natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— den græske regering ved O. Patsopoulou, M. Tassopoulou og G. Skiani, som befuldmægtigede
— the Greek Government, by O. Patsopoulou, M. Tassopoulou and G. Skiani, acting as Agents,
— Det Forenede Kongeriges regering ved V. Jackson, som befuldmægtiget, bistået af barrister I. Hutton
— the United Kingdom Government, by V. Jackson, acting as Agent, and by I. Hutton, Barrister,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved D. Triantafyllou, A. Weimar og P. van Nuffel, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 24. januar 2008, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by D. Triantafyllou, A. Weimar and P. van Nuffel, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 24 January 2008, gives the following
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en tvist mellem Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV, en skattemæssig enhed, hvorunder hører selskabet Albert Heijn BV, og Staatssecretaris van Financiën som følge af en afgørelse fra Inspecteur van de Belastingdienst (herefter »afgiftsmyndigheden«) om afvisning af den klage, som dette selskab havde indgivet med henblik på tilbagebetaling af et beløb på 1 414 EUR i merværdiafgift (herefter »moms«).
This reference was made in proceedings brought by the Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV, a fiscal entity to which the company Albert Heijn BV belongs, against the Staatssecretaris van Financiën (Secretary of State for Finance, Netherlands) following the rejection by the Inspecteur van de Belastingdienst (Inspector of Taxes, the ‘Inspector’) of its complaint brought to obtain repayment of a sum of EUR 1 414 of value added tax (‘VAT’).
Artikel 2 i Rådets første direktiv 67/227/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter (EFT 1967, s. 12, herefter »første direktiv«) bestemmer:
Article 2 of the First Council Directive 67/227/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes (OJ, English Special Edition 1967, p 14, the ‘First Directive’) provides:
»Det fælles merværdiafgiftssystem bygger på den grundsætning, at der på ting og tjenesteydelser skal anvendes en generel forbrugsafgift, der er nøjagtig proportional med tingenes og tjenesteydelsernes pris, uanset antallet af omsætninger i de produk-tions- og fordelingsled, der ligger før beskatningsleddet.
‘The principle of the common system of value added tax involves the application to goods and services of a general tax on consumption exactly proportional to the price of the goods and services, whatever the number of transactions which take place in the production and distribution process before the stage at which tax is charged.
Det fælles merværdiafgiftssystem anvendes til og med detailhandelsleddet.
The common system of value added tax shall be applied up to and including the retail trade stage.
Sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), fastsætter:
Article 11A(1)(a) of the Sixth Directive provides:
»Beskatningsgrundlaget er: a) ved levering af goder og tjenesteydelser, bortset fra de under litra b), c) og d) omhandlede, den samlede modværdi, som leverandøren eller tjenesteyderen modtager eller vil modtage af køberen, aftageren eller tredjemand for de pågældende transaktioner, herunder tilskud, der er direkte forbundet med transaktionernes pris.«
(a) in respect of supplies of goods and services other than those referred to in (b), (c) and (d) below, everything which constitutes the consideration which has been or is to be obtained by the supplier from the purchaser, the customer or a third party for such supplies including subsidies directly linked to the price of such supplies’.
Sjette direktivs artikel 22, stk. 3, litra a) og b), artikel 22, stk. 4, litra b), og artikel 22, stk. 5, bestemmer:
Article 22(3)(a) and (b), (4)(b) and (5) of the Sixth Directive, state:
»3. a) Enhver afgiftspligtig person skal udstede en faktura eller et andet tilsvarende dokument for levering af goder og tjenesteydelser foretaget for andre afgiftspligtige eller for en ikke afgiftspligtig juridisk person og opbevare en kopi af samtlige udstedte dokumenter.
‘3. (a) Every taxable person shall issue an invoice, or other document serving as invoice, in respect of goods and services which he has supplied or rendered to another taxable person or to a non-taxable legal person. … A taxable person shall keep a copy of every document issued.
[…] b) Fakturaen skal indeholde tydelig angivelse af prisen uden afgift, afgiften svarende til de forskellige afgiftssatser samt eventuelle fritagelser.
(b) The invoice shall state clearly the price exclusive of tax and the corresponding tax at each rate as well as any exemptions.
[…] b) Angivelsen skal indeholde alle nødvendige oplysninger til fastsættelse af den skyldige afgift og de fradrag, der skal foretages, herunder i givet fald, og såfremt det er nødvendigt for fastlæggelsen af beregningsgrundlaget, det samlede beløb for de transaktioner, der vedrører denne afgift og disse fradrag, samt beløbet for de afgiftsfrie transaktioner.
