natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Klageren gjorde gældende, at Kommissionen ikke i tilstrækkeligtomfang havde overvåget udbetalingen af ESF-midler i Campaniaregionen, hvilket fremgik af, at der var tale om utallige uregelmæssigheder. Klageren nævnte især, at Kommissionen ikke havde tagetskridt til at garantere, at de nationale myndigheder betalte de endelige støttemodtagere rettidigt.
The complainant claimed that the Commission had not properly monitored the disbursement of ESF funds in the region of Campania, asshown by the existence of numerous irregularities.The complainantmentioned in particular that the Commission had failed to act in orderto guarantee the timely payment to the final beneficiaries by thenational authorities.
I lyset af resultaterne af disse inspektioner og under hensyntagen til,at der var indledt retssag mod de regionale myndigheder, besluttede Kommissionen at suspendere enhver yderligere udbetaling af midlerpå grundlag af artikel 24 i forordning nr. 4253/88 som ændret ved forordning nr. 2082/93.
In the light of the findings of these missions, and taking into consideration that judicial proceedings had been launched against the regionalauthorities, the Commission decided to suspend any further disbursement of funds, on the basis of Art.24 of Regulation4253/88 asamended by Regulation 2082/93.
Hvad angår den sene betaling til støttemodtagerne, understregede Kommissionen, at dette spørgsmål falder ind under de nationale myndigheders ansvarsområde. Ved skrivelse af 8. juni 1995 skrev denstjenestegrene imidlertid til de regionale myndigheder i Campania oganmodede om nærmere oplysninger om grunden til, at de ikke havdeudbetalt støtte til de endelige modtagere.
As regards the late payment to beneficiaries, the Commission underlined that this matter falls under the remit of the national authorities.However, by letter of 8 June 1995 its services wrote to the regionalauthorities of Campania requesting further details on the causes fortheir failure to reimburse final beneficiaries.
Hvad angår udbebetaling af ESF-midler, fastsætter de pågældendebestemmelser en klar ansvarsfordeling mellem de forskellige aktørerpå grundlag af partnerskabsprincippet. Kommissionen er ansvarlig forbetalingerne til de nationale, regionale eller lokale myndigheder, derer henvist til i den af medlemsstaten forelagte anmodning om støtte56.
As regards the disbursement of ESF funds, the relevant regulationsset out a clear division of responsibilities among the different actors,in application of the partnership principle.The Commission is responsible for the payments to the national, regional or local authoritiesreferred to in the application for aid submitted by the Member State56.
Rådets forordning (EØF) nr. 2081/93 om ændring af forordning (EØF) nr. 2052/88 om strukturfondenes opgaver og effektivitet samt om samordningen af deres interventioner indbyrdes såvel sommed interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og de øvrige eksisterende finansielleinstrumenter, EFT1993 L193, s.5; artikel 4.
Council Regulation (EEC) No 2081/93 amending Regulation (EEC) No 2052/88 on the tasks of the Structural Funds and their effectiveness and coordination of their activities between themselves andwith the operations of the European Investment Bank and the other existing financial instruments,OJ L 193, 31.7.1993, p.5;Art.4.
Jf. ovenfor, Rådets forordning (EØF) nr. 2082/93, artikel 21, stk. 1.
See supra, Council Regulation (EEC) No 4253/88 as amended by Council Regulation (EEC) No2082/93, Art.21, par.1.
Ansvaret for betalingen til de endelige støttemodtagere ligger imidlertid hos medlemsstaterne, som “sørger for, at støttemodtagernemodtager forskuddene og betalingerne så hurtigt som muligt”57.
However, the responsibility for the payment to the final beneficiariesrests with the Member States which “shall ensure that the beneficiaries receive the advances and payments as soon as possible”57.
I tilfælde af uregelmæssigheder i forbindelse med de vilkår, hvorunderet program gennemføres, skal Kommissionen foretage en passendeundersøgelse, og efter at de ansvarlige myndigheder er blevet hørt,kan den nedsætte eller suspendere sin støtte i forbindelse med programmet eller aktionen58.
Faced with irregularities in the conditions under which a programmeis being implemented, the Commission has to conduct a suitableinvestigation, and once the responsible authorities have been heard,it may reduce or suspend its assistance in relation to that programmeor operation58.
