natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2) Såfremt det første spørgsmål skal besvares benægtende, skal artikel 7 i […] forordning nr. 1612/68 […] da fortolkes således, at der kun kan antages ikke at være udøvet forskelsbehandling, såfremt sagsøgeren, inden han påbegyndte forberedelsen af sin doktorafhandling hos sagsøgte, i det mindste fik mulighed for at vælge mellem en arbejdskontrakt og et stipendium?
(2) In the event that the answer to Question 1 is in the negative: must Article 7 of Regulation … No 1612/68 … be interpreted as meaning that there is no discrimination only if the applicant was at least granted the right to choose between an employment contract and a grant before his period of doctoral study with the defendant began?
3) For det tilfælde, at det andet spørgsmål må besvares således, at sagsøgeren burde have været tilbudt mulighed for at indgå en arbejdskontrakt, forelægges følgende spørgsmål:
(3) In the event that the answer to Question 2 is that the applicant should have been granted the opportunity to conclude an employment contract, the question must be asked:
Hvilke retsvirkninger har en forskelsbehandling af udenlandske statsborgere?«
What are the consequences in law in the event of discrimination against foreign nationals?’
Formaliteten med hensyn til anmodningen om præjudiciel afgørelse
Admissibility of the reference for a preliminary ruling
MPG har i sit skriftlige indlæg gjort gældende, at anmodningen om præjudiciel afgørelse bør afvises fra realitetsbehandling.
MPG submits in its written observations that the reference for a preliminary ruling must be dismissed as inadmissible.
Efter MPG’s opfattelse har den forelæggende ret dels ikke fastslået de faktiske omstændigheder i tvisten mellem parterne i hovedsagen, dels ikke begrundet de forelagte spørgsmål.
According to MPG, the referring court has not established the facts of the dispute between the parties to the main proceedings, and has failed to give reasons to justify the questions raised.
Domstolen råder derfor ikke over de nødvendige oplysninger til at kunne give en hensigtsmæssig besvarelse af spørgsmålene.
Therefore, it argues, the Court does not have the information necessary in order to enable it to reply usefully to those questions.
For at sikre, at Arbeitsgericht Bonns angivelser opfylder disse krav, skal der tages hensyn til karakteren og rækkevidden af de forelagte spørgsmål (jf. i denne retning dommen i sagen Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, præmis 29).
In order to ascertain whether the information supplied by the Arbeitsgericht Bonn satisfies those requirements, the nature and scope of the questions raised have to be taken into consideration (see, to that effect, Confederación Española de Empresarios de Estaciones de Servicio, paragraph 29).
I den forbindelse må det fastslås, at det første præjudicielle spørgsmål er meget generelt formuleret, idet der hermed ønskes en fortolkning af begrebet arbejdstager i fællesskabsretten, som dette fremgår af artikel 39 EF og artikel 7 i forordning nr. 1612/68.
In that regard, it must be noted that the first question referred for a preliminary ruling is stated in very general terms, in that it seeks to obtain an interpretation of the Community concept of ‘worker’, as referred to in Article 39 EC and Article 7 of Regulation No 1612/68.
De spørgsmål, som Arbeitsgericht Bonn har forelagt subsidiært, vedrører princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 12 EF.
The questions raised by the Arbeitsgericht Bonn in the alternative concern the principle of nondiscrimination under Article 12 EC.
Selv om anmodningen om præjudiciel afgørelse indeholder lakuner, såvel hvad angår beskrivelsen af de faktiske omstændigheder i hovedsagen som hvad angår grundene til anmodningen om en præjudiciel afgørelse, råder Domstolen dog over tilstrækkelige oplysninger til at bestemme rækkevidden af de forelagte spørgsmål og fortolke de pågældende fællesskabsbestemmelser, således at der kan gives en hensigtsmæssig besvarelse af spørgsmålene.
However, while there may be gaps in the reference for a preliminary ruling, both in relation to the presentation of the facts of the main proceedings and the grounds for the reference, the Court none the less has sufficient information to enable it to determine the scope of the questions raised and to interpret the Community provisions at issue so as to reply usefully to those questions.
Endvidere fandt såvel Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber som — i et vist omfang — MPG, at det var muligt at afgive indlæg for Domstolen på grundlag af oplysningerne fra den forelæggende ret.
Moreover, both the Commission of the European Communities and, to a certain extent, MPG took the view that it was possible to submit written observations to the Court of Justice on the basis of the information provided by the national court.
