in question as forgeries is not, in itself, sufficient to justify the allegation of a deficiency, let alone that of an involvement, on the part of the Turkish authorities.
Appellantens argument med hensyn til en forsømmelse ved vurderingen af de omhandlede 32 A.TR.1-certifikater må derfor forkastes.
Accordingly, the appellant’s submissions regarding a deficiency in the classification of the A.TR.1 certificates in question as forgeries must be rejected.
52 — Jf. punkt 83 ovenfor.53 — Jf. punkt 85 ovenfor.
52 — See above, point 83.53 — See above, point 85.
Jeg er enig med Retten i, at hverken associeringsaftalen eller gennemførelsesbestemmelser hertil foreskriver, at de tyrkiske myndigheder skal føre sådanne registre. Alligevel har appellanten ligeledes ret i sin
The Court of First Instance is correct when it observes that no obligation for the Turkish authorities to keep appropriate registers can be inferred from either the Association Agreement or the provisions for its
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN vi) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side i forbindelse med den administrative bistand vurdering i appelskriftets punkt 136 med hensyn til, at registreringen af officielle dokumenter er gængs praksis hos en organiseret myndighed og dermed egentlig en selvfølgelighed.
(vi) Deficiency attributable to the Turkish authorities in the provision of administrative assistance implementation. Nevertheless, the appellant is also correct in its view in point 136 of its appeal that the registration of official documents is a common practice for an organised authority and thus, in actual fact, a matter of course.
Registreringen er, som appellanten har bemærket, ligeledes grundlaget for en behørig opfyldelse af forpligtelsen til at yde administrativ bistand.
At the same time, registration is, as the appellant notes, the basis for the proper provision of administrative assistance.
Retten havde fastslået i den appellerede doms præmis 194-206, at samarbejdet fra de tyrkiske myndigheders side var helt igennem korrekt.
In paragraphs 194 to 206 of the contested judgment, the Court of First Instance found that the cooperation given by the Turkish authorities was totally correct.
Den bemærkede i den forbindelse navnlig, at kontrollen af de omhandlede certifikater var foranlediget af de tyrkiske myndigheder selv, og at disse myndigheder havde kontrolleret flere hundrede certifikater inden for en rimelig frist, havde meddelt fællesskabsmyndighederne deres undersøgelsesresultater og desuden gjort det muligt for Kommissionen at foretage flere undersøgelser på stedet i Tyrkiet. Disse konstateringer kan ikke kritiseres retligt.
In that regard, it pointed out, in particular, that the checking of the certificates in question was instigated by the Turkish authorities themselves and that those authorities checked several hundred certificates within a reasonable period, communicated the results of their investigations to the Community authorities and also facilitated several on-the-spot missions of the Commission in Turkey.
Denne konstatering kan dog ikke i sig selv støtte appellantens argumentation om, at der i forbindelse med de omhandlede certifikater er tale om ægte certifikater. De tyrkiske myndigheders entydige konstateringer udelukker dette argument.
Nevertheless, that finding is incapable on its own of supporting the appellant’s argument that the certificates in question are authentic certificates.
Jeg foretrækker derimod Rettens argumentation, hvorefter falsknerne har al mulig interesse i for de forfalskede certifikater at anvende et registreringsnummer, der svarer til et rigtigt certifikat.
Instead, the reasoning of the Court of First Instance is to be preferred, namely that forgers would have every interest in using on forged certificates a registration number which corresponded with a lawful certificate.
Der synes ikke at være begået nogen retlig fejl i denne henseende.
No error of law is apparent in that.
Appellantens udsagn om de tyrkiske myndigheders forsøg på tilsløring eller forhindring af undersøgelser gør det heller ikke muligt at konkludere, at Retten begik en retlig fejl, da den vurderede de faktiske omstændigheder, der var fremført, især da disse bemærkninger hverken er tilstrækkeligt begrundet eller understøttet af nogen som helst beviser.
