natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kun hvis der er balance mellem rettigheder og pligter, kan man opfylde målet om at nå frem til resultater, der tilgodeser såvel den regionale selvstændighed som Fællesskabets interesser, og styrke den legitimitet, der er nødvendig af hensyn til den europæiske integration.
Only if a balance is struck between rights and obligations will the desired objective be achieved: a result which preserves autonomy and is compatible with the Treaty, whilst strengthening the legitimacy which European integration needs.
Modsætningen mellem effektivitet og demokratisering er velkendt.
The opposite of efficiency and démocratisation can be taken as read.
Euro 1994, s. 301. med yderligere henvisninger
EuR 1994. 301 mwN.
I dette kapitel ses der på grundlagene for EU-lovgivningens gennemførelse eller implementering, der hovedsageligt foregår på nationalt niveau.
This chapter sets out the basic considerations concerning — the mainly national — implementation of Community law.
EF-Domstolen har slået fast, at medlemsstaterne frit kan fordele retsanordningskompetencen på nationalt plan, som de finder det hensigtsmæssigt, og kan gennemføre et direktiv ved foranstaltninger, der træffes af de regionale eller lokale myndigheder. En medlemsstat er imidlertid ikke ved denne kompetencefordeling fritaget for forpligtelsen til loyalt at omsætte direktivets bestemmelser til internretlige bestemmelser('4).
The European Court of Justice has ruled that every Member State is entitled to allocate powers in whatever way it deems fit and to implement a directive by means of measures adopted by regions or local authorities; this devolution of powers does not however absolve the Member State of its responsibility for ensuring that the provisions of directives are implemented accurately and without restriction in national law '4.
Regelgennemførelsen illustreres med den dom, den irske Supreme Court afsagde i sagen Meager(15).
The EU's implementation standards are illustrated by the judgment of the Irish Supreme Court in the Meager15 case.
I Irland foregår gennemførelsen hovedsageligt ved hjælp af lovændrende forordninger - og i den forbindelse udøves der kun en »negativ parlamentarisk kontrol« med eventuel ophævelse ex nunc.
In Ireland implementation takes place mainly in the form of legislation amending the law with only "negative parliamentary supervision" and the possibility of ex nunc abrogation.
Det forhold, at nationale parlamenter i vid udstrækning er udelukket fra at deltage i EU-lovgivningens udformning, og at direktiver gennemføres via eksekutivmagtens regelgivning. rejser spørgsmålet om EU-lovgivningens legitimitet og acceptabilitet.
The virtual exclusion of national parliaments from the development phase of Community law and the implementation of directives by means of executive legislation are relevant to the questions of the legitimacy and public acceptance of Community law.
Dertil kommer, at nationale og regionale parlamenters quasi ("^-administrative rolle ikke alene berører det grundlæggende spørgsmål om magtens deling, men også spørgsmålet om forholdet mellem EU og medlemsstaterne.
The quasi "administrative role of national and regional parliaments is relevant both to the fundamental question of the separation of powers and to the relationship between Community and Member State.
Det forekommer på den ene side fejlagtigt at ville påføre EU idealtypiske forestillingerom f.eks. magtdelingsprincippet(17), som det selv på statsligt niveau har vist sig umuligt at gennemføre til fulde(ls).
It would of course be wide off the mark to apply ideal concepts such as the separation of powers17, which even at national level are not fully realisable, to the Community15.
På den anden side skulle parlamenternes quasi-administrative rolle i den nedadrettede fase sammenholdes med deres deltagelse i lovgivningsprocessen i den opadrettede fase. Sagen Meager viser, at det alle effektivitetsargumenter til trods forekommer at være højst problematisk, at implementeringen de facto overlades til eksekutivmagten, mens det folkevalgte parlament kun indrømmes en negativ kontrolbeføjelse.
On the other hand, a comparison should be drawn between the quasi- administrative role of parliaments in the downstream phase of the legislative process with their participation in the upstream process.
Uddelegering af lovgivning kan kun være nødvendig inden for meget snævre grænser - også i forbindelse med den europæiske integration.
Delegated legislation is necessary only within very narrow boundaries, e.g. as a result of European integration.
Nationale parlamenters administrative rolle i forbindelse med implementeringen forekommer alt i alt kun forsvarlig, hvis de deltager i et relevant omfang i EU-lovgivningens udformning.
Ultimately, the administrative role of national parliaments in implementation would appear acceptable only if they had a meaningful share in the development of Community law.