Anmodningen om præjudiciel afgørelse må herefter antages til realitetsbehandling.
In those circumstances, the reference for a preliminary ruling must be held to be admissible.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om en forsker, der befinder sig i en situation som sagsøgeren i hovedsagens, dvs. som forbereder en doktorafhandling på grundlag af en kontrakt vedrørende et stipendium, som er indgået med MPG, skal anses for arbejdstager i artikel 39 EF’s forstand, såfremt han er forpligtet til at levere en lige så stor arbejdsydelse som en forsker, der forbereder en doktorafhandling på grundlag af en BAT/2-arbejdskontrakt, der er indgået med MPG.
By its first question, the referring court asks, in essence, whether a researcher in a similar situation to that of the applicant in the main proceedings, that is a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with MPG, must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC if he is called upon to perform as much work as a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a BAT/2 employment contract with MPG.
Herom bemærkes, at ifølge Domstolens faste praksis er begrebet »arbejdstager« i artikel 39 EF et fællesskabsretligt begreb og må ikke fortolkes indskrænkende.
In that regard, it must be noted that the Court has consistently held that the concept of ‘worker’ within the meaning of Article 39 EC has a specific Community meaning and must not be interpreted narrowly.
Sagsøgeren i hovedsagen kan derfor kun anses for arbejdstager, såfremt den forelæggende ret, som er enekompetent til at vurdere de faktiske omstændigheder i hovedsagen, fastslår i sagen, at de nødvendige betingelser er opfyldt for at antage, at der
The applicant in the main proceedings can therefore be acknowledged to have the status of worker only if the referring court, which alone is competent to assess the facts of the case in the main proceedings, were to establish the existence in that
RACCANELLI foreligger et lønmodtagerforhold, dvs. et underordnelsesforhold og betaling af et vederlag.
RACCANELLI case of the constituent elements of any paid employment relationship, namely subordination and the payment of remuneration.
Da det således påhviler den forelæggende ret at efterprøve, om de betingelser, der er nævnt i denne doms præmis 33, er opfyldt, skal den bl.a. undersøge indholdet af kontrakten om udarbejdelse af en doktorafhandling, med tilhørende tillægskontrakt, og de nærmere bestemmelser for gennemførelsen af disse kontrakter.
Consequently, since the referring court is required to verify the existence of the criteria set out in paragraph 33 of the present judgment, it follows that its examination should cover, inter alia, the substance of the doctoral student contract and of the supplementary contract, and the arrangements for giving effect to those documents.
Det følger af det foregående, at spørgsmålet om, hvorvidt Andrea Raccanelli er arbejdstager i artikel 39 EF’s forstand, skal afgøres objektivt på grundlag af de kriterier, som er nævnt i denne doms præmis 33, hvorimod der ikke kan drages nogen konklusioner vedrørende dette spørgsmål fra en sammenligning mellem det arbejde, som er udført af sagsøgeren i hovedsagen, og det arbejde, som er udført eller skal udføres af en forsker, der forbereder en doktorafhandling på grundlag af en BAT/2-arbejdskontrakt, som er indgået med MPG.
While it must be concluded from the foregoing that Mr Raccanelli’s status as a worker, within the meaning of Article 39 EC, must be determined objectively in accordance with the criteria set out in paragraph 33 of the present judgment, it is, by contrast, not possible to draw any conclusion with regard to that status from a comparison of the work of the applicant in the main proceedings and the work carried out or to be carried out by a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a BAT/2 employment contract concluded with MPG.
Det første spørgsmål skal derfor besvares med, at en forsker, der befinder sig i en situation som sagsøgeren i hovedsagens, dvs. som forbereder en doktorafhandling på grundlag af en stipendiekontrakt, som er indgået med MPG, kun skal anses for arbejdstager i artikel 39 EF’s forstand, hvis han i en vis periode udøver sin beskæftigelse efter anvisninger fra et institut, som henhører under denne organisation, og han modtager et vederlag som modydelse for denne beskæftigelse.
Accordingly, the answer to the first question must be that a researcher in a similar situation to that of the applicant in the main proceedings, that is, a researcher preparing a doctoral thesis on the basis of a grant contract concluded with MPG, must be regarded as a worker within the meaning of Article 39 EC only if his activities are performed for a certain period of time under the direction of an institute forming part of that association and if, in return for those activities, he receives remuneration.