Nor do the attempts at concealment or obstruction in the course of the investigations, which are imputed by the appellant to the Turkish authorities, permit the inference that the Court of First Instance assessed the facts put before it in a legally erroneous manner, particularly since those submissions are neither adequately pleaded nor supported by any evidence.
v) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side som følge af medvirken ved udstedelsen af urigtige certifikater
(v) Deficiency attributable to the Turkish authorities on account of involvement in the issuing of incorrect certificates
For så vidt som appellanten har henvist til de af selskabet foranledigede procedurer ved toldkriminalpolitiet i Köln eller Finanzgericht Hamburg, skal jeg bemærke, at der i denne forbindelse er tale om procedurer, som åbenbart ikke har noget at gøre med den her omtvistede godtgørelsesprocedure, og heller ikke af appellanten blev meddelt
In so far as the appellant refers to the proceedings before the Customs Police Service in Cologne or the Finanzgericht Hamburg (Finance Court, Hamburg) cited by it, it should be noted that those are proceedings which obviously have nothing to do with the repayment procedure at issue here and were not notified to the Commission for the
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-204/07 P
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P record by the appellant during the repayment procedure either.
diskussioner med den tyrkiske premierministers afdeling for økonomiske anliggender og suspensionen af den strafferetlige forfølgning af selskabets eksportør Akman er uden relevans, og det samme gælder appellantens ikkeunderbyggede påstande om, at de tyrkiske myndigheder trods flere UCLAF-undersø-gelser på stedet havde forhindret Kommissionens undersøgelser i Tyrkiet.
In that respect, this submission should be rejected as irrelevant discussions with the Turkish Prime Minister’s Office of Economic Affairs and to the termination of the investigation proceedings against its exporter, Mr Akman, to be just as irrelevant as its unsubstantiated allegations that the Turkish authorities had, despite several on-the-spot UCLAF missions, obstructed the Commission’s investigations in Turkey.
I modsætning til appellantens opfattelse indvirker de ikke på vurderingen af de faktiske omstændigheder.
Contrary to the appellant’s view, they do not affect the assessment of the facts.
Under alle omstændigheder er det på grundlag heraf ikke muligt at konkludere, at certifikaterne blot var urigtige, eller at der var tale om en forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side.
In any event, they do not allow the conclusion either that the certificates were merely incorrect or that there was a deficiency attributable to the Turkish authorities.
Appellantens bemærkninger vedrørende certifikat D 141591 og D 412662 er ligeledes irrelevante, da ingen af dem var genstand for Kommissionens anfægtede beslutning.
The appellant’s submissions regarding certificates D 141591 and D 412662 are equally irrelevant, since neither of them is the subject of the contested Commission decision.
I den appellerede doms præmis 199 har Retten fastslået, at certifikat D 141591 ikke er et af de certifikater, der er tvist om i denne sag, da appellanten hverken har anlagt sag til prøvelse af afgiftsopkrævningen som følge af konstateringen af forfalskningen eller nedlagt påstand om tilbagebetaling af de opkrævede afgifter, og selskabet har således implicit anerkendt, at det pågældende certifikat er uægte.
In paragraph 199 of the contested judgment, the Court points out that D 141591 is not one of the certificates at issue in the present case, because the appellant neither appealed against the duties that were levied following the finding of forgery nor applied for repayment of the duties paid, thus implicitly acknowledging that the certificate in question was not authentic.
angiveligt kan b) Forsømmelser, der tilskrives Kommissionen vii) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side på grund af andre omstændigheder og forhindring af undersøgelser i Mersin
(vii) Deficiency attributable to the Turkish authorities by reason of other factors and the obstruction of investigations in Mersin
Appellanten har kritiseret Kommissionen for i alt fire forsømmelser, som efter selskabets opfattelse udgør en »særlig situation« som omhandlet i toldkodeksens artikel 239. Retten er imidlertid i den appellerede dom nået til den konklusion, at Kommissionen ikke har tilsidesat nogen forpligtelser.
The appellant has alleged a total of four deficiencies against the Commission, which in its view should constitute ‘special situations’ as referred to in Article 239 of the CCC.