Irland, hvor parlamentet praktisk taget ikke inddrages, og implementeringen primært har administrativ karakter, kan stilles over for medlemsstater med en stærk inddragelse af parlamentet og begrænset
To set against the example of Ireland, with its practically non-existent parliamentary participation and mainly administrative implementation, is that of Member States with strong
Europäisches Gemeinschaftsrecht, s. 318, (1972); det er vanskeligt at vurdere i detaljer, hvorledes EU's organisations- og kompetencemodel virker tilbage på de enkelte medlemsstater, fordi staterne heller ikke selv lever op til magtdelingsidealet. Ud fra denne synsvinkel kan man kun tilslutte sig Bernd-Christian Funks udsagn: »in langfristiger Perspektive ist das Ende des Verfassungsstaales jedoch in der Logik der Entwicklung gelegen«, jf. Funk, Die Entwicklung des Verfassungsrechts, Í: Manti, Politik in Österreich, s. 706, (1992).
GRABITZ/Nettesheim, Art 4 Rdnr I.; Against analogical thinking on national constitutional law matters: Ipsen, Europäisches Genteinschaftsrecht, 318, (1972); The impact of the Community model of organisation and powers on the Member States is difficult to assess in detail, particularly as the Member States themselves do not represent an ideal model of the separation of powers.
uddelegering af lovgivningsmagten, f.eks. Forbundsrepublikken Tyskland og Forbundsrepublikken Østrig.
parliamentary participation and limited delegated legislation — such as the Federal Republic of Germany and Austria.
Både forfatningsretlige og retspolitiske argumenter taler imod en løsning, der overlader integrationslovgivningen og dermed også integrationspolitikken til eksekutivmagten, således som det er tilfældet i Irland.
There are constitutional and legal arguments against a system which, as in Ireland, leaves integration law and thus also integration policy to the executive.
I det følgende behandles EU's mindstekrav til gennemførelsen: specifikationskravet, kravet om retsklarhed, kravet om offentliggørelse, retsbeskyttelseskravet samt kravet om gennemførelsesaktens parallelitet udformes via EF-Domstolens retspraksis. På dette grundlag kan det i det enkelte tilfælde vurderes, om implementeringen via de nationale organer - og dermed også via delstater og regioner - er mangelfuld eller fyldestgørende.
The paper goes on to list the Community's minimum implementation standards: requirement for precision, legal clarity, publicity and legal protection, as well as the parallelism of the implementing act, all of which are developed on the basis of the European Court of Justice's case law.
For at efterleve en forfatning - og her må Fællesskabets traktater betragtes som en forfatning - skal »Nonnen nicht nur hypothetisch, sondern real gelten«, således som Konrad Hesse har fastslået (").
In order to realise a constitution — and in this sense the Community treaties are a constitution — "standards must", as Konrad Hesse put it, "apply not only hypothetically but also in reality" ".
Især når det gælder en effektiv gennemførelse af det indre marked, kan den 1. januar 1993 kun betragtes som begyndelsen på en proces - og det er naturligvis meget markant tilfældet i forbindelse med enhver udvidelse.
In relation to the effective realisation of the single market, 1 January 1993 was merely the beginning of the process — all the more so in the light of each subsequent enlargement.
Muligheden for selektiv implementering bliver derfor til en reel udfordring for integrationen.
The option of selective implementation therefore becomes a real challenge for integration.
Der skal sondres mellem selektiv implementering på den ene side og beskyttelsesklausulerne på den anden side. De beskyttelsesklausuler, der blev indført med den europæiske fælles akt som kompensation for øget anvendelse af flertalsafgørelser i Rådet, er af en helt anden karakter end selektiv implementering.
This should on the one hand be distinguished from protective clauses: the protective clauses introduced by the Single European Act as compensation for the extension of majority voting in the Council are quite different in character from selective implementation.
For det første er undtagelsesbestemmelserne for økonomier med et lavere udviklingsniveau i EF-traktatens artikel 15 og de integrerede beskyttelsesklausuler i EF-traktatens artikel 95, stk. 5, som alle medlemsstater kan gøre brug af, en integreret bestanddel af EU's lovgivning.
The derogations for economies with a low level of development contained in Article 15 of the EC Treaty and the integrated protective clause provided in Article 95(5) of the EC Treaty which is open to all Member States are a component of the Community legal act itself.
For både denne beskyttelsesklausul og den individuelle beskyttelsesklausul i EF-traktatens artikel 95, stk. 4, gælder for det andet, at de er underlagt lovgivningsprocessen.
