natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den nederlandske regering har anført, at den tilsendte Kommissionen det samlede udkast til loven, herunder bemærkningerne til loven. Denne skrivelse, som gengav lovteksten, behandlede mange emner.
The Netherlands Government states that it sent the Commission the full text of that draft law together with the Explanatory Memorandum in respect of it.
For så vidt angår protokolaftalen, som udløb den 31. december 2000, anførte den nederlandske regering, at lovhjemmelen eventuelt ville blive trukket tilbage, dvs. at artikel 97 i EW 1998 ville blive ophævet.
As regards the protocol agreement which expired on 31 December 2000, the Netherlands Government stated that its legal basis might be withdrawn, that is to say that Article 97 of the EW 1998 might be repealed.
Da Kommissionen havde udtrykt tvivl om, hvorvidt artikel 68 i udkastet til OEPS-loven var forenelig med traktaten, besluttede den nederlandske regering at undlade at lade disse bestemmelser træde i kraft og at finansiere bestemte ikkemarkedskonforme omkostninger ved hjælp af almindelige midler.
As the Commission had expressed doubts concerning the compatibility of Articles 6 to 8 of the draft OEPS with the Treaty, the Netherlands Government decided not to bring those articles into force and to provide for some non-market-compatible costs to be financed out of general resources.
Den nederlandske regering havde udtrykkeligt i skrivelsen af 30. august 2000 underrettet Kommissionen om, at der ville blive indført et pristillæg ved artikel 9 i udkastet til OEPS-loven.
That Government had, in the letter of 30 August 2000 expressly informed the Commission of the fact that a price surcharge would be introduced by Article 9 of the draft OEPS.
Denne skrivelse er affattet således:
That communication was worded in the following terms:
»Som led i indførelsen i 2000 af en ny takstmæssig struktur i henhold til [EW] 1998, ifølge hvilken taksterne vil blive opdelt i henholdsvis distributions- og transmissionstakster, indeholder lovudkastet en bestemmelse, i henhold til hvilken systemoperatørerne og distributionsvirksomhederne midlertidigt kan forhøje deres takster.
‘In connection with the introduction, in 2000, of a new price structure under the [EW] 98, a structure under which prices will be divided into a price for distribution and a price for transmission, the draft law incorporates a provision under which the net operators and the generating undertakings may temporarily raise their prices.
Således sikres det, at de tidligere distributionsvirksomheder, som er parter i protokolaftalen, også i år 2000 kan opfylde deres forpligtelser i henhold til denne protokol. Denne
The purpose of this is to ensure that the former distribution undertakings which are parties to the protocol agreement can, even in respect of 2000, continue to meet their
foranstaltning er en logisk konsekvens af bestemmelsen i [EW 1998], som udgjorde retsgrundlaget for protokolaftalen.
That measure is a logical consequence of the provision of the [EW 1998] which gave the protocol agreement a legal basis.
For mere uddybende oplysninger på dette område henvises der til artikel 9 i [OEPS-]lovforslaget og til de relevante bemærkninger til denne lov.«
For further details on that point, please see Article 9 of the draft [OEPS] and the passages in the Explanatory Memorandum which relate to that point.’
Ifølge Kommissionen opfordrede den nederlandske regering i sin skrivelse af 30. august 2000 ikke Kommissionen til at undersøge artikel 9 i udkastet til OEPS-loven i forhold til artikel 87 EF og 88 EF, men artikel 68 i lovudkastet.
According to the Commission, by its letter of 30 August 2000, the Netherlands Government asked the Commission to review Articles 6 to 8 of the draft OEPS in the light of Articles 87 EC and 88 EC, but not Article 9 of that draft law.
Det fremgår af Kommissionens beslutning af 25. juli 2001, at der blev afholdt et møde den 15. september 2000 mellem de nederlandske myndigheder og Kommissionens tjenestegrene, og at der fandt en brevveksling sted i oktober, november og december 2000.
It is apparent from the Commission’s decision of 25 July 2001 that a meeting between the Netherlands authorities and the Commission’s services took place on 15 September 2000 and that there was an exchange of letters in October, November and December 2000.
Ifølge denne beslutning havde de nederlandske myndigheder ved skrivelse af 27. juni 2001 trukket de anmeldte foranstaltningers finansieringsmekanisme tilbage.
According to that decision, the Netherlands authorities withdrew the financial mechanism in respect of the notified measures by letter of 27 June 2001.
