natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Den myndighed, som var kompetent til at udbetale eksportrestitutionerne, har udtrykt tvivl om, hvorvidt det anvendte transportmiddel er i overensstemmelse med direktivet, hvorved den har baseret sig på, a) at en veterinærekspert fra Kommissionen den 18. og 19. februar 1997 foretog en inspektion i havnen i Koper af det skib, hvorpå transporten i det foreliggende tilfælde blev udført i marts 1999, og fastslog, at skibet i forskellige henseender ikke opfyldte
— The authority called on to pay export refunds expressed doubts as to the compliance with the directive of the means of transport used, relying (a) on the fact that on 18 and 19 February 1997 a Commission veterinary expert inspected at the port of Koper the vessel used in March 1999 for the transport operation at issue in this case, establishing that, in various respects, the vessel did not meet the requirements of Directive 91/628 and (b) only following an inspection of the same vessel made by French veterinarians in November 1999 was it no longer listed as unsuitable for the carriage of animals;
FORSLAG TIL AFLGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-96/06 for, at der ikke »ved transport af dyr« er anvendt »transportmidler, der gør det muligt at overholde […] kravene i bilaget«), »hvad enten de er begået af fysiske eller af juridiske personer« 7.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-96/06 means of transport that will ensure compliance with … the requirements laid down in the annex’) ‘by natural or legal persons’.
Selv om det med rimelighed og hurtigt kan fastslås, at den skriftlige erklæring af 16. oktober 1997 fra skibets kaptajn vedrørende de udførte arbejder hidrørte fra en person med tilknytning til sagsøgeren i hovedsagen, gjaldt dette hverken for den kontrasignering af erklæringen, som blev foretaget af chefen for veterinærkontrollen ved grænsen i Koper, eller for udtalelsen af 22. december 1998 fra havarikommissæren Kähler & Prinz. Det må antages, at den tyske administrative myndigheds fremgangsmåde også skyldes, at den ud fra en rimelig afvejning af bevisbyrden alene var forpligtet til at godtgøre »omstændigheder, der som helhed gør det overvejende sandsynligt, at direktivet om beskyttelse af dyr under transport ikke er blevet overholdt«. Den omstændighed, at inspektionerne den 18. og 19. februar blev tillagt vægt og ikke de førnævnte oplysninger, udgør imidlertid ikke en rimelig vurdering af omstændighederne som helhed. 35.
7 the vessel concerning the work carried out emanated from a person within the sphere of influence of the applicant in the main proceedings, it could not take the same approach regarding countersignature of that statement by the chief frontier veterinarian at Koper and the expert’s report by the Kähler & Prinz average adjuster dated 22 September 1998. And it must be concluded that it did follow that course if it is borne in mind that, according to a balanced assessment of how the burden of proof should be shared, the German administrative authority was only under a duty to prove circumstances which, viewed as a whole, ‘indicate a material probability that the directive on the protection of animals during transport has not been complied with’. It must indeed be concluded that the fact of attaching importance to the inspection of 18 and 19 February 1997 and not to the other elements referred to above does not reflect a proper overall assessment of the circumstances. 35.
Det må i den forbindelse bemærkes, at fællesskabslovgiver med denne bestemmelse har anvendt et bestemt princip, som er hævdvundet i de europæiske stater, og som utvivlsomt udgør en integreret del af Fællesskabets retsorden, nemlig det af Domstolen flere gange fastslåede princip om, at sanktioner, som påvirker fysiske og juridiske personers rettigheder eller friheder, kun kan pålægges i henhold til en klar og utvetydig hjemmel 8, og såfremt de står i rimeligt forhold til de overtrædelser, for hvilke de pålægges 9.
It is evident that, by means of that provision, the Community legislature applied a very clear principle derived from the tradition of the European States and forming an integral part of the Community legal system, namely the principle upheld on more than one occasion by the Court whereby sanctions which have an impact on the rights or freedoms of legal and natural persons may be imposed only if they rest on a clear and unambiguous legal basis 8 and if they are seen to be proportionate to the infringements for which they are imposed. 9
Som det fremgår af ovenstående punkt 34, har Rådet angivet, at medlemsstaterne skal overholde dette princip ved gennemførelsen af direktivet, som nævnte artikel 18 indgår i.
The Council, as indicated in point 34 above, has made it clear that, when implementing the directive of which the abovementioned Article 18 forms part, that principle must be respected by the Member States.