They, like the individual protective clause laid down in Article 95(4) of the EC Treaty, are part of the process of the development of law itself.
Dermed tages problemerne op allerede i den fase, hvor EU's lovakt udformes.
Thus problems are highlighted during the development phase of the Community legal act.
De foranstaltninger, der træffes i medfør af den integrerede beskyttelsesklausul i EF-traktatens artikel 95, stk. 5, er i den forbindelse underlagt en EU-godkendelsesprocedure, der skal hindre misbrug.
The measures adopted in application of the integrated protection clause of Article 95(5) of the EC Treaty are thus subject to a Community scrutiny procedure designed to prevent abuse.
De nationale bestemmelser, der skal anvendes i overensstemmelse med EF-traktatens artikel 95, stk. 4, er også underlagt en EU-godkendelsesprocedure.
The national provisions applied in application of Article 95(4) of the EC Treaty are subject to a Community approval procedure.
I begge tilfælde er det muligt at involvere EF-Domstolen.
In both cases involvement of the European Court of Justice is possible.
Mens fleksibel integration som pragmatisk koncept sigter mod yderligere integrationsskridt, resulterer fleksibel implementering i hvert fald i desintegration.
Whilst as a pragmatic approach phased integration pursues the objective of progress on integration, it results however in disintegration.
Fleksibel integration er muligvis blot den næstbedste løsning, hvorimod fleksibel implementering slet ikke er en acceptabel løsning set fra et EU-perspektiv.
Whilst it may be the second best solution, it is from a Community point of view not an acceptable one.
Der skal også sondres skarpt mellem selektiv implementering af ultra vires-akter og deres konsekvenser.
A clear distinction must also be drawn between selective implementation and ultra vires acts and their consequences.
I Maastricht-dommen udtalte den tyske forbundsforfatningsdomstol,
In its Maastricht judgment the Federal Constitutional Court described the situation with regard to ultra vires acts by Community institutions as follows: if European bodies or institutions were to implement or develop the Union Treaty in a way which was incompatible with the Treaty as implemented in German law, the resulting legal acts would not
Mens det i tilfælde af formodede ultra Wres-akter muligvis kan diskuteres, om kun EF-Domstolen kan erklære akter ugyldige i forbindelse med en klage i henhold til EF-traktatens artikel 230, eller om også nationale forfatningsdomstole (") eller endog andre statslige organer i medlemsstaterne må undlade at anvende akten, er dette spørgsmål slet ikke relevant i forbindelse med selektiv implementering.
Whilst in the case of suspected ultra vires acts there may be dispute as to whether only the European Court of Justice is empowered to declare the action null and void in the context of an action under Article 230 of the EC Treaty, or whether national constitutional courts" or even other national bodies are entitled not to apply the legal act, this question does not arise in the case of selective implementation.
Den længst mulige opretholdelse af denne tilstand kan således udlægges som nyttemaksimering.
Extending this period for as long as possible can consequently be interpreted as maximising the benefit.
Denne »nye udfordring« gennem selektiv implementering stilles over for på den ene side EU-reglernes sanktionsforanstaltninger (finansielle sanktioner i medfør af EF-traktatens artikel 228; Francovich-dommen; straffeforanstaltninger i medfør af EF-traktatens artikel 280) og på den anden side medlemsstaternes og regionemes deltagelse i beslutningstagningen.
The new challenge of selective implementation gives rise to sanctions, Community standards (the financial sanctions of Article 228 of the EC Treaty; Francovich judgment; sanctions under Article 280 of the EC Treaty) and participation in decisionmaking by the Member States and regions.
Det kan summa summarum konkluderes, at deltagelse i meningsdannelsesprocessen - uanset, hvor meget indflydelse man har haft på slutresultatet - bevirker, at man ikke kan påberåbe sig tekniske vanskeligheder (i bred forstand).
It may be concluded that participation in policymaking — regardless of the extent to which the outcome is influenced — excludes the possibility of invoking technical difficulties (in the broader sense).
Foreligger der politiske eller (egentlige) tekniske vanskeligheder, skal de tages op som led i meningsdannelsesprocessen.
If there are political or (real) technical difficulties, these have to be highlighted during the policymaking phase.
Derudover skal de være nævnt i selve EU-retsakten eller i et af Kommissionen bekræftet nationalt regelsæt.
Moreover, they must be contained in the Community legal act itself or in a national standard confirmed by the Commission.
