natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Herom bemærkes, at Kommissionen ved udøvelsen af sin skønsbeføjelse er forpligtet til at tage hensyn til alle relevante retlige og faktiske omstændigheder med henblik på at afgøre, hvilken stilling der bør tages til en klage.
In that regard, it should be pointed out that, when it rejects a complaint submitted to it under Article 3 of Regulation No 17, the Commission is required to set out the reasons for its decisions to reject it, and more particularly to state the reasons for its assessment of whether or not it was appropriate to examine the complaint any further.
Den er navnlig forpligtet til omhyggeligt at undersøge samtlige faktiske og retlige omstændigheder, som klageren bringer til dens kundskab.
It is clear from this final limb of the fourth plea in law that the IECC has misread the passage in paragraph 164 of the contested judgment to which it takes exception.
»for så vidt Kommissionen har begrundet dette, kunne den lovligt beslutte, at det ikke var hensigtsmæssigt at imødekomme en klage over former for praksis, som efterfølgende er bragt til ophør«.
the criticism of agreements contrary to Article 85 of the Treaty concluded by the public postal operators with a view to a concerted implementation of Article 23 of the UPU Agreement, are in the IECC's view contradicted by other paragraphs of the contested judgment and, more particularly, by paragraph 100, in which the Court of First Instance refers to the existence of such an agreement.
Ifølge appellanten fremgår det af den sidstnævnte præmis, at Retten antog, at Kommissionen havde foretaget en endelig vurdering af, om artikel 86 fandt anvendelse på nægtelser af at viderebefordre ABA-remail.
That complaint must be rejected, since paragraph 100 of the contested judgment refers not to an agreement within the meaning indicated by the IECC but to the CEPT Agreement on the fixing of terminal dues.
Retten foretog i den anfægtede doms præmis 149-164 en detaljeret gennemgang af, om de i den anfægtede doms artikel 147 opstillede betingelser var opfyldt for hver af de tre offentlige posttjenesters vedkommende, som klagen vedrørte, også for så vidt angår den eventuelle risiko for en genoptagelse af den pågældende praksis.
of First Instance, following a detailed examination of the reasons provided for the second contested decision, which rejects the complaint relating to the interception of ABC remail by certain public postal operators, reaches the conclusion that the Commission properly concluded that, for each of the public postal operators concerned, it was unnecessary to examine further that aspect of the complaint.
Dette argument kan ikke tages til følge.
Fifth plea in law
Hermed gav Retten en præcis besvarelse vedrørende de omstændigheder, hvorom appellanten havde udtrykt betænkeligheder i forbindelse med det pågældende argument.
By its fifth plea in law, the IECC criticises the Court of First Instance for having made an error of law in its interpretation of the task conferred on the Commission by Article 89(1) of the Treaty when it stated, at paragraph 146 of the contested judgment, that the Commission *was lawfully entitled to decide, on condition that it provided reasons for such a decision, that it was not appropriate to pursue a complaint denouncing practices which were subsequently discontinued'.
Appellantens sjette anbringende er, at den anfægtede dom på tre punkter lider af en begrundelsesmangel.
Second, the IECC argues that the Court of First Instance contradicted itself when it stated, in paragraph 145 of the contested judgment, that the Commission, in the second contested decision, had not undertaken a definitive examination of the lawfulness of the practices in question under Article 86 of the Treaty, while concluding in paragraph 105 of the contested judgment that 'the Commission erred in law in finding that interceptions of commercial ABA remail did not constitute an abuse within the meaning of Article 86 of the Treaty".
For det tredje gør appellanten gældende, at den anfægtede doms begrundelse er behæftet med en selvmodsigelse, hvilket klart ses, når man sammenholder de betragtninger, Retten har anlagt på den ene side i den anfægtede doms præmis 169, 170 og 171 ved vurderingen af det synspunkt, som Kommissionen anførte i den anden anfægtede beslutning, og hvorefter det forhold, at verdenspostkonventionens artikel 23 findes, ikke nødvendigvis er i strid med Fællesskabets konkurrenceregler, og at kun udnyttelsen af de handlemuligheder, som denne bestemmelse giver, under visse omstændigheder — nemlig i forholdet mellem medlemsstater — kan udgøre en overtrædelse af disse regler, og, på den anden side, dens betragtninger i præmis 99, 100 og 101.
The Court of First Instance made a detailed assessment, in paragraphs 149 to 164 of the contested judgment, of whether the conditions set out in paragraph 147 of the contested judgment were in fact satisfied for each of the three public postal operators called in question in the complaint, and also of the risk of further infringement.