I beslutningen af 25. juli 2001 fastslog Kommissionen, at den anmeldte støtte vedrørende tildeling af støtte til dækning af omkostningerne i forbindelse med fjernvarmeprojektet og Demkolecanlægget er omfattet af artikel 87, stk. 1, EF, og at foranstaltningen er forenelig med meddelelsen om analysemetoden for statsstøtte i forbindelse med strandede omkostninger, som også blev vedtaget den 25. juli 2001.
In its decision of 25 July 2001, the Commission concluded that the notified aid relating to the grant of subsidies to cover the costs of the urban heating projects and the Demkolec plant was covered by Article 87(1) EC and that the measure complied with the Communication relating to the methodology for analysing State aid linked to stranded costs, which was also adopted on 25 July 2001.
Den 19. december 1996 indgik Aldel, som er en »særlig, stor forbruger«, i henhold til artikel 32 i EW 1989 en aftale om tilrådighedsstillelse af elkraft og levering af elektrisk energi samt »load management« med SEP, Elektriciteits-Productiema-
On 19 December 1996 Aldel a ‘special large consumer’, acting pursuant to Article 32 of the EW 1989, concluded a contract for the provision of electrical capacity and the supply of electrical energy and ‘load management’ with SEP, Elektriciteits-Productiemaatschappij Oost- en Noord-Nederland NV (a generating undertaking)
Essent Netwerk er en selvstændig juridisk person, systemoperatør og datterselskab af selskabet Essent NV, som er fuldstændigt kontrolleret af sammenslutninger på provins- og lokalplan.
Essent Netwerk is an autonomous legal person, a net operator and a subsidiary of Essent NV, which is wholly controlled by provincial and local authorities.
Det har i perioden fra den 1. august 2000 til den 31. december 2000 transmitteret 717 413 761 kWh til Aldels tilslutning.
It delivered 717 413 761 kWh to Aldel’s connection between 1 August 2000 and 31 December 2000.
Essent Netwerk har i henhold til OEPS’ artikel 9 ved faktura af 4. april 2001 afkrævet Aldel en afgift på 9 862 646,25 NLG (4 475 473,75 EUR) inklusive omsætningsafgift. På trods af påkrav fra Essent Netwerk har Aldel ikke betalt dette beløb.
Pursuant to Article 9 of the OEPS, Essent Netwerk sent an invoice to Aldel on 4 April 2001 requesting payment of a sum of NLG 9 862 646.25(EUR 4 475 473.75), inclusive of turnover tax.
Essent Netwerk har i hovedsagen, i henhold til OEPS’ artikel 9, krævet betaling af de beløb, der er faktureret Aldel, med tillæg af renter og omkostninger.
In the main proceedings, Essent Netwerk is seeking payment, under Article 9 of the OEPS, of the amounts which it invoiced to Aldel, together with interest and costs.
Aldel har nægtet at betale, da OEPS’ artikel 9 er i strid med artikel 25 EF, 87 EF og 90 EF.
Aldel refuses to pay those amounts on the ground that Article 9 of the OEPS is contrary to Articles 25 EC, 87 EC and 90 EC.
Aldel har adciteret staten. Essent Netwerk har adciteret Nederlands Elektriciteit Administratiekantoor BV og Saranne BV.
Aldel has brought an action for indemnification against the State.
Under disse omstændigheder har Rechtbank Groningen besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
In those circumstances, the Rechtbank Groningen (Groningen District Court) decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
foretaget af dette selskab før liberaliseringen af elektricitetsmarkedet, og dette selskab
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS arisen as a result of obligations incurred, or investments made, by that company prior to the liberalisation of the electricity market, and that company:
— er det fælles datterselskab af de fire indenlandske elproduktionsvirksomheder
— is the joint subsidiary of four domestic generating undertakings;
Det første spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 25 EF og 90 EF
The first question, relating to the interpretation of Articles 25 EC and 90 EC
Enhver økonomisk byrde, der ensidigt pålægges varer, når de føres over grænsen, uanset hvor lav den måtte være, og hvorledes den betegnes og opkræves, udgør en afgift med tilsvarende virkning, når den ikke udgør egentlig told.
Any pecuniary charge, however small and whatever its designation and mode of application, which is imposed unilaterally on goods by reason of the fact that they cross a frontier, and which is not a customs duty in the strict sense, constitutes a charge having equivalent effect.
Derimod hører de økonomiske byrder, som følger af en almindelig intern afgiftsordning, der systematisk og efter samme objektive kriterier anvendes på varekategorier uafhængigt af deres oprindelse og uafhængigt af deres bestemmelse, under artikel 90 EF (jf. dommen i sagen Air Liquide Industries Belgium, præmis 51 og 56).