På baggrund af disse bestemmelser fandt Ombudsmanden, at Kommissionen ikke undlod at handle over for de endelige modtagereaf sin finansielle støtte, da denne beføjelse lå hos medlemsstaten. Ioverensstemmelse med partnerskabsprincippet har institutionen ikkebeføjelse til at træde i stedet for eller erstatte de ansvarlige nationalemyndigheder ved at overføre sin støtte direkte til de endelige modtagere.
In the light of these rules, the Ombudsman considered that the Commission did not fail to act towards the final recipients of its financial assistance, since this was a power lying with the Member State.In due respect of the partnership principle, the institution does nothave the authority to take the place or substitute the responsiblenational authorities by channelling its contributions directly to the finalbeneficiaries.
Hvad angår Kommissionens handlinger som reaktion på de påståedeuregelmæssigheder i forbindelse med forvaltningen af ESF i regionen, syntes de at være i overensstemmelse med de gældende juridiske bestemmelser for institutionens rolle med hensyn til at overvågeog evaluere støtte fra strukturfondene. Det fremgik ikke af de oplysninger, som klageren forelagde, at Kommissionen havde overskredetsine beføjelser eller undladt at handle i overensstemmelse med dem.Ombudsmanden fandt derfor, at der ikke forelå fejl eller forsømmelsermed hensyn til dette aspekt af sagen.
As regards the actions taken by the Commission in response to thealleged irregularities in the handling of ESF funds in the region, theyappeared to be in line with the relevant legal provisions governing theinstitution’s role to monitor and evaluate assistance from the Structural Funds.From the information submitted by the complainant,there was no indication that the Commission had exceeded itspowers, or failed to act in accordance with them.The Ombudsmanconsidered therefore that there was no maladministration as regardsthis aspect of the case.
Anvendelse af overtrædelsesproceduren i EF-traktatens artikel226
Use of the infringement procedure provided for in Art.226 of the EC Treaty
I henhold til sine beføjelser i artikel 24 i forordning nr. 4253/88 somændret ved forordning nr. 2082/9359havde Kommissionen besluttet atsuspendere sin ESF-støtte til Campania-regionen. Klageren var afden opfattelse, at institutionen parallelt hermed også skulle have indledt en overtrædelsesprocedure mod de italienske myndigheder.
According to its powers under Art.24 of Regulation No 4253/88, asamended by Regulation No 2082/9359, the Commission had decidedto suspend its ESF assistance to the region of Campania.The complainant considered that the institution should also have started in parallel infringement proceedings against the Italian authorities.
Som Fællesskabets domstole har anført i lignende sager, er proceduren for suspension eller nedsættelse af Fællesskabets finansiellestøtte (artikel 24 i forordning nr. 4253/88) uafhængig og ikke detsamme som den procedure, der har til formål at opnå en erklæringom, at en medlemsstats adfærd er i modstrid med fællesskabsretten(EF-traktatens artikel 226). Disse to procedurer forfølger forskelligeformål og er underkastet forskellige regler60.
As the Community courts had stated in similar cases, the procedurefor the suspension or reduction of Community financial assistance(Art.24 Regulation No 4253/88) is independent and distinct from theprocedure the aim of which is to obtain a declaration that the conductof a Member State is in breach of Community law (Art.226 of the ECTreaty).Those two procedures serve different aims and are subject todifferent rules60.
Rådets forordning (EØF) nr. 4253/88 af 19. december 1988 om gennemførelsesbestemmelser tilforordning (EØF) nr. 2052/88 for så vidt angår samordningen af de forskellige strukturfondes interventioner indbyrdes såvel som med interventionerne fra Den Europæiske Investeringsbank og deøvrige eksisterende finansielle instrumenter; EFT1988 L374, s. 1.
Council Regulation (EEC) No 4253/88 of 19 December 1988, laying down provisions for implementing Regulation (EEC) No 2052/88 as regards coordination of the activities of the different Structural Funds between themselves and with the operations of the European Investment Bankand the other existing financial instruments;OJ L 374 , 31.12.1988, p.1.
Ombudsmanden konkluderede derfor, at dette aspekt af sagen ikkeudgjorde et tilfælde af fejl eller forsømmelser.
The Ombudsman therefore concluded that this aspect of the case didnot constitute an instance of maladministration.
Oplysninger fremsendt til klageren vedrørende hans formelleklageskrivelser
Information forwarded to the complainant concerning his formalletters of complaint
Den 3. september 1996 og den 12. februar 1997 stilede klageren toformelle klageskrivelser til Europa-Kommissionen.
On 3 September 1996 and 12 February 1997, the complainantaddressed two formal letters of complaint to the European Commission.