(b) The return shall set out all the information needed to calculate the tax that has become chargeable and the deductions to be made including, where appropriate, and in so far as it seems necessary for the establishment of the basis of assessment, the total value of the transactions relative to such tax and deductions and the value of any exempt transactions.
Enhver afgiftspligtig person skal indbetale merværdiafgiftens nettobeløb samtidig med afgivelsen af den periodiske angivelse.
Every taxable person shall pay the net amount of the value added tax when submitting the regular return.
Medlemsstaterne kan dog fastsætte en anden tidsfrist for indbetalingen af dette beløb eller opkræve acontobeløb.«
Member States may, however, set a different date for the payment of that amount or may demand an interim payment.’
»Med forbehold af særbestemmelserne i nærværende direktiv er det kun følgende oplysninger, der er obligatoriske med hensyn til merværdiafgiften på de fakturaer, der udstedes på grundlag af bestemmelserne i litra a), første, andet og tredje afsnit:
‘(b) Without prejudice to the specific arrangements laid down by this Directive, only the following details are required for VAT purposes on invoices issued under the first, second and third subparagraphs of point (a):
— det afgiftsbeløb, der skal betales, undtagen, hvis der anvendes en særordning, hvor dette direktiv udelukker en sådan oplysning
— the VAT amount payable, except where a specific arrangement is applied for which this Directive excludes such a detail,
Artikel 35 i den nederlandske lov om omsætningsafgift (Wet op de omzetbelasting) af 28. juni 1968 (Stb. 1968, nr. 329), i den affattelse, der var gældende på tidspunktet for tvisten i hovedsagen, har følgende ordlyd:
Article 35 of the Law on turnover tax (Wet op de omzetbelasting) of 28 June 1968 (Stb.
En erhvervsdrivende har med hensyn til de varer og tjenesteydelser, som han leverer til en anden erhvervsdrivende eller en juridisk person, som ikke er erhvervsdrivende, pligt til at udstede en nummereret og dateret faktura, som klart og utvetydigt præciserer:
In respect of all goods and services supplied to another trader or to a legal person, other than a trader, the trader shall issue a numbered and dated invoice which shall state clearly and unambiguously:
Vederlaget.
The remuneration.
Det skyldige afgiftsbeløb for leveringen af varen eller tjenesteydelsen.
The amount of the tax payable in respect of the supply of goods or services.
Det er ikke tilladt at nævne et andet afgiftsbeløb.
No reference may be made to another amount of tax.
Selskabet Albert Heijn BV, som henhører under Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV, som udgør en skattemæssig enhed med henblik på opkrævning af omsætningsafgift, driver supermarkeder, i hvilke det leverer et klassisk sortiment af fødevarer og andre varer.
The company Albert Heijn BV, belonging to the Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV, which constitutes a fiscal entity for the levying of the turnover tax, operates supermarkets in which it offers a standard range of foodstuffs or other products.
I løbet af den i hovedsagen omhandlede periode, dvs. oktober 2003, beregnede og indberettede sagsøgeren i hovedsagen momsen for salg i sine supermarkeder i henhold til sin sædvanlige praksis, hvorefter der tages udgangspunkt i det samlede beløb for hver kassebon (eller »indkøbskurv«) betalt af en kunde i tilfælde af samtidigt køb af forskellige artikler.
At the material time, namely October 2003, the applicant in the main proceedings calculated and declared the VAT in respect of sales in its supermarkets, according to its usual practice, on the basis of the total amount, according to each till receipt (or ‘shopping basket’), paid by a customer buying various articles at the same time.
Hvert af de beløb, som optræder på disse kasseboner, er blevet aritmetisk afrundet til nærmeste eurocent.
Each of the amounts on those till receipts was rounded arithmetically to the nearest cent (EUR).
Denne aritmetiske afrunding indebærer, at beløb, hvis tredje decimal er lig med eller overstiger fem, afrundes opad til nærmeste eurocent, og beløb, hvis tredje decimal er under fem, afrundes nedad til nærmeste eurocent.
The operation of arithmetic rounding means that amounts in which the third decimal place is equal to or exceeds five are rounded up to the nearest cent and amounts in which the third decimal place is less than five are rounded down to the nearest cent.
Sagsøgeren i hovedsagen har fulgt denne fremgangsmåde for samtlige sine filialer.
This procedure was followed by the applicant in the main proceedings in all its branches.
Sagsøgeren i hovedsagen har imidlertid desuden for to af sine filialer, for så vidt angår den omhandlede periode, anvendt en anden metode, som bestod i at beregne det skyldige momsbeløb, ikke pr. kassebon, men separat pr. artikel solgt til kunden, idet det således beregnede beløb pr. artikel blev afrundet nedad til nærmeste eurocent.