Det tilkommer den forelæggende ret at foretage den nødvendige faktiske efterprøvelse af, om dette er tilfældet i den sag, som er indbragt for den.
It is for the referring court to undertake the necessary verification of the facts in order to establish whether such is the case in the dispute before it.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om der kun kan antages ikke at være udøvet forskelsbehandling, såfremt sagsøgeren i hovedsagen i det mindste har fået et valg mellem en arbejdskontrakt og et stipendium, før han påbegyndte forberedelsen af sin doktorafhandling hos MPG.
By its second question, the referring court asks, in essence, whether there is no discrimination only if the applicant in the main proceedings was at least granted the right to choose between an employment contract and a grant before beginning his period of doctoral study with MPG.
Indledningsvis skal fremhæves, at spørgsmålet om, hvorvidt Andrea Raccanelli uden at være arbejdstager i den forstand, hvori dette udtryk er anvendt i artikel 39 EF og artikel 7 i forordning nr. 1612/68, ville have haft ret til som følge af den praksis, der følges af MPG, at vælge mellem en stipendiekontrakt og en BAT/2-arbejdskontrakt, er et spørgsmål vedrørende national ret, som det ikke tilkommer Domstolen at afgøre.
As a preliminary point, it must be noted that the question whether Mr Raccanelli would have had the right, by virtue of MPG’s practice, to choose between a grant contract and a BAT/2 employment contract if he did not have the status of worker within the meaning of Article 39 EC and Article 7 of Regulation No 1612/68 is a question of national law which it is not for the Court to address.
Det fremgår imidlertid af afsnit II i forelæggelsesafgørelsens grunde, at Arbeitsgericht Bonn med sit andet spørgsmål nærmere bestemt ønsker oplyst, om MPG, selv om denne er en privatretlig forening, er bundet af princippet om forbud mod forskelsbehandling, således som den ville være, hvis den var en offentligretlig organisation, og om den som følge heraf var forpligtet til at give Andrea Raccanelli ret til at vælge mellem en stipendiekontrakt og en arbejdskontrakt.
However, it follows from Part II of the grounds for the order for reference that, by its second question, the Arbeitsgericht Bonn is asking, in essence, whether MPG is bound — notwithstanding its establishment as a privatelaw association — by the principle of nondiscrimination as if it had the status of a publiclaw body, and whether MPG is therefore obliged to accord Mr Raccanelli the right to choose between a grant contract and an employment contract.
Herom bemærkes for det første, at arbejdskraftens frie bevægelighed inden for Det Europæiske Fællesskab ifølge artikel 39 EF forudsætter afskaffelse af enhver i nationaliteten begrundet forskelsbehandling af medlemsstaternes arbejdstagere for så vidt angår beskæftigelse, aflønning og øvrige arbejdsvilkår (dom af 6.6.2000, sag C-281/98, Angonese, Sml. I, s. 4139, præmis 29).
In that regard, it must be borne in mind that, under Article 39 EC, freedom of movement for workers within the European Community entails the abolition of any discrimination based on nationality between workers of the Member States as regards employment, remuneration and other conditions of work and employment (Case C-281/98 Angonese [2000] ECR I-4139, paragraph 29).
For det andet bemærkes, at princippet om forbud mod forskelsbehandling i artikel 39 EF er formuleret generelt og ikke er specielt rettet til medlemsstaterne eller til offentligretlige organisationer.
Moreover, it must be noted that the principle of nondiscrimination laid down by Article 39 EC is worded in general terms and is not addressed specifically to the Member States or to bodies governed by public law.
Således har Domstolen fastslået, at forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet ikke alene gælder for offentlige myndigheders retsakter, men også for andre former for regler, som indeholder kollektive bestemmelser for lønarbejde og tjenesteydelser (jf. dom af 12.12.1974, sag 36/74, Walrave og Koch, Sml. s. 1405, præmis 17, og Angonese-dommen, præmis 31).
Thus, the Court has held that the prohibition of discrimination based on nationality applies not only to the actions of public authorities but also to rules of any other nature aimed at regulating in a collective manner gainful employment and the provision of services (see Case 36/74 Walrave and Koch [1974] ECR 1405, paragraph 17, and Angonese, paragraph 31).
Domstolen har således fastslået, at afskaffelsen mellem medlemsstaterne af hindringer for den frie bevægelighed for personer ville blive truet, hvis fjernelsen af nationale skranker blev gjort virkningsløs af hindringer, som skyldes, at sammenslutninger eller organer, der ikke henhører under den offentlige ret, udøver deres retlige autonomi (jf. Walrave og Koch-dommen, præmis 18, og dom af 15.12.1995, sag C-415/93, Bosman, Sml. I, s. 4921, præmis 83).