Begge skrivelservar udarbejdet på grundlag af den standardformular, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende i 1989 (“Klage til Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber over manglendeoverholdelse af fællesskabsretten”)61. Klageren gjorde gældende, atde ansvarlige tjenestegrene i Kommissionen ikke havde underrettetham behørigt om opfølgningen af hans klager.
Both letters had followed the standard model publishedin the Community Official Journal in 1989 (“Complaint to the Commission of the European Communities for Failure to comply with Community law“)61.The complainant claimed that the responsible Commission services had not properly informed him on the follow-upgiven to his complaints.
I sin udtalelse henviste Kommissionen ikke specifikt til dette aspekt afsagen, men anførte blot, at der havde været en omfattende brevveksling med klageren.
The Commission did not make any specific reference in its opinion tothis aspect of the case, but merely indicated that there had been anextensive exchange of correspondence with the complainant.
I den standardformular for klager, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, anfører Kommissionen udtrykkeligt, at“enhver kan indgive klage til Kommissionen over en praksis eller foranstaltning, som vedkommende anser for at være i strid med enbestemmelse i fællesskabsretten”.
In the standard complaint form published in the Official Journal the Commission expressly indicates that “any individual may lodge a complaint with the Commission concerning a practice or a measure which,in his opinion, infringes a Community provision”.
Der henvises endvidere til en række administrative foranstaltninger,som institutionen har forpligtet sig til at overholde til fordel for klageren. Heriblandt hører:
It further refers to a number of administrative safeguards which theinstitution undertook to respect for the complainant’s benefit.Thesesafeguards include :
“- så snart klagen er modtaget, sendes der klageren etmodtagelsesbevis
“- an acknowledgement of receipt will be sent to the complainant as soon as the complaint is registered.
- klageren vil blive holdt underrettet om sagens behandling,bl.a. om henvendelser til de berørte nationale myndighederog fællesskabs instutioner
- the complainant will be informed of the action taken inresponse to his complaint, including representations madeto the national authorities, Community bodies or undertakings concerned.
- klageren vil blive underrettet om eventuelle overtrædelsesprocedurer, som Kommissionen indleder over for enmedlemsstat […]”.
- the complainant will be informed of any infringement proceedings that the Commission intends to institute against a Member State as a result of the complaint […]”.
På grundlag af oplysningerne fra klageren, som Kommissionen ikkehavde tilbagevist, blev ingen af de førnævnte administrative foranstaltninger i den standardformular for klager, som Kommissionen haroffentliggjort, overholdt ved behandlingen af de to formelle klageskrivelser, som klageren havde indgivet. Ombudsmanden konkluderedederfor, at Kommissionens manglende overholdelse af denne forpligtelse udgjorde et tilfælde af fejl eller forsømmelser.
On the basis of the information provided by the complainant, whichthe Commission had not rebutted, none of the previous administrativesafeguards included in the standard complaint form published by the Commission were respected in the handling of the two formal lettersof complaint sent by the complainant.The Ombudsman concluded,therefore, that such failure of the Commission constituted an instanceof maladministration.
Aktindsigt i beslutningen om at tildele ESF-midler til regionen
Public Access to the Decision granting ESF funds to the region
I sin klage gjorde klageren gældende, at Kommissionen ikke burdehave afvist hans begæring af 13. november 1996 om at få aktindsigt
The complainant claimed in his complaint that the Commission shouldnot have rejected his request of 13 November 1996 to be givenaccess to a copy of the Commission Decision regarding the financial
Kommissionen påpegede i sin udtalelse, at denne form for beslutninger var rettet til medlemsstaterne, og at de derfor ikke var beregnettil offentliggørelse. Desuden var der intet retsgrundlag for aktindsigt idisse dokumenter.
The Commission argued in its opinion that this type of Decisions wereaddressed to the Member States, and therefore they were not aimedat being published.Moreover, access to these documents had nolegal basis.
Kommissionen kan kun afslå at give aktindsigt i et dokument pågrundlag af den undtagelsesordning, der er anført i adfærdskodekseni bilaget til afgørelsen. Disse undtagelser vedrører beskyttelsen afoffentlige interesser, såsom den offentlige sikkerhed, internationaleforbindelser, valutastabilitet, retlige procedurer, inspektioner ogundersøgelser, af enkeltpersoner og privatlivets fred, af drifts- og forretningshemmelighed, af Fællesskabets finansielle interesser og affortrolighed.