Som det vil fremgå nedenfor, kan jeg uforbeholdent tilslutte mig denne vurdering.
As will be demonstrated below, that view must be concurred with absolutely.
Appellantens øvrige påstande vedrørende de tyrkiske myndigheders angivelige forsømmelse må forkastes.
The appellant’s other submissions concerning a supposed deficiency attributable to the Turkish authorities should be rejected.
Disse påstande betyder nemlig, at de faktiske omstændigheder, som Retten har lagt til grund, bestrides, uden at det entydigt påvises, hvor der skulle være begået en retlig fejl.
Those submissions effectively call in question the Court’s findings of fact but without clearly showing in what respect an error of law is apparent.
i) Forsømmelse i forbindelse med kontrollen af præferenceordningen over for Tyrkiet
(i) Deficiency in monitoring the system of preferential treatment applicable to Turkey
Retten har med rette fastslået, at appellantens påstand vedrørende selskabets
The Court of First Instance correctly declared the appellant’s reference to its
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN forsømmelser vedrørende tilsynet med og kontrollen af anvendelsen af associeringsaftalen havde Kommissionen i medfør af artikel 211 EF og princippet om god forvaltningsskik pligt til at sikre, at associeringsordningen blev anvendt korrekt 54.
C.A.S. v COMMISSION monitoring of the implementation of the Association Agreement were to be examined in the light of the Commission’s duty pursuant to Article 211 EC and the principle of good administration to ensure the proper application of the Association Agreement.
Retten bemærkede, at denne forpligtelse ligeledes følger af associeringsaftalen og af en række afgørelser truffet af associeringsrådet 55.
54The Court referred to the fact that that duty also resulted from the Association Agreement and the various decisions adopted by the Association Council.
omstændigheder, der er undersøgt under den foreliggende sag, da Retten i dommen i sagen Kaufring m.fl. fastslog, at de tyrkiske myndigheder havde udvist grove forsømmelser og herunder ikke havde gennemført bestemmelser fra associeringsrådet, hvilke bestemmelser berørte samtlige udførsler af fjernsyn fra Tyrkiet. Disse forsømmelser havde bidraget til, at der kunne forekomme uregelmæssigheder med hensyn til udførsler, hvorved eksportører placeredes i en særlig situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239.
55 had held that the Turkish authorities were responsible for serious deficiencies, and in particular had failed to implement provisions of the Association Agreement which applied to all exports of television sets from Turkey.
I det foreliggende tilfælde var sådanne forsømmelser efter Rettens opfattelse derimod ikke blevet godtgjort for så vidt angår de omtvistede certifikater.
However, in the Court’s opinion, no such deficiencies had been established in relation to the certificates at issue in the present case.
Efter at have vurderet alle sagens faktiske omstændigheder har den fastslået, at Kommissionen har gjort, hvad der var nødvendigt for at sikre en korrekt anvendelse af associeringsaftalen med Tyrkiet.
After assessing all the facts and circumstances of the case, it concluded that the Commission did what was necessary to ensure the proper implementation of the Association Agreement.
I den appellerede doms præmis 238 har den med rette understreget den omstændighed, at Kommission har foretaget undersøgelser på Tyrkiets område, efter at de første indicier for forfalskninger af varecertifikater fremkom.
It rightly drew attention, in paragraph 238 of the contested judgment, to the fact that the Commission conducted investigations in Turkey as soon as there were initial indications that movement certificates had been forged.
På tidspunktet for de begivenheder, der har givet anledning til denne tvist, var der faktisk ingen holdepunkter for systematiske tilsidesættelser af de bestemmelser i associeringsaftalen, som kunne have givet Kommissionen grund til øget årvågenhed i forbindelse med kontrollen af præferenceordningen over for Tyrkiet.
In actual fact, at the time of the events which gave rise to this dispute, there were no indications of systematic breaches of the provisions of the Association Agreement which could have given the Commission grounds for increased vigilance in monitoring the system of preferential treatment applicable to Turkey.