For det første gør appellanten gældende, at Rettens konstateringer i den anfægtede doms præmis 69 og 121 — hvorefter hverken den første eller den anden anfægtede beslutning vedrørte den del af klagen, som angik påtalen af de aftaler i strid med traktatens artikel 85, som de offentlige posttjenester havde indgået med henblik på en samordnet anvendelse af verdenspostkonventionens artikel 23 — modsiges af andre præmisser i den anfægtede dom, navnlig præmis 100, hvori Retten omtaler en sådan aftale.
That argument cannot be upheld. Since the subject-matter of the two contested decisions and the grounds on which they are based are clearly distinct — the first concerns ABA remail while the second concerns ABC remail —, it cannot be accepted that the findings of the Court of First Instance in respect of one of the decisions necessarily apply to the other.
Dette argument må forkastes, da den anfægtede doms præmis 100 ikke omhandler en aftale som den af appellanten anførte, men vedrører CEPT-aftalen, der angår fastsættelsen af terminalafgifter.
By its sixth plea in law, the IECC alleges a failure to state reasons for the contested judgment in three respects.
For det andet gør appellanten gældende, at Retten har gjort sig skyldig i en selvmodsigelse, da den på den ene side udtalte i den anfægtede doms præmis 145, at Kornmissionen ikke i den anden anfægtede beslutning havde foretaget nogen endelig vurdering af spørgsmålet om, hvorvidt de foreliggende former for praksis var lovlige efter traktatens artikel 86, men på den anden side konkluderede i den anfægtede doms
Third, the IECC maintains that a comparison between, on the one hand, the reasoning followed in paragraphs 169 to 171 of the contested judgment, when the Court of First Instance assessed the position expressed by the Commission in the second contested decision and concluded that the mere fact that Article 23 of the UPU Convention existed was not necessarily contrary to Community competition rules and that only the use of the opportunities available under that provision might, in certain circumstances — that is to say, where trade
Appellantens sidste anbringende er, at Retten har gjort sig skyldig i en urigtig retsanvendelse ved anvendelsen af begrebet magtfordrejning, da den for det første afslog at foretage en helhedsvurdering af de relevante og samstemmende omstændigheder, appellanten fremførte til godtgørelse af, at der var begået magtfordrejning i det foreliggende tilfælde, og for det andet antog i den anfægtede doms præmis 193, at det var uden betydning ved afgørelsen af, om vedtagelsen af de anfægtede beslutninger var behæftet med magtfordrejning, at undersøge,
First, the findings of the Court of First Instance in paragraphs 69 and 121 of the contested judgment, that neither the first contested decision nor the second contested decision concerned the part of the complaint relating to
hvorledes Kommissionen havde behandlet andre klager eller andre retssager inden for samme område, dvs. vedrørende postvirksomhed.
between Member Sates was affected — constitute an infringement of those rules and, on the other hand, the statements which the Court of First Instance makes in paragraphs 99 to 101, clearly establishes a contradiction in the grounds of the contested judgment.
foretog en særskilt og detaljeret undersøgelse af hver enkelt af de omstændigheder, som appellanten fremførte under sagen.
IECC in order to establish the existence of misuse of powers in the present case and, second, by considering, in paragraph 193 of the contested judgment, that the manner in which the Commission had dealt with other complaints or legal proceedings in the same sphere of postal activities was irrelevant for the purpose of determining whether the adoption of the contested decisions was vitiated by a misuse of powers.
Retten har derfor ikke foretaget en urigtig retsanvendelse ved anvendelsen af dette begreb.
In that regard, it should be pointed out, first, that by undertaking a detailed examination of each individual factor which the IECC invoked the Court of First Instance did not err in law in applying that legal concept.
Det må herom for det første fastslås, at Retten
By its final plea in law, the IECC claims that the Court of First Instance erred in law in applying the legal concept of misuse of powers, first by refusing to undertake a global appraisal of all the relevant and consistent factors raised by the
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Oomstolens plenuml den 11. januar 2001.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Full Court on 11 January 2001.
Se sag C-449/98 P.
See Case C-449/98 Ρ
Tribunal d'instance er, i modsætning til hvad Hewlett Packard har gjort gældende, af den opfattelse, at forordning nr. 2184/97 finder anvendelse på HP Office Jet-produkterne, idet de pågældende apparater efter forordningens ordlyd faktisk skal tariferes i underposition 8517 21 00. Tribunal d'instance er dog i tvivl om gyldigheden af den pågældende forordning.