7 — Artikel 18, stk. 1, og artikel 5, A, nr. 1, litra c).
7 — Article 18(1) and (5), part A(1)(c).
8 — Jf. f.eks. dom af 18.11.1987, sag 137/85, Maizena, Sml. s. 4587, præmis 15, og af 12.12.1990, sag C-172/89, Vandermoortele mod Kommissionen, Sml. I, s. 4677, præmis 9.
8 — See, for example, Case 137/85 Maizena [1987] ECR 4587, paragraph 15, and Case C-172/89 Vandermoortele v Commission [1990] ECR I-4677, paragraph 9.
Det svar på det første og andet spørgsmål, som den nationale ret har foreslået i forelæggelseskendelsen, bekræftes også af bestemmelsen i artikel 18, stk. 1, i Rådets direktiv 91/628/EØF. Ifølge denne bestemmelse skal medlemsstaterne, som tidligere angivet, »[vedtage] passende sanktioner for overtrædelser af dette direktiv« (herunder sanktioner
Further and equally valid confirmation of the solution to the first and second questions advocated in the order for reference can be found in Article 18(1) of Council Directive 91/628, according to which, ‘Member States shall take the appropriate specific measures to penalise any infringement of this directive’ (including those deriving from failure to use ‘for the transport of animals …
idet den udtrykkeligt angav, at man ved bedømmelsen af lovligheden af en foranstaltning, som en medlemsstat har truffet til gennemførelse af direktiv 91/628, som er omhandlet her i sagen, også kan anvende princippet under hensyntagen til et andet direktiv, nemlig direktiv 95/29, selv om dette finder anvendelse fra en dato, der ligger efter de faktiske omstændigheder, som sagen vedrørte.
In the Wilfried Monsees case, 10the Court emphatically reiterated that principle, expressly stating that, in assessing the legitimacy of a measure brought into being by a Member State to implement Directive 91/628, that principle can also be applied in the light of Directive 95/29, even if the latter is applicable as from a time postdating the facts involved in the case in question.
Domstolen antog åbenbart, at dette andet direktiv afspejlede en vurdering af generel karakter, som fællesskabslovgiver havde udtrykt direkte, og fastslog i præmis 30, at »der kunne tænkes foranstaltninger, som var egnede til at opnå formålet, nemlig beskyttelse af dyrs sundhed, og som var mindre indgribende for de frie varebevægelser« end foranstaltningerne i henhold til direktiv 91/628, »hvilket bestemmelserne i direktiv 95/29 viser«.
Clearly considering that the secondmentioned directive involves an assessment and a judgment of a general nature directly expressed by the Community legislature, in paragraph 30 it stated that ‘measures appropriate to the objective of protecting the health of animals and less restrictive of the free movement of goods’ than those contemplated by Directive 91/628 ‘were conceivable, as the provisions contained in Directive 95/29 demonstrate’.
b) Det er muligt at anvende et bedømmelsesparameter, som fællesskabslovgiver har lagt til grund i et direktiv, ved vurderingen af proportionaliteten af de foranstaltninger, som en medlemsstat har truffet til gennemførelse af et foregående direktiv, og der er så meget mere grund til at anvende et sådant parameter, når det er kommet til udtryk i et direktiv fra Rådet hvad angår virkningerne af fortolkningen af en forordning fra Kommissionen, som er udstedt til gennemførelsen af dette direktiv.
(b) second, it being possible to use a parameter defined by the Community legislature in a directive in the context of an assessment of the proportionality of measures adopted by a Member State to implement an earlier directive, that parameter can, with greater reason, be used when expressed in a Council directive for the purpose of interpreting a Commission regulation which purports to implement it.
Den opfattelse og det princip, som er fulgt af Domstolen, måtte Kommissionen derfor så meget mere følge ved vedtagelsen af forordning nr. 615/98, således som jeg gjorde gældende i mit forslag til afgørelse af 13. september 2007 i sagerne C-37/06 og C-58/06. Grundene hertil er følgende:
The approach followed and the principle applied by the Court, as I observed in the Opinion I delivered on 13 September 2007 in Joined Cases C-37/06 and C-58/06, could not, with greater reason, fail to be followed by the Commission when adopting Regulation No 615/98, since:
Den anmodning om klargørelse, som Finanzgericht har forelagt Domstolen, indebærer derfor, at det må efterprøves, om henvisningen i forordning nr. 615/98 til direktiv 91/628 er forenelig med proportionalitetsprincippet, i hvilken forbindelse der må søges en rimelig balance mellem sikringen af de politiske mål for Fællesskabet, som tilsigtes med forordningen, og retsbeskyttelsen af dem, som den er rettet til.