By contrast, pecuniary charges resulting from a general system of internal taxation applied systematically, in accordance with the same objective criteria, to categories of products irrespective of their origin or des -tination fall within Article 90 EC (See Air Liquide Industries Belgium, paragraphs 51 and 56).
En afgift, som rammer indenlandske og importerede varer efter samme kriterier, kan ikke desto mindre forbydes i henhold til traktaten, når afgiftsprovenuet er bestemt til at betale aktiviteter, der i særlig grad er til fordel for indenlandske, afgiftsbelagte varer.
A charge which is imposed on domestic and imported products according to the same criteria may nevertheless be prohibited by the Treaty if the revenue from such a charge is intended to support activities which specifically benefit the taxed domestic products.
Hvis fordelene for disse varer fuldt ud opvejer den afgift, de er pålagt, har afgiften kun virkninger for importerede varer og udgør derfor en afgift med tilsvarende virkning.
If the advantages which those products enjoy wholly offset the burden imposed on them, the effects of that charge are apparent only with regard to imported products and that charge constitutes a charge having equivalent effect.
Hvis fordelene derimod kun opvejer en del af den byrde, der er pålagt de indenlandske varer, er afgiften en diskriminerende intern afgift efter artikel 90 EF, hvis opkrævning er forbudt med hensyn til den del af dens beløb, der anvendes
If, on the other hand, those advantages only partly offset the burden borne by domestic products, the charge in question constitutes discriminatory taxation for the purposes of Article 90, the collection of which is prohibited as regards the proportion used to
til fordel for indenlandske varer (jf. i denne retning dom af 11.3.1992, forenede sager C-78/90 — C-83/90, Compagnie commerciale de l’Ouest m.fl., Sml. I, s. 1847, præmis 27).
ESSENT NETWERK NOORD AND OTHERS offset the burden borne by the domestic products (see, to that effect, Joined Cases C-78/90 to C-83/90 Compagnie commerciale de l’Ouest and Others [1992] ECR I-1847, paragraph 27).
I hovedsagen blev pristillægget pålagt transmitteret elektricitet.
In the case in the main proceedings, the price surcharge is imposed on transmitted electricity.
I øvrigt har Domstolen allerede fastslået, at når den udløsende omstændighed for tillægget er elektricitetstransmission, kan en afgift, som ikke pålægges varer som sådan, men pålægges en specifik varerelateret aktivitet, henhøre under artikel 25 EF og 90 EF (jf. i denne retning dommen i sagen Stadtgemeinde Frohnleiten og Gemeindebetriebe Frohnleiten, præmis 43).
Furthermore, as the chargeable event is the transmission of electricity, the Court has already held that a charge which is imposed not on a product as such, but on a necessary activity in connection with the product may fall within the scope of Ar -ticles 25 EC and 90 EC (see, to that effect, Stadtgemeinde Frohnleiten and Gemeindebetriebe Frohnleiten, paragraph 43).
Det skal under alle omstændigheder understreges, at pristillægget beregnes på grundlag af antallet af transmitterede kWh og ikke på grundlag af transmissionsafstanden eller noget andet kriterium, som er direkte forbundet med transmissionen, og som derfor rammer selve varen.
In any event, it must be pointed out that the price surcharge is calculated on the basis of the number of kWh transmitted and not on the basis of the distance for which the electricity has to be transmitted or according to any other criterion directly connected with transmission and it is therefore imposed on the product itself.
Dette pristillæg, der pålægges transmitteret elektricitet, er fastsat i OEPS’ artikel 9.
That price surcharge on electricity which is transmitted was imposed by Article 9 of the OEPS.
I denne forbindelse er det uvæsentligt, at denne bestemmelse letter gennemførelsen af en aftale, som tidligere er indgået mellem forskellige erhvervsdrivende, eftersom det er på grund af loven, at elektricitetsforbrugere skal betale tillægget.
In this respect, it is of little importance that that provision facilitates the implementation of an agreement which had been previously concluded by various economic operators, since it is that legislation which provides that electricity consumers are required to pay that surcharge.
Der er tale om en økonomisk byrde, som pålægges ensidigt.
The surcharge is a unilaterally imposed charge.
Med henblik på anvendelsen af artikel 25 EF og 90 EF er det uvæsentligt, om den økonomiske byrde opkræves af staten (dom af 17.5.1983, sag 132/82, Kommissionen mod Belgien, Sml. s. 1649, præmis 8).