The Court has held that the abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons would be compromised if the abolition of State barriers could be neutralised by obstacles resulting from the exercise of their legal autonomy by associations or organisations not governed by public law (see Walrave and Koch, paragraph 18, and Case C-415/93 Bosman [1995] ECR I-4921, paragraph 83).
Domstolen har heraf konkluderet, at hvad angår artikel 39 EF, som fastslår en grundlæggende frihed, og som er et konkret udtryk for det generelle forbud mod forskelsbehandling i artikel 12 EF, omfatter forbuddet mod forskelsbehandling også alle overenskomster, der kollektivt regulerer arbejdsforhold, og aftaler mellem private (dom af 8.4.1976, sag 43/75, Defrenne, Sml. s. 455, præmis 39, og Angonese-dommen, præmis 34 og 35).
The Court has thus held, with regard to Article 39 EC, which lays down a fundamental freedom and which constitutes a specific application of the general prohibition of discrimination contained in Article 12 EC, that the prohibition of discrimination applies equally to all agreements intended to regulate paid labour collectively, as well as to contracts between individuals (see Case 43/75 Defrenne [1976] ECR 455, paragraph 39, and Angonese, paragraphs 34 and 35).
Det må derfor antages, at forbuddet mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, som er indeholdt i artikel 39 EF, også gælder for privatretlige foreninger som MPG.
It must be held, therefore, that the prohibition of discrimination based on nationality laid down by Article 39 EC applies equally to privatelaw associations such as MPG.
Hvad angår spørgsmålet, om MPG som følge heraf var forpligtet til at give Andrea Raccanelli en ret til at vælge mellem en stipendiekontrakt og en arbejdskontrakt, må hertil svares, at ifølge Domstolens faste praksis består en forskelsbehandling i, at der på sammenlignelige situationer anvendes forskellige bestemmelser, eller at den samme bestemmelse anvendes på forskellige situationer (jf. i denne retning dom af 29.4.1999, sag C-311/97, Royal Bank of Scotland, Sml. I, s. 2651, præmis 26).
As to the question whether MPG was, in consequence, obliged to accord Mr Raccanelli the right to choose between a grant contract and an employment contract, the answer must be that the Court has consistently held that discrimination consists in the application of different rules to comparable situations or in the application of the same rule to different situations (see, to that effect, Case C-311/97 Royal Bank of Scotland [1999] ECR I-2651, paragraph 26).
Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om den potentielle nægtelse af at give den pågældende en ret til at vælge mellem de to nævnte muligheder har medført en ulige behandling af indenlandske og udenlandske statsborgere, som forbereder en doktorafhandling, fordi der under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, er anvendt forskellige regler på sammenlignelige situationer.
It is for the referring court to establish whether, by reason of the application of different rules to comparable situations in circumstances such as those of the case in the main proceedings, the potential withholding of that choice resulted in inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
Det andet spørgsmål skal derfor besvares med, at en privatretlig forening som MPG skal overholde princippet om forbud mod forskelsbehandling i forhold til personer,
In those circumstances, the answer to the second question must be that a privatelaw association, such as MPG, must observe the principle of nondiscrimination in
Det tilkommer den forelæggende ret at afgøre, om der under sådanne omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagen, er sket en ulige behandling af indenlandske og udenlandske statsborgere, som forbereder en doktorafhandling.
It is for the referring court to establish whether, in circumstances such as those of the case in the main proceedings, there has been inequality in the treatment of domestic and foreign doctoral students.
Med det tredje spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, hvilke retsvirkninger det har, at der er udøvet forskelsbehandling over for en udenlandsk statsborger, som forbereder en doktorafhandling, fordi den pågældende ikke har haft mulighed for at indgå en arbejdskontrakt med MPG.
By its third question, the referring court asks what the consequences in law are in the event that discrimination against a foreign doctoral student arises from the fact that the latter did not have the opportunity to conclude an employment contract with MPG.