Access to a Commission document can only be refused by the institution on the basis of the exceptions listed in the Code of Conductannexed to the Decision.These exceptions refer to the protection ofpublic interest, such as public security, international relations, monetary stability, court proceedings, inspections and investigations, theindividual and privacy, commercial and industrial secrecy, the Community’s financial interests, and confidentiality.
Ingen af disse undtagelser vedrører direkte identiteten af den muligemodtager af et dokument eller dets potentielle offentliggørelse.Kommissionen havde derfor ikke henholdt sig til nogen af de særligeundtagelser i afgørelse 94/90 som begrundelse for sit afslag på atstille det dokument til rådighed, som klageren havde anmodet om.
None of these exceptions directly concerns the identity of the possibleaddressee of a document, or its potential publication.
Dader ikke blev givet en sådan begrundelse, konkluderede Ombudsmanden, at Kommissionen ikke behandlede begæringen korrekt på baggrund af Kommissionens afgørelse 94/90.
The Commission had therefore not relied on any of the specific exemptions provided for in Decision 94/90 to justify its refusal to provide thedocument requested by the complainant.In the absence of any suchjustification, the Ombudsman concluded that the Commission did notproperly consider the request in the light of Commission Decision94/90.Such failure constituted an instance of maladministration, andthe Ombudsman would address a critical remark to the Commissionas regards this aspect of the case.
Dette udgjordeet tilfælde af fejl eller forsømmelser, og Ombudsmanden fandt detnødvendigt at fremsætte en kritisk bemærkning over for Kommissionen, hvad angår dette aspekt af sagen.
In the standard complaint form published in the Official Journal the Commission expressly indicates that “any individual may lodge a com-
Ombudsmandens undersøgelser af denne sag afslørede et tilfælde af fejleller forsømmelser fra Europa-Kommissionens side. Det var derforpåkrævet at fremsætte følgende kritiske bemærkninger:
157 plaint with the Commission concerning a practice or a measure which,in his opinion, infringes a Community provision”.It further refers to anumber of administrative safeguards which the institution undertookto respect for the complainant’s benefit.These safeguards include:
I den standardformular for klager, der er offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende, anfører Kommissionen udtrykkeligt, at“enhver kan indgive klage til Kommissionen over en praksis eller foranstaltning, som vedkommende anser for at være i strid med enbestemmelse i fællesskabsretten”.
-the complainant will be informed of the actiontaken in response to his complaint, including representations made to the national authorities, Community bodies orundertakings concerned.
“så snart klagen er modtaget, sendes der klagerenet modtagelsesbevis klageren vil blive holdt underrettet om sagens behandling,bl.a. om henvendelser til de berørte nationale myndighederog fællesskabs instutioner klageren vil blive underrettet om eventuelle overtrædelsesprocedurer, som Kommissionen indleder over for en medlemsstat […]”.
-the complainant will be informed of any infringement proceedings that the Commission intends to instituteagainst a Member State as a result of the complaint […]”.
På grundlag af oplysningerne fra klageren, som Kommissionen ikkehavde tilbagevist, blev ingen af de førnævnte administrative foranstaltninger, inklusiv på de standardform af Kommissionen udarbejdede, overholdt af Kommissionen ved behandlingen af de to formelleklageskrivelser, som klageren havde indgivet.
On the basis of the information provided by the complainant, whichthe Commission had not rebutted, none of the previous administrativesafeguards included in the standard complaint form published by the Commission were respected by the Commission in its handling of thetwo formal letters of complaint sent by the complainant.
Eftersom disse aspekter af sagen vedrørte procedurer i forbindelsemed specifikke hændelser i fortiden, var det ikke hensigtsmæssigt atforfølge en mindelig løsning.
Given that these aspects of the case concerned procedures relatingto specific events in the past, it was not appropriate to pursue afriendly settlement of the matter.
Kommissionen kan kun afslå at give aktindsigt i et dokument pågrundlag af den undtagelsesordning, der er anført i adfærdskodekseni bilaget til afgørelsen. Disse undtagelser vedrører beskyttelsen afoffentlige interesser, såsom den offentlige sikkerhed, internationaleforbindelser, valutastabilitet, retlige procedurer, inspektioner ogundersøgelser, enkeltpersoner og privatlivets fred, drifts- og forretningshemmelighed, af Fællesskabets finansielle interesser og af fortrolighed.
Access to a Commission document can only be refused by the institution on the basis of the exceptions listed in the Code of Conductannexed to the Decision.These exceptions refer to the protection ofpublic interest, such as public security, international relations, monetary stability, court proceedings, inspections and investigations, theindividual and privacy, commercial and industrial secrecy, the Community’s financial interests, and confidentiality.