By judgment of 30 March 1999, the Tribunal d'Instance (District Court) du VIIe arrondissement de Paris referred to the Court for a preliminary ruling a question on the interpretation of point 3 of the Annex to Commission Regulation (EC) No 2184/97 of 3 November 1997 concerning the classification of certain goods in the combined nomenclature.
På denne baggrund har Tribunal d'instance besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
It is clear from the court file that, at the time, printers and facsimile machines were subject to import duty at rates of 1.5% and 3.8% respectively.
Det fremgår af forelæggelsesdommen, at de italienske toldmyndigheder i 1995 afgav en bindende tariferingsoplysning, som tariferede disse apparater i den dagældende underposition 8471 92 20 00. I 1996 afgav Det Forenede Kongeriges toldmyndigheder en bindende tariferingsoplysning, som tariferede dem i underposition 8471 60 40, som havde erstattet den førnævnte underposition.
That question was raised in proceedings between Hewlett Packard BV, and the Directeur Général des Douanes et Droits Indirects (DirectorGeneral of Customs and Indirect Taxes) on the subject of the classification of multifunction machines combining the functions of printer, copier, facsimile machine and scanner.
— — — et modem en skanner en trykkeanordning (printer)
The question referred for a preliminary ruling
På grund af en mulig lighed med det i punkt 3 i bilaget til forordning nr. 2184/97 omhandlede udstyr, har Hewlett Packard anmodet de franske toldmyndigheder om en ny tariferingsoplysning vedrørende de nye apparater HP Office Jet, serie 300, 500 og 600, som i mellemtiden er blevet sendt på markedet.
Hewlett Packard, a member of the group of the same name, is responsible within the group for importing into Europe multifunction machines under the name 'HP Office Jet', which, using digital technology, combine the functions of printer, photocopier, facsimile machine and computer scanner.
Ifølge Hewlett Packard bør disse apparater ligeledes tariferes i kategorien »printere«.
The Tribunal d'Instance took the view that, contrary to Hewlett Packard's claim, Regulation No 2184/97 did apply to the HP Office Jet machines, so that, under that regulation, those machines should in fact be classified under subheading 8517 21 00.
Den af de franske toldmyndigheder afgivne tariferingsoplysning — gældende fra den 2. april 1998 — har tariferet dem i kategorien »telefaxapparater« i underposition 8517 21 00, bla. på grund af forordning nr. 2184/97.
Accordingly, it decided to stay proceedings and refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Fortolkningen af punkt 3 i bilaget til forordning nr. 2184/97
In point 3 of Regulation No 2184/97 was the Commission therefore entitled to decide that all multifunction facsimile machines essentially consisting of:
Indledningsvis bemærkes, at den forelæggende ret på baggrund af dens fortolkning af punkt 3 i bilaget til forordning nr. 2184/97 er i tvivl om gyldigheden af forordningen.
Because of a possible similarity with the equipment described in point 3 of the Annex to Regulation No 2184/97, Hewlett Packard sought a new tariff information from the French customs authorities in respect of the new HP Office Jet 300, 500 and 600 series machines placed on the market in the intervening period.
Den fortolker bestemmelsen således, at alle telefaxapparater med flere funktioner, der i det væsentlige består af et modem, en skanner og en trykkeanordning (printer), og som arbejder selvstændigt eller i
According to Hewlett Packard, those machines should also be classified in the category "printers'.
forbindelse med en computer, skal tariferes i underposition 8517 21 00.
which is defined by the referring court in its judgment.
Volder et bestemt produkts tarifering i KN vanskeligheder, eller kan den diskuteres, udsteder Kommissionen efter udtalelse fra Toldkodeksudvalget en tariferingsforordning som forordning nr. 2184/97.
The invalidity of Regulation No 2184/97 and operating either in an autonomous form or in conjunction with a computer fall under tariff heading 8517 21 00 (facsimile machines), thus excluding the possibility of determining the dominant function of each machine on a case-by-case basis and laying down the principle that the printing device is of secondary importance, whatever the machine, provided that it falls within the category described?'
Med henblik på at afgrænse anvendelsesområdet for en tariferingsforordning i forbindelse med fortolkningen heraf, er det blandt andet nødvendigt at tage hensyn til dens begrundelse.