However, at two branches during the relevant period the applicant also employed another method, which consisted of calculating the amount of VAT payable, not per till receipt, but separately for each item sold to the customer, by rounding the amount thus calculated per item down to the nearest cent.
Sagsøgeren i hovedsagen regnede sig således frem til, at sagsøgeren for disse to filialer i den omhandlede periode efter metoden, hvorefter der skete afrunding nedad pr. artikel, skulle have betalt 1 414 EUR mindre end det beløb, som sagsøgeren havde angivet i sin angivelse og faktisk betalt i henhold til sagsøgerens sædvanlige praksis, hvorefter der skete afrunding pr. kassebon.
The applicant in the main proceedings accordingly calculated that, for those two branches during the relevant period, the result of that method of rounding down per item was that it should have paid EUR 1 414 less than the amount stated on its VAT return and which it in fact paid in accordance with its usual practice of rounding per till receipt.
Sagsøgeren i hovedsagen ansøgte om tilbagebetaling af beløbet på 1 414 EUR, som det uberettiget havde betalt i moms for de to omhandlede filialer.
The applicant in the main proceedings applied for repayment of the amount of EUR 1 414 of VAT which, in its opinion, it had wrongly paid for the two branches in question.
Eftersom denne ansøgning blev afvist, indgav sagsøgeren en klage til afgiftsmyndigheden, idet sagsøgeren gjorde gældende, at en »afrunding pr. indkøbskurv« ikke var korrekt, og at det beregnede afgiftsbeløb pr. artikel i givet fald burde afrundes nedad til nærmeste beløb.
When that application was rejected, the applicant brought a complaint before the Inspector with the claim that ‘rounding per basket’ was incorrect and that the amount of the tax calculated per item should, when necessary, be rounded down to the nearest amount.
Afgiftsmyndigheden afviste denne klage.
The Inspector rejected that complaint.
Sagsøgeren i hovedsagen anlagde et søgsmål med påstand om annullation af denne beslutning om afvisning ved Gerechtshof te Amsterdam.
The applicant in the main proceedings brought an action seeking annulment of that rejection before the Gerechtshof te Amsterdam (Regional Court of Appeal, Amsterdam).
Gerechtshof te Amsterdam tog ikke påstanden til følge ved dom af 16. august 2004.
That court dismissed the action as unfounded by judgment of 16 August 2004.
Sagsøgeren iværksatte herefter kassationsanke af denne dom for Hoge Raad der Nederlanden.
The applicant then brought an appeal against that judgment before the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands).
Hoge Raad der Nederlanden har i forelæggelsesafgørelsen anført, at ifølge Gerechtshof te Amsterdam respekterer den aritmetiske metode ved subtraktion i højere grad princippet, hvorefter afgiften skal være fuldstændigt proportional med prisen, end en metode, hvorefter der skal ske afrunding nedad til nærmeste eurocent, selv om anvendelsen af den aritmetiske metode resulterer i en afrunding opad til nærmeste eurocent.
In the order for reference, the Hoge Raad der Nederlanden states that, in the opinion of the Gerechtshof te Amsterdam, even when the result of using the arithmetic method is a rounding up to the nearest cent, that method is, on balance, more consistent with the principle that the tax must be strictly proportional to the price than a method which prescribes rounding down to the nearest cent.
Den forelæggende ret har tilføjet, at det ved beregningen af momsen er tilladt at foretage en aritmetisk afrunding af afgiften for hver levering af et gode eller en tjenesteydelse eller at foretage en afrunding af det samlede beløb for et vist antal leveringer af varer eller tjenesteydelser, som skal betragtes sammen, dvs. i tvisten i hovedsagen pr. indkøbskurv.
The referring court adds that, in calculating the VAT, it is permissible for each supply of goods or each provision of services to adopt either the procedure of arithmetic rounding of the tax or the method of rounding the total amount of a certain number of supplies or service provisions taken together, namely, in this case, per basket.
Ifølge den forelæggende ret er disse to metoder med virkning fra den 1. juli 2004 indeholdt i artikel 5a i gennemførelsesbekendtgørelsen af 1968 om omsætningsafgift (Uitvoeringsbesluit omzetbelasting 1968).
According to that court, both those methods are laid down, as from 1 July 2004, in Article 5 a of the implementing decree of 1968 on turnover tax (Uitvoeringsbesluit omzetbelasting 1968).