Ingen af disse undtagelser vedrører direkte identiteten af den muligemodtager af et dokument eller dets potentielle offentliggørelse.Kommissionen havde derfor ikke henholdt sig til nogen af de særligeundtagelser i afgørelse 94/90 som begrundelse for sit afslag medhensyn til at stille det dokument til rådighed, som klageren havdeanmodet om.
None of these exceptions directly concerns the identity of the possibleaddressee of a document, or its potential publication.
Da der ikke blev givet en sådan begrundelse, konkluderede Ombudsmanden, at Kommissionen ikke behandledebegæringen korrekt på baggrund af Kommissionens afgørelse 94/90.
The Commission had therefore not relied on any of the specific exemptions provided for in Decision 94/90 to justify its refusal to provide thedocument requested by the complainant.In the absence of any suchjustification, the Ombudsman concluded that the Commission did notproperly consider the request in the light of Commission Decision94/90.
Ifølge Kommissionens afgørelse 94/90 skal en person, der begæreraktindsigt, og hvis bekræftede begæring om aktindsigt ikke efterkommes, underrettes om muligheden for at indgive en klage til
Commission Decision 94/90 expressly provides for an applicantwhose confirmatory application for access to documents is rejected tobe informed of the possibility of complaint to the Ombudsman.
AFSLAG PÅ AKTINDSIGT I DOKUMENTER VEDRØRENDE RETSLIGE PROCEDURER
REFUSAL OF ACCESS TO DOCUMENTS RELATED TO COURT PROCEEDINGS
Afgørelse om klage 506/97/JMAover Europa-Kommissionen
Decision on complaint 506/97/JMA against the European Commission
I juni 1997 indgav en række advokater på vegne af en gruppe italienskevinavlere en klage til Ombudsmanden over Kommissionens tilsyneladendeubegrundede afslag på at give dem aktindsigt i visse dokumenter.
In June 1997, attorneys acting on behalf of a group of Italian wine-growerslodged a complaint with the Ombudsman concerning the allegedly unjustified refusal of the Commission to give them access to certain documents.
Med skrivelser af 13. februar 1997 og 24. marts 1997 sendt til hhv.Kommissionens GD VI og generalsekretær anmodede klagerne om aktindsigt i adskillige kommissionsdokumenter. Begæringen drejede sig om dearbejdsdokumenter, som Kommissionen anvendte til at anslå den obligatoriske destillation for producenter af bordvin i produktionsåret 1993-94.
By letters of 13 February 1997 and 24 March 1997, sent to the Directorate General VI and to the Secretary General of the Commission respectively,the complainants requested access to several Commission documents.The request was for the working documents used by the Commission toestimate the compulsory distillation by producers of table wine in the1993/94 wine year.
Klagen blev fremsat under henvisning til Kommissionens afgørelse 94/9065om aktindsigt i Kommissionens dokumenter.
The complaint was made on the basis of Commission Decision 94/9065public access to Commission documents.
Kommissionen afviste den oprindelige begæring. I et svar af 12. marts1997 meddelte Kommissionens tjenestegrene klagerne, at da Kommissionens afgørelse om at indlede obligatorisk destillation for produktionsåret 1993-94 var genstand for en retslig procedure ved Domstolen,kunne Kommissionen afslå at udlevere de relevante dokumenter underhenvisning til undtagelsen i afgørelse 94/90 med hensyn til beskyttelsen afoffentlige interesser.
The Commission rejected the initial application.In a reply dated 12 March1997, the Commission’s services informed the complainants that, as thedecision of the Commission to open a compulsory distillation for the1993/94 wine year was the subject of judicial proceedings before the Courtof Justice, the Commission could refuse to release the relevant documentsbased on the exception provided for in Decision 94/90, regarding the protection of the public interest.
Hvad angår klagernes bekræftede begæring, meddelte Kommissionensgeneralsekretær for det første, at dets afgørelse i betragtning af det store
In relation to the confirmatory application by the complainants, the Secretary General of the Commission firstly informed them that in view ofthe large number of documents requested, its decision would probably notbe taken within one month.On May 1997, the Secretary General sent a further letter to the complainants, which confirmed the refusal of their confirmatory application.The letter also indicated that the complainants shouldhave addressed their request directly to the Court of Justice, since this isthe only authority empowered to disclose procedural documents as established by Article 21 of its statute and Article 45 (2) of the Rules of Procedure.