In the light of the interpretation of Regulation No 2184/97 at paragraph 22 of this judgment, it must be held that, since that regulation classifies under subheading 8517 21 00 multifunction machines whose principal function is in fact that of a facsimile machine and does not seek to lay down the principle that all machines combining the functions of printer, copier, facsimile machine and scanner must be classified as facsimile machines, it is perfectly valid.
I det foreliggende tilfælde fastslås det i begrundelsen til punkt 3 i bilaget til forordning nr. 2184/97, som er indeholdt i bilagets kolonne 3, efter henvisning til de relevante bestemmelser i KN, at »telefaxfunktionen er apparatets væsentligste funktion«.
As a preliminary point, it must be observed that the referring court raised the question of the validity of Regulation No 2184/97 because of its reading of point 3 of the Annex to that regulation.
I lyset af den fortolkning, som er foretaget af forordning nr. 2184/97 i præmis 22 i denne dom, må det fastslås, at den nævnte forordning, eftersom den tariferer apparater med flere funktioner, hvis væsentligste funktion reelt er telefaxfunktionen, i underposition 8517 21 00 og ikke tilsigter at opstille et princip om, at alle de apparater, som kombinerer en printer med en fotokopimaskine, et telefaxapparat og en skanner, skal tariferes som telefaxapparater, er fuldt ud gyldig.
It understands that provision as requiring it to classify under subheading 8517 21 00 all multifunction facsimile machines essentially consisting of a modem, a scanner and a printing device and operating either in an autonomous form or in conjunction with a computer.
Det følger heraf, at den omhandlede forordning kun finder anvendelse i det tilfælde, hvor telefaxfunktionen reelt er den væsentligste funktion hos det apparat, der skal tariferes.
A classification regulation, such as Regulation No 2184/97, is adopted by the Commission on the advice of the Customs Code Committee when the classification in the CN of a particular product is such as to give rise to difficulty or to be a matter for dispute.
Det hedder i domskonklusionen:
In the interpretation of a classification regulation, in order to determine its scope, account must be taken inter alia of the reasons given.
»Gennemgangen af det præjudicielle spørgsmål har intet frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af punkt 3 i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2184/97 af 3. november 1997 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur.*
The reason stated in point 3 of the Annex to Regulation No 2184/97, in the third column of that Annex, following a citation of the relevant provisions of the CN, is that '[t]he telecommunication (facsimile) function is the principal function of this item of equipment'.
Generaladvokat J. Mischo fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Anden Afdeling") den 18. januar 2001.
It follows that the regulation in question only applies if the telecommunication (facsimile) function is in fart the principal function of the machine to be classified.
Han foreslog Domstolen at give Tribunal d'instance de Paris 7 det svar, at gennemgangen af det forelagte spørgsmål intet har frembragt, der kan rejse tvivl om gyldigheden af punkt 3 i bilaget til Kommissionens forordning (EF) nr. 2184/97 af 3. november 1997 om tarifering af visse varer i den kombinerede nomenklatur.
The question whether this is so in the case of the machines at issue in the main proceedings and whether, as a result, those machines must be classified under tariff subheading 8517 21 00 falls outside the remit of this procedure, the scope of
»Sjette momsdirektiv — artikel 5, stk 6, og artikel 11, afsnit A, stk 1, litra b) - udtagelse af et virksomhedsgode til private formål — afgiftspligt, såfremt godet eller dets bestanddele har givet ret til fradrag af indgående moms - begrebet bestanddele af det udtagne gode« (Femte Afdeling)
'Consideration of the question referral has disclosed nothing that would affect the validity of point 3 of the Annex to Commission Regulation (EC) No 2184/97 of 3 November 1997 concerning the classification of certain goods in the combined nomenclature.'
Den 31. december 1992 indstillede Fischer sin virksomhed og lod de usolgte køretøjer, herunder Bentley'en, indgå i sin formue.
Advocate General J. Mischo delivered his Opinion at the sitting of the Second Chamber on 18 January 2001.
Ved kendelser af 15. juli 1999 har Bundesfinanzhof forelagt en række præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977.
He proposed that the Court should reply to the Tribunal d'Instance, Paris 7, that examination of the question it had referred has disclosed no ground for questioning the validity of point 3 of the Annex to Commission Regulation (EC) No 2184/97 of 3 November 1997 concerning the classification of certain goods in the combined nomenclature.
Disse spørgsmål er blevet rejst under to sager, hvori Finanzamt Burgdorf — sag C322/99 — har indstævnet Fischer, og Finanzamt Düsseldorf-Mettmann — sag C-323/99 — har indstævnet Brandenstein vedrørende opkrævning af merværdiafgift af disse afgiftspligtiges udtagelse til privat brug af køretøjer, de havde købt af private uden ret til fradrag af moms, men på hvilke de havde ladet foretage forskellige tjenesteydelser samt fået leveret goder til, som gav ret til fradrag af moms.