Den har derfor ikke gjort sig skyldig i nogen forsømmelse.
It could not, therefore, be accused of any deficiency.
Retten har følgelig ikke begået noget retlig fejl i forbindelse med den retlige vurdering af de faktiske omstændigheder.
Consequently, the Court did not make any errors of law in the legal assessment of the facts.
ii) Forsømmelse som følge af manglende meddelelse af stempler
(ii) Deficiency in failing to send impressions of stamps
I overensstemmelse med de almindeligvis anerkendte processuelle regler har Retten pålagt appellanten påberåbelsespligten og bevisbyrden for en eventuel forsømmelse fra Kommissionens side.
In accordance with the generally accepted rules of procedural law, the Court imposed on the appellant the burden of explanation and proof in respect of any deficiency attributable to the Commission.
Den har i denne forbindelse forkastet appellantens generelle påstande og mistanker såvel som forsøg på at drage en analogi til de faktiske omstændigheder, der gav anledning til dommen i sagen Kaufring m.fl.
In that connection, it rejected the appellant’s general allegations and suspicions as well as its attempt to draw an analogy with the facts in Kaufring and Others.
Retten var nemlig af den opfattelse, at disse ikke er sammenlignelige med de faktiske
The Court was of the opinion that those facts were not comparable with those being examined in the present case, since in Kaufring and Others the Court
54 — Dommen i sagen Kaufring m.fl., nævnt ovenfor i fodnote 9, præmis 257, og i sagen Eyckeler & Malt mod Kommissionen, nævnt ovenfor i fodnote 24, præmis 165, Domstolens dom af 15.1.1986, sag 175/84, Krohn mod Kommissionen, Sml. s. 753, præmis 17. 55 — Dommen i sagen Kaufring m.fl., nævnt ovenfor i fodnote 9, præmis 258.
54 — Kaufring and Others, cited in footnote 9, paragraph 257; Eyckeler & Malt v Commission, cited in footnote 24, paragraph 165; and Case 175/84 Krohn v Commission [1987] ECR 97, paragraph 17. 150. The Court of First Instance rightly concluded in the contested judgment that neither Turkey nor the Commission was required under the provisions applicable here to send specimens of stamps or
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-204/07 P og underskrifter.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P signatures.
Kommissionens undladelse af at tilsende de italienske toldmyndigheder aftryk af stempler kunne derfor ikke udgøre en forsømmelse.
The Commission’s failure to send impressions of stamps to the Italian customs authorities was therefore not capable of constituting a deficiency.
anvendelsesområdet for associeringsaftalen med Tyrkiet, for så vidt som dette udtrykkeligt er fastsat i associeringsaftalen eller de afgørelser, der er vedtaget på grundlag heraf.
applicable within the scope of the Association Agreement with Turkey only when and only in so far as that is expressly provided for in the Association Agreement or the decisions adopted pursuant to it.
Gennemførelsesforordningens artikel 93 er imidlertid ikke på noget tidspunkt blevet omfattet af associeringsaftalens anvendelsesområde.
However, Article 93 of the CCC implementing regulation has at no time been brought within the scope of the Association Agreement.
Appellanten kan derfor heller ikke nævne en eneste bestemmelse, på grundlag af hvilken gennemførelsesforordningens artikel 93 var erklæret anvendelig i den foreliggende sag.
Consequently, the appellant also is unable to cite a single provision pursuant to which Article 93 of the CCC implementing regulation has been declared applicable mutatis mutandis in the present case.
I modsætning til appellantens opfattelse var der navnlig heller ikke indeholdt en forpligtelse til at meddele aftryk af stempler i gennemførelsesforordningens artikel 93.
Nor, contrary to the appellant’s view, did any obligation to send impressions of stamps result, in particular, from Article 93 of the CCC implementing regulation.
Efter sin entydige ordlyd vedrører denne bestemmelse ikke de her omtvistede A.TR.1-certifikater, men derimod kun »APR«-formularerne og oprindelsescertifikaterne »formular A«, der på deres side kun vedrører import af varer med oprindelse i udviklingslandene 56.