De hører hjemme i lovgivnings-fasen, og ikke i gennemførelsesfasen.
They are to be allocated to the legislative phase and not the implementation phase.
Spørgsmålet om. hvorvidt der skal tages hensyn til livsvigtige interesser samt grundlæggende forfatningsprincipper i EU's lovgivningsproces, analyseres.
The paper analyses the extent to which vital interests and fundamental constitutional principles must be taken into account during the process of drawing up Community law.
Hvis en EU-lovgivning krænker selve essensen i et nationalt foifatningsprincip, så gælder med hensyn til konsekvenserne det, der allerede er sagt om ultra vires-akter. Sådanne akter skal imidlertid overholdes af de statslige organer, indtil deres uanvendelighed eller ugyldighed er fastslået ved retslig afgørelse.
If Community legislation fails to take account of the core area of a national constitutional principle, the same applies in relation to the consequences as in the case of ultra vires acts; such acts must, however, be complied with by state bodies until their inapplicability or nullity have been established in legal proceedings.
Blandt forfatningsjurister og EU-jurister kan der dog herske uenighed om, hvorvidt der er tale om en sag ved den nationale eller ved den europæiske forfatningsdomstol.
The only point at issue between constitutional and European lawyers is whether the proceedings should take place before the national or European constitutional court.
Principielt må man dog gå ud fra, at EF-Domstolen har enekompetence.
In principle it may be assumed, however, that the European Court of Justice has exclusive competence.
En kontrol ved en national forfatningsdomstol forekommer at være en rent teoretisk mulighed (25), fordi grelle tilfælde af ultra vires-akter fra EU-organerne er lidet sandsynlige.
Scrutiny by a national constitutional court seems only a theoretical possibility25, given the low probability of blatantly ultra vires acts by Community bodies.
Det er klart, at det til gennemførelsen forpligtede statsorgan heller ikke i tilfælde af en formodet overskridelse af de integrationsgrænser, der sættes af nationale forfatningsprincipper(2"), er berettiget til på egen
It is clear that, even if it is suspected that the integration barriers set by national constitutional principles2'' have been overstepped, the national body responsible for implementation is not entitled to oppose integration on its own initiative.
Således har delstaten Bayern som sagsøgende part i sagen mellem Forbundsrepublikken Tyskland og delstaterne om direktivet om fjernsyn uden grænser bl.a. anlagt sag ved Bundesverfassungsgericht med henblik på fritagelse fra gennemførelsesforpligtelsen. Bundesverfassungsgericht afviste sagen (se fodnote 26).
Thus, in connection with the dispute between the German federal government and the Länder on the 'television without frontiers' directive, the state of Bavaria applied to the German Federal Constitutional Court for exemption from the requirement to implement the directive.
Når det gælder sådanne grelle tilfælde, har Griller også tilsluttet sig en prøvelse ved østrigske organer.
Griller confirmed the principle of supervision by Austrian bodies in such blatant cases.
I praksis kan del velsagtens kun dreje sig om Østrigs forfatningsdomstol, Verfassungsgerichtshof. - Griller, Verfassungsfragen der österreichischen EU-Mitgliedschaft, ZfRV 1995, s. 100.
This can only mean the constitutional court — Griller. 'Verfassungsfragen der österreichischen EU-Mitgliedschaft', ZfRV 1995, 100.
hånd at modsætte sig integrationen.
objections to standards established by Community law.
Midler mod manglende implementering
Instruments to tackle implementation deficits
I dette kapitel af afhandlingen sondres der mellem EU-instrumenter (overtrædelsesprocedurer, præjudicielle sager) og nationale instrumenter (gennemførelse på et andet organs vegne(28)).
This section of the paper distinguishes between Community instruments (actions brought in connection with breaches of the Treaty, proceedings for a preliminary ruling) and national instruments (substitutive execution)2*.
En skønsmæssig vurdering af de forskellige grænser går hånd i hånd med en - også retspolitisk -vurdering af udviklingsmulighederne.
An analysis of the relevant demarcation lines is followed by an assessment, drawing on legal and policymaking considerations, of opportunities for development.
Ganske vist blev overtrædelsesproceduren med Maastricht-traktatens artikel 228 forbundet med en finansiel sanktionsmulighed, men Ehlermanns konklusion, at grænserne for traktatbrud muligvis er snævrere, end jurister bryder sig om(2''), må fortsat bifaldes.