Likewise, for the purposes of the application of Articles 25 EC and 90 EC, it is of little account that the financial charge is not levied by the State (Case 132/82 Commission v Belgium [1983] ECR 1649, paragraph 8).
Den omstændighed, at pristillægget opkræves af systemoperatørerne, er derfor uden betydning.
The fact that the price surcharge is levied by the net operators is, therefore, irrelevant.
Det følger heraf, at det omhandlede tillæg er en afgift, som rammer elektricitet, uanset om den er importeret eller indenlandsk, på grundlag af et objektivt kriterium
It is apparent from those considerations that the surcharge in question is a charge which is imposed on electricity, whether imported or domestic, according to an
Det er således på baggrund af anvendelsen af provenuet af afgiften, at det skal fastslås, om afgiften udgør en afgift med tilsvarende virkning eller en diskriminerende intern afgift.
It is therefore with regard to the use to which the revenue from the charge is put that it must be ascertained whether that charge constitutes a charge having equivalent effect or discriminatory internal taxation.
Essent Netwerk har gjort gældende, at hverken artikel 25 EF eller 90 EF finder anvendelse på hovedsagen, da det er forbrugerne, som betaler afgiften.
Essent Netwerk submits that neither Article 25 EC nor Article 90 EC is applicable in the case in main proceedings, given that it is consumers who pay the charge.
Der er således ikke tale om en kompensation for en form for byrde, som bæres af de indenlandske elproduktionsvirksomheder.
There can therefore be no question of offsetting any burden borne by the domestic electricity generating undertakings.
Det skal imidlertid understreges, at spørgsmålet om, hvem der er debitor i forhold til afgiften, er uvæsentligt med henblik på anvendelsen af artikel 25 EF og 90 EF, for så vidt som afgiften vedrører varen eller en varerelateret aktivitet. Dette er, som nævnt i denne doms præmis 44, tilfældet i hovedsagen.
However, it must be pointed out that, for the purposes of the application of Ar -ticles 25 EC and 90 EC, the identity of the person liable for payment of the charge is of little account in so far as the charge relates to the product or to a necessary activity in connection with the product.
Hvad angår de personer, der begunstiges af provenuet af afgiften, er det ikke udelukket, at det drejer sig om indenlandske elektricitetsproducenter.
As regards the identity of the recipients of the revenue from the charge, the possibility cannot be excluded that these are domestic electricity generating undertakings.
Selv om et beløb på 400 mio. NLG i år 2000 blev tildelt den udpegede myndighed, dvs. SEP, med henblik på betaling af ikkemarkedskonforme omkostninger, var dette selskab imidlertid datterselskab af produktionsvirksomhederne, som på deres side var forpligtet i henhold til forskellige overenskomster.
Although a sum of NLG 400 million was, in respect of 2000, paid to the designated authority, namely SEP, for the purpose of payment of the non-market-compatible costs, SEP was the subsidiary of those generating undertakings and was bound to them by various agreements.
Det tilkommer derfor den nationale ret at efterprøve, om produktionsvirksomhederne var forpligtet til at sikre SEP’s betaling af de ikkemarkedskonforme omkostninger, eller om de kunne begunstiges med provenuet af afgiften, f.eks. som følge af en salgspris omfattende provenuet heraf, ved tildeling af udbytte eller ethvert andet middel.
It is therefore for the national court to ascertain whether the generating undertakings were required to ensure that SEP defrayed those non-market-compatible costs or whether they could have enjoyed an advantage as a result of the charge, for example, because of a selling price incorporating the revenue from that advantage, by the grant of dividends or by any other means.
Hvad angår det beløb, der overstiger 400 mio. NLG, blev det — eftersom anvendelsen af tillægget var fastsat i OEPS’ artikel 7, og da denne bestemmelse ikke trådte i kraft — tilsyneladende ikke anvendt til betaling af ikkemarkedskonforme omkostninger, og de indenlandske varer kunne derfor ikke drage fordel heraf.
As regards the amount in excess of NLG 400 million, since the use to which it was to be put was governed by Article 7 of the OEPS and that article did not enter into force, it appears that that sum was not used to defray non-market-compatible costs and could not, therefore, have constituted an advantage benefiting the domestic product.
Det tilkommer imidlertid den nationale ret at efterprøve, om dette er tilfældet.
It is however for the national court to ascertain whether that is indeed the case.