Det må herom fastslås, at hverken artikel 39 EF eller bestemmelserne i forordning nr. 1612/68 pålægger medlemsstaterne eller foreninger som MPG at træffe en bestemt foranstaltning i tilfælde af en overtrædelse af forbuddet mod forskelsbehandling, men overlader det til dem frit at vælge mellem de forskellige løsninger, som kan opfylde formålet med disse bestemmelser, afhængig af de forskellige situationer, der kan opstå (jf. i denne retning dom af 10.4.1984, sag 14/83, von Colson og Kamann, Sml. s. 1891, præmis 18, og af 11.10.2007, sag C-460/06, Paquay, Sml. I, s. 8511, præmis 44).
In that regard, it must be held that neither Article 39 EC nor Regulation No 1612/68 prescribes a specific measure to be taken by the Member States or associations such as MPG in the event of a breach of the prohibition of discrimination, but leaves them free to choose between the different solutions suitable for achieving the objective of those respective provisions, depending on the different situations which may arise (see, to that effect, Case 14/83 von Colson and Kamann [1984] ECR 1891, paragraph 18, and Case C-460/06 Paquay [2007] ECR I-8511, paragraph 44).
Som Kommissionen har anført i sit skriftlige indlæg, tilkommer det derfor den forelæggende ret at vurdere karakteren af den erstatning, som sagsøgeren i hovedsagen måtte være berettiget til, på grundlag af den nationale lovgivning, der gælder vedrørende ansvar uden for kontraktforhold.
Consequently, as the Commission indicates in its written observations, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which the applicant in the main proceedings would be entitled to claim.
Det tredje spørgsmål skal derfor besvares med, at såfremt sagsøgeren i hovedsagen med føje kan gøre gældende at have lidt et tab på grund af en forskelsbehandling,
In those circumstances, the answer to the third question must be that, in the event that the applicant in the main proceedings is justified in relying on damage caused
RACCANELLI tilkommer det den forelæggende ret at vurdere karakteren af den erstatning, som han måtte være berettiget til, på grundlag af den nationale lovgivning, der gælder vedrørende ansvar uden for kontraktforhold.
RACCANELLI by the discrimination to which he has been subject, it is for the referring court to assess, in the light of the national legislation applicable in relation to non-contractual liability, the nature of the compensation which he would be entitled to claim.
Forenede sager C-152/07 — C-154/07
Joined Cases C-152/07 to C-154/07
Arcor AG & Co. KG m.fl. mod Bundesrepublik Deutschland (anmodninger om præjudiciel afgørelse indgivet af Bundesverwaltungsgericht)
Arcor AG & Co. KG and Others v Bundesrepublik Deutschland (References for a preliminary ruling from the Bundesverwaltungsgericht)
»Telekommunikationssektoren — net og tjenester — takstudligning — artikel 4c i direktiv 90/388/EØF — artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33/EF — artikel 12, stk. 7, i direktiv 98/61/EF — tilsynsmyndighed — direktivers direkte virkning — trekantskonstellation«
(Telecommunications — Networks and services — Tariff rebalancing — Article 4c of Directive 90/388/EEC — Article 7(2) of Directive 97/33/EC — Article 12(7) of Directive 98/61/EC — Regulatory authority — Direct effect of directives — Triangular situation)
Forslag til afgørelse fra generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsat den 1. april 2008 . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer delivered on 1 April 2008 . . Judgment of the Court (Grand Chamber), 17 July 2008 . . . . . . . . . . . .
Tilnærmelse af lovgivningerne — telekommunikationssektoren — direktiv 90/388 og 97/33
Approximation of laws — Telecommunications — Directives 90/388 and 97/33
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33, art. 12, stk. 7; Kommissionens direktiv 90/388, art. 4c, og direktiv 96/19, 5. og 20. betragtning)
(European Parliament and Council Directive 97/33, Art. 12(7); Commission Directives 90/388, Art. 4c, and 96/19, recitals 5 and 20 in the preamble)
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER C-152/07 — C-154/07
SUMMARY — JOINED CASES C-152/07 TO C-154/07
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/33, art. 12, stk. 7; Kommissionens direktiv 90/388, art. 4c)
(European Parliament and Council Directive 97/33, Art. 12(7); Commission Direct- ive 90/388, Art. 4c)
Institutionernes retsakter — direktiver — direkte virkning (Art. 249 EF)
Acts of the institutions — Directives — Direct effect (Art. 249 EC)
I henhold til dette princip, som er indeholdt i artikel 7, stk. 2, i direktiv 97/33, skal bidraget være omkostningsægte.
principle, laid down in Article 7(2) of Directive 97/33, requires that the charge be derived from actual costs.