According to its clear wording, that provision relates, not to the A.TR.1 certificates at issue here, but only to the ‘GSP’ forms and certificates of origin ‘Form A’, which in turn relate only to imports of products originating in developing countries. 56
Det står således fast, at gennemførelsesforordningens artikel 93 hverken fandt anvendelse ifølge sin ordlyd eller kun var erklæret anvendelig inden for rammerne af associeringsaftalen med Tyrkiet.
It is therefore clear that in this case Article 93 of the CCC implementing regulation was neither applicable according to its wording nor even only declared applicable under the Association Agreement with Turkey.
iii) Tilsidesættelse af en pligt til at advare importører i tide
(iii) Breach of a duty to warn importers in good time
I modsætning til appellantens opfattelse blev gennemførelsesforordningens artikel 93 heller ikke erklæret anvendelig ved afgørelser i henhold til associeringsaftalen mellem Fællesskabet og Tyrkiet.
Moreover, contrary to the appellant’s view, Article 93 of the CCC implementing regulation was not declared applicable mutatis mutandis by decisions adopted pursuant to the Association Agreement between the Community and Turkey.
Dette gælder også for artikel 4 i afgørelse nr. 1/96.
That is also true with regard to Article 4 of Decision No 1/96.
I modsætning til det af appellanten fremførte erklærer denne bestemmelse på ingen måde gennemførelsesforordningens artikel 93 anvendelig i den foreliggende sag.
Contrary to the appellant’s submissions, that provision does not in any way declare Article 93 of the CCC implementing regulation applicable in the present case.
Appellanten har ikke taget hensyn til, at de fællesskabsretlige toldregler kun finder anvendelse på
The appellant fails to appreciate that the provisions of Community customs legislation are
Tilsidesættelsen af en pligt til at advare importører i tide forudsætter begrebsmæssigt, at Kommissionen har en sådan fællesskabsretlig pligt.
The breach of a duty to warn importers in good time presupposes a corresponding duty of the Commission under Community law.
Retten har dog under påberåbelse af Fællesskabets retsinstansers praksis 57med rette fastslået i den appellerede doms præmis 270, at fællesskabsretten ikke udtrykkeligt pålægger Kommissionen nogen forpligtelse til at underrette importørerne, når den er i tvivl om, hvorvidt de
Nevertheless, in paragraph 270 of the contested judgment, the Court of First Instance, invoking the caselaw of the Community judicature, 57correctly stated that there is no provision in Community law which expressly obliges the Commission to warn importers of doubts as to the validity
56 — Dette følger af gennemførelsesforordningens artikel 67, stk. 1, sammenholdt med artikel 80, litra a), som henviser til præferenceordninger med udviklingslande.
56 — This follows from Article 67(1) in conjunction with Article 80(a) of the CCC implementing regulation, which relate to the preferential tariff arrangements for developing countries.
Jf. endvidere oversigten over præferencedokumenter med hensyn til varer med oprindelsesstatus eller status som varer i fri omsætning i M. Lux, Das Zollrecht der EG, Köln 2003, s. 136.
See also the survey of preferential origin and free circulation certificates in Lux, M., Das Zollrecht der EG, Cologne 2003, p. 136.
I forbindelse med varer fra Tyrkiet anvendes et varecertifikat med forkortelsen »A.TR«, mens »Form A« (formular A) anvendes til varer fra udviklingslande, der er omfattet af den generelle præferenceordning som Fællesskabets selvstændige handelsinstrument over for tredjelande.
Preference certificates for goods from Turkey display the abbreviation ‘A.TR’, whereas ‘Form A’ is used for goods from developing countries, which benefit from the Generalised System of Preferences (GPS) as an independent trading instrument of the Community in its trade with third States.
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN toldmæssige transaktioner, der foretages af importørerne i henhold til en præferenceordning, er lovlige.
C.A.S. v COMMISSION of customs transactions effected by those importers under a system of preferential treatment.