På grundlag af resultaterne af de undersøgelser, der er foretaget, navnlig for så vidt angår forholdet mellem SEP og produktionsvirksomhederne, kan den nationale ret afgøre, om der ikke foreligger nogen kompensation til fordel for de indenlandske producenter, således at afgiften er en intern, ikke-diskriminerende afgift som omhandlet i artikel 90 EF.
On the basis of the outcome of the checks carried out, in particular as regards the relationship between SEP and the generating undertakings, it will be possible for the national court to ascertain whether there is no offsetting to the advantage of the domestic generating undertakings, in which case the charge would constitute nondiscriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC.
Såfremt provenuet af afgiften delvist kompenserede for den afgiftsmæssige byrde, der påhviler indenlandske varer, ville det udgøre en intern, diskriminerende afgift som omhandlet i artikel 90 EF, mens det i tilfælde af en fuldstændig kompensation ville udgøre en afgift med tilsvarende virkning, som er forbudt i henhold til artikel 25 EF.
If the revenue from the charge were partially to offset the burden borne by the domestic product, that would constitute discriminatory internal taxation for the purposes of Article 90 EC, while if it were wholly to offset it, that would be a charge having equivalent effect prohibited by Article 25 EC.
Ifølge SEP og den nederlandske regering favoriserer provenuet af pristillægget under alle omstændigheder ikke den indenlandske elektricitetsproduktion, eftersom det tjener til at dække de ikkemarkedskonforme omkostninger, dvs. allerede foretagne investeringer, og det har ingen virkning på prisen for indenlandsk elektricitet.
According to SEP and the Netherlands Government, the revenue from the price surcharge does not, in any event, favour the domestic generation of electricity since it serves to cover non-market-compatible costs, namely investments made in the past, and has no effect on the price of domestic electricity.
For så vidt som de indenlandske elproduktionsvirksomheder skal bære de ikkemarkedskonforme omkostninger, udgør disse en del af de omkostninger, der skal henses til ved fastsættelsen af den samlede kostpris for elektricitet, og — afhængig af den salgspris, som produktionsvirksomhederne fastsætter — disses provenu. Heraf følger, at anvendelsen af provenuet for afgiften til betaling af de omkostninger, som selv i forbindelse med allerede foretagne investeringer skal bæres af de indenlandske producenter, forbedrer deres konkurrencesituation til skade for producenter fra andre medlemsstater.
In so far as the domestic electricity generating undertakings are required to bear those non-market-compatible costs, those costs are part of the expenses taken into consideration in establishing the overall purchase price of electricity and, depending on the selling price established by the generating undertakings, the profit which those undertakings make.
Som generaladvokaten med føje har anført i punkt 24 og 25 i forslaget til afgørelse, kan det tillæg, som blev opkrævet på transmitteret elektricitet, kun anses for at være i strid med artikel 25 EF eller 90 EF i det omfang, det blev opkrævet på importeret elektricitet.
As the Advocate General correctly pointed out at points 24 and 25 of his Opinion, the surcharge levied on the electricity transmitted can be declared to be contrary to Articles 25 EC and 90 EC only in so far as it was levied on imported electricity.
Følgelig må det i overensstemmelse med de bevisbyrderegler, som finder anvendelse på en tvist som den i hovedsagen omhandlede, fastslås, i hvilket omfang den afgift, som Aldel blev opkrævet, vedrører transmission af elektricitet hidrørende fra andre medlemsstater.
It is therefore important, in accordance with the rules relating to the burden of proof applicable in a dispute such as that in the main proceedings, that it be determined to what extent the charge levied on Aldel relates to the transmission of electricity from other Member States.
Henset til alle disse omstændigheder skal det første spørgsmål besvares med, at artikel 25 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for en lovbestemmelse, i henhold til
Having regard to all of those considerations, the answer to the first question must be that Article 25 EC is to be construed as precluding a statutory rule under which
Artikel 90 EF skal fortolkes således, at den er til hinder for den samme lovbestemmelse, såfremt provenuet af den afgift, der opkræves for transmitteret elektricitet, kun berøres delvist af betalingen af ikkemarkedskonforme omkostninger, dvs. når det beløb, der er opkrævet af det udpegede selskab, kun kompenserer for en del af omkostningerne til den transmitterede indenlandske elektricitet.
Article 90 EC is to be construed as meaning that it precludes such a statutory rule where the revenue from the charge levied on the electricity transmitted is used only in part to pay non-market-compatible costs, that is to say, where the amount levied by the designated company only partly offsets the burden borne by the national electricity transmitted.
Det andet spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 87 EF
The second question, relating to the interpretation of Article 87 EC