It follows that the Finanzgericht’s request for clarification from the Court involves examination of the compatibility with the principle of proportionality of the reference made by Regulation No 615/98 to Directive 91/628, and when such an examination is carried out the only possible course is to seek an appropriate balance between ensuring that the Community policies with which the regulation is concerned are pursued and ensuring legal protection for the persons to whom it is addressed.
a) Den vurdering, som fællesskabslovgiver har lagt til grund i artikel 18 i Rådets direktiv 91/628, har givet anledning til et kriterium — kriteriet om, at de specifikke sanktioner, som vedtages på
(a) first, the assessment and judgment which the Community legislature expressed by means of Article 18 of Directive 91/628 gave rise to a criterion — the criterion whereby the available sanctions must
I den forbindelse er det nødvendigt at være opmærksom på, at direktivet
In that connection, it must be borne in mind that the directive provides that the
FORSLAG TIL AFLGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-96/06 bestemmer, at ansvaret for beskyttelsen af dyrs sundhed ikke blot påhviler eksportøren eller dennes repræsentant, men også medlemsstaterne. Som nævnt ovenfor er medlemsstaterne ifølge direktivets artikel 8 forpligtet til at drage omsorg for, »at de kompetente myndigheder kontrollerer, at kravene i dette direktiv er opfyldt ved ikkediskriminerende kontrol af at have fastslået, at denne tilsidesættelse er begået, hvis ikke den godtager det i artikel 5, stk. 2, i forordning nr. 615/98 omhandlede dokument som bevis, og hvis den udøver den beføjelse, som den er tillagt ved artikel 5, stk. 3.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-96/06 responsibility for the protection of animal health attaches not solely to the exporter or his representative but also to the Member States; as we have seen, pursuant to Article 8 of the directive, they are obliged to make certain that ‘the requirements of this directive have been complied with, by carrying out nondiscriminatory inspections of if it refused to accept as proof the document referred to in Article 5(2) of Regulation No 615/98 and exercised the power vested in it by Article 5(3).
Denne fortolkning er så meget mere umådeholden, som den pågældende beføjelse — ifølge den opfattelse, Hauptzollamt har gjort gældende alene på grundlag af bestemmelsens ordlyd — vil kunne udøves på foranledning af en tvivl eller en formodning, som er udledt af et enkelt element, der er vurderet isoleret fra de øvrige elementer, som ud fra en overfladisk og fejlagtig betragtning anses for ikke at være relevant.
That would be even more disproportionate since, again according to the thesis put forward by the Hauptzollamt on the basis of a merely formal reading of the provision, that power can be exercised on the basis of a doubt or a supposition deriving from a single element examined separately from other elements peremptorily and incorrectly treated as irrelevant.
[…] c) transportmidler […] på […] afgangssteder«.
(c) means of transport … at places of departure …’.
Betragtningerne i de foregående punkter, og navnlig i punkt 40 og 41, bekræftes af Rådets forordning nr. 1/2005, som er vedtaget på grundlag af en henstilling fra Kommissionen om at ændre den fællesskabslovgivning, som har grundlag i direktiv 91/628/EØF, som ændret ved Rådets direktiv 95/29/EF, for at tage hensyn til de erfaringer, som medlemsstaterne har indhøstet vedrørende anvendelsen af denne lovgivning.
Everything said in the foregoing points, in particular points 40 and 41, can only be confirmed by Council Regulation No 1/2005, adopted on the basis of a Commission recommendation that an amendment should be made to the Community legislation deriving from Directive 91/628, as amended by Directive 95/29, likewise adopted by the Council, in order to take account of the experience acquired by the Member States in applying that legislation.
Af denne forordning fremgår følgende:
That regulation, in fact:
En sådan fortolkning er for vidtgående, da den indebærer et radikalt indgreb i eksportørens ret, uden at den tager hensyn til, at den tilsidesætter den pligt til at kontrollere transportmidlerne for de pågældende dyr, som ved artikel 8 i direktiv 91/628 er pålagt den medlemsstat, hvorfra de pågældende transportmidler forlader Fællesskabets toldområde.