Preliminary ruling (Sixth VAT Directive —Articles 5(6) and llA(l)(b) —Allocation of business goods for private purposes — Taxation if the goods or the component parts thereof gave rise to entitlement to deduct input VAT — Meaning of component parts of the goods allocated) (Fifth Chamber) private use of motor vehicles which they had purchased from private individuals without VAT being deductible but where VAT on supplies of various services and goods for those vehicles had been deductible.
Tvisterne i hovedsagen
The main proceedings
Sag C322/99
Case C-322/99
Finanzamt Burgdorf indgav revisionsanke til prøvelse af afgørelsen fra Finanzgericht ved Bundesfinanzhof. Myndigheden nedlagdepåstand om ophævelse af den påankede dom og om frifindelse for Fischer's påstande og gjorde gældende, at § 1, stk. 1, nr. 2, litra a), i Umsatzsteuergesetz 1991 (lov om omsætningsafgift, herefter »UStG«), om afgift af udtagelse til eget forbrug var tilsidesat.
Those questions were raised in proceedings between, in Case C­322/99, the Finanzamt Burgdorf and Mr Fischer and, in Case C­323/99, the Finanzamt Düsseldorf­Mettmann and Mr Brandenstein concerning liability for value added tax on the allocation by taxable persons for their
I 1989 købte Fischer, som drev handel med brugte biler, et køretøj af mærket Bentley af en privatperson.
In 1989, Mr Fischer, who traded as a second­hand car dealer, bought a Bentley motor car from a private individual.
Sag C-323/99
He was therefore
de købstidspunktet udelukkende anvendte pågældende køretøj i sin virksomhed.
servicing, minor repairs, replacement tyres, the fitting of a catalytic converter in 1987 and of a new windscreen in 1991.
fastslog, at beskatningen af den private brug af et virksomhedsgode ifølge en anden bestemmelse i sjette direktiv, nemlig artikel 6, stk. 2, første punktum, litra a), forudsætter, at det er godet selv, og ikke omkostningerne ved dets drift og vedligeholdelse, der skal have givet fradrag for moms.
unable to deduct VAT from the purchase price, which was DEM 28 000. The vehicle was acquired for the purposes of Mr Fischer's taxable activities, namely to be re-sold in the course of his business.
11991 udtog han køretøjet for at anvende det til privat formål.
In 1990, Mr Fischer restored the Bentley, having extensive bodywork repairs and respraying done.
Hver gang havde han fratrukket indgående moms.
In the same year Mr Fischer deducted the VAT on that invoice as input VAT.
Finanzamt Düsseldorf-Mettmann, som ikke anerkendte Brandenstein's momsangivelse, fandt i meddelelsen om momstilsvaret for året 1991, at udtagelsen af køretøjet til privat brug var afgiftspligtigt forbrug af egne goder i henhold til § 1, stk. 1, nr. 2, litra a), i UStG.
On 31 December 1992, Mr Fischer ceased trading and took the unsold vehicles, including the Bentley, into his private assets.
Bundesfinanzhof henviser til, at den på grundlag af Kühne-dommen i en dom af 30. marts 1995 antog, at en afgiftspligtigs udtagelse til privat brug af et gode erhvervet uden mulighed for fradrag af moms ikke skulle beskattes på grund af de omkostninger, der var afholdt til drift og vedligeholdelse, og som stiftede ret til fradrag for indgående moms, fordi disse omkostninger som hovedregel ikke førte til erhvervelse eller skabelse af en bestanddel.
The Finanzamt Dusseldorf-Mettmann rejected Mr Brandenstein's turnover tax return and in the 1991 tax demand took the view that the allocation of the vehicle to his private assets constituted a taxable own consumption under Paragraph l(l)(2)(a) of the Turnover Tax Law.
De tyske afgiftsmyndigheder har imidlertid ikke tilsluttet sig principperne i henhold til denne dom af 30. marts 1995, således at fortolkningen af sjette direktivs artikel 5, stk. 6, første punktum, fortsat er uafklaret.
Relying on a taxable basis of DEM 7 500, the amount which Mr Brandenstein had declared as the value of the allocation for the purposes of profits tax, the Finanzamt Düsseldorf-Mettmann assessed the amount of VAT payable as DEM 1 050.