Although Article 228 of the Maastricht Treaty provides sanctions applicable in relation to proceedings in connection with a breach of the Treaty, the conclusion in the Ehlermann case, that the limits of proceedings in connection with a breach of the Treaty may be narrower than lawyers might like2', still applies.
Kommissionen har trods alt i mellemtiden i nogle tilfælde medtaget krav om en tvangsbøde/et fast beløb i sagsanlæg ved EF-Domstolen, og der er da også allerede afsagt domme, hvor der idømmes sådanne finansielle sanktionere0).
However, the Commission has in some cases incorporated application of flat-rate penalties into an action brought before the European Court of Justice, and judgments have been given imposing financial sanctions of this kind.
Man må dog ikke glemme, at hverken betaling af et fast beløb eller en tvangsbøde i henhold til EF-traktatens artikel 228, stk. 2, kan tvangsfuldbyrdes over for medlemsstaterne.
It should, however, not be forgotten that neither the lump sum nor the penalty payment can be applied against Member States under Article 228(2).
Ganske vist er manglende betaling højst usandsynlig, men bibeholdelsen af EF-traktatens artikel 192, der udelukker tvangsfuldbyrdelse over for medlemsstaterne, må betragtes som en negativ faktor, når det gælder sanktioners effektivitet.
Whilst non-payment is highly unlikely, the retention of Article 192 of the EC Treaty, which excludes enforcement against the Member States, is counter-productive from the point of view of effective sanctions.
De retlige og ligeledes politiske grænser for sagsanlæg i medfør af EF-og Euratom-traktaten kan stilles over for EKSF-traktatens artikel 88: såfremt en medlemsstat ikke opfylder sin forpligtelse inden for den af Kommissionen fastsatte frist, eller medlemsstatens sag i tilfælde af søgsmål ved EF-Domstolen er blevet afvist, kan Kommissionen efter samstemmende udtalelse fra Rådet, der træffer afgørelse med to tredjedels flertal, udsætte betalinger, som den i henhold til EKSF-traktaten skal erlægge på den pågældende medlemsstats vegne.
To set against the legal and political limits of the procedure under the EC and Euratom Treaties, there is Article 88 of the ECSC Treaty, which provides that if the state has not fulfilled its obligation by the time limit set by the Commission, or if it brings an action which is dismissed, the Commission may, with the assent of the Council acting by a two-thirds' majority, suspend the payment of any sums which it may be liable to pay to the state in question under the Treaty.
Det er dog endnu aldrig kommet til en sådan beslutning, og dette forhold vidner om, at proceduren har sine politiske begrænsninger.
No decision of this kind has ever been taken, however, which illustrates the political limitations of this procedure.
De begrænsninger, proceduren med præjudicielle afgørelser i sagens natur har, bestemmes i høj grad af de nationale (højeste)retters villighed til forelægge præjudicielle spørgsmål.
The inherent limits of the preliminary ruling procedure are determined to a great extent by the readiness of the (highest-level) national courts to make referrals.
Det skal ikke mindst bemærkes, at en traktatovertrædelsesprocedure på grund af overtrædelse af forelæggelsespligtenf") de facto er udelukket(,2).
It should also be pointed out that proceedings alleging a breach of the Treaty on grounds of non-compliance with the referral requirement" are in effect ruled out'2.
Der rejser sig også det spørgsmål, om
There is also the question of the admissibility of legal remedies against Court preliminary rulings".
(27) Jf. ovenfor med hensyn til spørgsmålet om. hvorvidt ikke alene EF-Domstolen. men også nationale forfatningsdomstole har kompetence til at træffe afgørelse i sådanne sager.
In legal terms legal remedies against referral decisions should be
(30) Se f.eks. dommen mod Grækenland i sag C-387/97.
See. for example, the judgment against Greece in Case C-387/97.
(31) Om pligten til at forelægge præjudicielle spørgsmål se EF-Domstolen C-283/81.
For the submission requirement see European Court of Justice C-283/81.
Set fra et retspolitisk synspunkt burde afgørelser om forelæggelse af præjudicielle spørgsmål ikke kunne gøres til genstand for appel i medfør af EU-lovgivningen (M).
If the European Court of Justice were to find against a Member State as a result of a breach of the Treaty by one of its courts, the problem would arise as to how the judgment was to be applied.
Det må være op til EF-Domstolen at afvise spørgsmål a limine eller at sikre en juridisk set overkommelig arbejdsbyrde ved at ændre procesreglementet (").
Interference by the executive of the Member State in the prerogatives of the judiciary would seem to be ruled out by the principle of separation of powers.