Such an interpretation would clearly be disproportionate in that it would have a radical impact on the exporter’s right without taking account of the breach of the obligation to check the means used for transporting the animals which Article 8 of Directive 91/628 imposes on the Member State from which that means of transport leaves the customs territory, a breach which the authority called on to pay the refund would deem to have taken place
Den myndighed, som er kompetent til at udbetale eksportrestitutioner, må antages a) Det fremhæves i betragtning 16, at det ikke kun er transportvirksomheder, som er involveret i transport af dyr, men også andre aktører, hvorfor »en række krav vedrørende dyrevelfærd [bør] udvides til at omfatte alle aktører, der beskæftiger sig med transport af dyr«.
(a) in recital 16, emphasises that the carriage of animals involves categories of operator other than transporters, with the result that ‘some obligations regarding the welfare of animals should be extended to any operator involved in the transport of animals’; and
VIAMEX AGRAR HANDEL b) Det angives i betragtning 22, at »medlemsstaterne bør indføre regler om sanktioner for overtrædelse« af forordningens bestemmelser og sikre, at de står »i et rimeligt forhold til overtrædelsen«.
(b) in recital 22, it states that ‘Member States should lay down rules on penalties applicable to infringements’ of its provisions and ensure that they are ‘proportionate’.
tilsidesættelsen af direktivets betingelser.
the directive in question.
Det bestemmes således i den pågældende artikel, at de kompetente myndigheder ikke skal udbetale eksportrestitutioner for dyr, der er døde under transporten, eller for dyr, for hvis vedkommende de skønner, at direktivet ikke er blevet overholdt, idet artiklen ikke indeholder nogen bestemmelse om, at dyrene skal have lidt en konkret skade som følge af, at fællesskabsbestemmelserne vedrørende beskyttelsen af dyres velfærd er tilsidesat.
In fact, whilst the abovementioned article provides that the competent authorities are not to pay the export refunds either for animals that have died during transport or those for which they conclude that the directive was not complied with, there is no provision for any specific ascertainment of any harm suffered by the animals as a result of breach of the Community provisions concerning animal welfare.
B — Tredje spørgsmål
B — The third question
Det er i sagens natur åbenbart, at det er meget vanskeligt at påvise indikationer for de lidelser, de pågældende dyr måtte have lidt under transporten, og dermed angive omstændigheder, som godtgør, at de har lidt skade eller i det mindste, at deres velfærd har været bragt i fare.
It is clear that it is extremely difficult to detect signs of injury suffered during the transport of the animals concerned and therefore to identify elements which demonstrate the harm suffered by them, or at least the fact of their welfare being jeopardised.
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst af Domstolen, om der i medfør af artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 615/98 kan gives afslag på udbetaling af eksportrestitutioner, når bestemmelserne i direktiv 91/628 er tilsidesat, selv om der ikke foreligger nogen indikationer for, at dyrenes velfærd under transporten konkret er tilsidesat i strid med direktivet.
By its third question, the referring court essentially asks the Court of Justice whether, on the basis of Article 5(3) of Regulation No 615/98, the payment of export refunds may be withheld where there is a breach of Directive 91/628, even if there is nothing to indicate that the welfare of the animals carried has been specifically compromised as a result of failure to comply with that directive.
Det fremgår klart af ordlyden af artikel 5, stk. 3, i forordning nr. 615/98, at Kommissionen har villet gøre udbetalingen af transportrestitutioner betinget af, at bestemmelserne i direktiv 91/628 er overholdt, uden hensyn til, om det er fastslået, at de transporterede dyr konkret har lidt nogen skade for
It is clear from a reading of Article 5(3) of Regulation No 615/98 that the Commission intended to make payment of the export refunds conditional solely upon compliance with Directive 91/628, regardless of any ascertainment of specific injury suffered by the animals carried through failure to comply with the conditions laid down by
De betragtninger, som er angivet i punkt 44 og 45, udelukker dog ikke, at betingelserne for at afslå udbetalingen af eksportrestitutioner skal fastslås i overensstemmelse med det, som er angivet ovenfor i punkt 18-42, hvori jeg har behandlet det første og andet spørgsmål under ét, og at det sanktionssystem, som er fastsat i forordning nr. 615/98, under alle omstændigheder kun kan anvendes, såfremt det er i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet.
However, nothing stated in points 44 and 45 detracts from the fact that the conditions for withholding the refund must be established on the basis of the answer given above for the first and second questions jointly — in points 18 to 42 — and that, in any event, the system of penalties provided for by Regulation No 615/98 may be applied only where to do so is considered consonant with the principle of proportionality.
På grundlag af de ovenstående betragtninger skal jeg foreslå Domstolen under ét at besvare de spørgsmål, som er forelagt af Finanzgericht Hamburg, på følgende måde:
In the light of the foregoing considerations, I propose that the Court of Justice give the following ruling in response to the questions submitted by the Finanzgericht Hamburg:
»Artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport kan ikke forstås som en bestemmelse, der kræver, at den, som ansøger om eksportrestitutioner for kvæg, fremlægger yderligere en række beviser for at få restitutionerne udbetalt.
‘I t cannot be considered that Article 5(3) of Commission Regulation (EC) No 615/98 of 18 March 1998 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport relates to a second part of the evidence which an applicant for an export refund in respect of bovine animals must provide in order to obtain payment.
Rådets direktiv 91/628/EØF om beskyttelse af dyr under transport pålægger ikke blot eksportøren, men også medlemsstaterne og disses myndigheder forpligtelser med henblik på overholdelse af direktivet.
Council Directive 91/628/EEC of 19 November 1991 on the protection of animals during transport imposes obligations to ensure compliance not only on the exporter but also on the Member States and their authorities.
Når der er indgivet en ansøgning om udbetaling af eksportrestitutioner, ledsaget af det bevis, som er foreskrevet i nævnte forordnings artikel 5, stk. 2, kan det ikke være i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet at anlægge den fortolkning af artikel 5, stk. 3, at den myndighed, som er kompetent til at udbetale eksportrestitutionerne, kan afslå udbetalingen heraf alene under henvisning til en tvivl eller en formodning om, at direktivet ikke har været overholdt under transporten, uanset i øvrigt, at den kompetente myndighed ikke har bevisbyrden for, at dyrene har lidt en konkret skade under den pågældende transport.«
Where an application for payment is made, accompanied by the evidence provided for in Article 5(2) of the abovementioned regulation, the principle of proportionality is not observed where Article 5(3) is interpreted in such a manner as to authorise the authority responsible for the payment of such refund to withhold it on the basis of a doubt or a presumption of failure to comply with the directive during transport, and that is so regardless of the fact that that authority is not under a duty to demonstrate the specific harm suffered by the animals during the transport operation in question.’
I sag C-96/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Finanzgericht Hamburg (Tyskland) ved afgørelse af 23. januar 2006, indgået til Domstolen den 17. februar 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Finanzgericht Hamburg (Germany), made by decision of 23 January 2006, received at the Court on 17 February 2006, in the proceedings
— Hauptzollamt Hamburg-Jonas ved G. Seber, som befuldmægtiget
— the Hauptzollamt Hamburg-Jonas, by G. Seber, acting as Agent,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved F. Erlbacher, som befuldmægtiget, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 15. november 2007, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by F. Erlbacher, acting as Agent, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 15 November 2007, gives the following
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 5, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 615/98 af 18. marts 1998 om særlige gennemførelsesbestemmelser for ordningen med eksportrestitutioner for så vidt angår kvægs velfærd under transport (EFT L 82, s. 19).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 5(3) of Commission Regulation (EC) No 615/98 of 18 March 1998 laying down specific detailed rules of application for the export refund arrangements as regards the welfare of live bovine animals during transport (OJ 1998 L 82, p. 19).
Anmodningen er fremsat under en sag mellem Viamex Agrar Handels GmbH (herefter »Viamex«) og Hauptzollamt Hamburg-Jonas (herefter »Hauptzollamt«) angående restitutioner for eksport af levende kvæg til Libanon.
The reference was made in a dispute between Viamex Agrar Handels GmbH (‘Viamex’) and the Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Principal Customs Office, Hamburg-Jonas) (‘the Hauptzollamt’) concerning refunds in respect of the export of live bovine animals to Lebanon.
Gennemførelsesbestemmelserne til forordning nr. 805/68, som ændret ved forordning 2634/97, er indeholdt i forordning nr. 615/98.
Detailed rules for the application of Regulation No 805/68, as amended by Regulation No 2634/97, were laid down by Regulation No 615/98.