Tvisten i hovedsagen rejser spørgsmålet, om første og sjette direktiv opstiller et krav om, at metoden, hvorefter der kan ske afrunding nedad pr. artikel, er tilladt, og mere præcist spørgsmålet, om bestemmelserne i første direktivs artikel 2, stk. 1 og 2, samt sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), og artikel 22, stk. 3, litra b), første afsnit, i den affattelse, som fandt anvendelse indtil den 1. januar 2004, og artikel 22, stk. 5, er baseret på en metode, hvorefter momsbeløbet skal beregnes for hver transaktion, selv om forskellige transaktioner er angivet på en faktura og/eller er omfattet af den samme angivelse.
The questions arising from the main proceedings are whether it is a requirement of the First and Sixth Directives that the method of rounding down per item be permitted and, more particularly, whether the provisions of the first and second paragraphs of Article 2 of the First Directive and of Articles 11A(1)(a) and 22(3)(b), first paragraph, in the version applicable before 1 January 2004, and 22(5) of the Sixth Directive are founded on a method which necessitates the amount of VAT being calculated on each transaction, even if various transactions are referred to on one invoice and/or are included in one and the same VAT return.
Hoge Raad der Nederlanden har under disse omstændigheder besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
In those circumstances, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Reguleres spørgsmål om afrunding af momsbeløb udelukkende i national ret, eller er det — navnlig på grundlag af [sjette direktivs artikel 22, stk. 3, litra b), tiende led og artikel 22, stk. 5 samt artikel 11, punkt A] — et anliggende for fællesskabsretten?
‘(1) Is the rounding of VAT amounts governed solely by national law, or — particularly in view of the provisions [of Article 22(3)(b), tenth indent, and (5), and Article 11A, of the Sixth Directive] — is it a matter for Community law?
2) Hvis det sidste er tilfældet: Følger det da af direktivbestemmelserne, at medlemsstaterne skal tillade afrunding nedad pr. artikel, også når forskellige transaktioner angives på en og samme faktura og/eller en og samme angivelse?«
(2) If the latter is the case, does it follow from the aforementioned provisions of the Directives that the Member States are required to permit rounding down per article, even if different supplies are included in one invoice and/or one tax return?’
Vedrørende begæringen om genåbning af den mundtlige forhandling
Application for reopening of the oral procedure
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 10. marts 2008 har sagsøgeren i hovedsagen begæret den mundtlige forhandling genåbnet med den begrundelse, at sagen ikke kan afgøres på grundlag af et argument, som ikke er blevet drøftet
By application lodged at the Registry of the Court on 10 March 2008, the applicant in the main proceedings applied for the reopening of the oral procedure on the ground that the case may not be dealt with on the basis of an argument which has not been
Sagsøgeren i hovedsagen har i sin begæring om genåbning af den mundtlige forhandling anført, at sagsøgeren flere gange i løbet af retsmødet navnlig har redegjort for sin opfattelse af de præcise faktiske omstændigheder med hensyn til konsekvenserne af afrundingen.
However, in its application to have the oral procedure reopened, the applicant in the main proceedings states that it several times at the hearing drew attention, inter alia, to what were, in its opinion, the correct facts in relation to the effects of rounding.
Det er i det foreliggende tilfælde Domstolens opfattelse efter at have hørt generaladvokaten, at Domstolen råder over alle de nødvendige oplysninger for at kunne besvare de stillede spørgsmål, og at det derfor ikke er nødvendigt at træffe bestemmelse om genåbning af den mundtlige forhandling.
Having heard the Advocate General, the Court considers in this case that it has all the information required to reply to the questions referred and that, accordingly, there is no need to order the reopening of the oral procedure.
Følgelig tages begæringen om genåbning af den mundtlige forhandling ikke til følge.
Consequently, the application for an order reopening the oral procedure must be dismissed.
Hvad angår besvarelsen af det første spørgsmål bemærkes, at bestemmelserne i første og sjette direktiv ikke indeholder nogen udtrykkelig regel vedrørende afrunding af momsbeløb. Navnlig er sjette direktiv tavst på dette punkt.
In reply to the first question, the provisions of the First and Sixth Directives contain no explicit rule concerning rounding of amounts of VAT.
Bestemmelserne i sjette direktivs artikel 22, stk. 3, litra b), såvel i den affattelse, som fandt anvendelse på tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen, som i den affattelse, som følger af direktiv 2001/115, som trådte i kraft den 1. januar 2004, og som derfor ikke finder anvendelse på nævnte tvist, samt bestemmelserne i sjette direktivs artikel 22, stk. 5, kan givetvis henvise til afrundede momsbeløb, som den forelæggende ret gør gældende.
It is true that the substantive content both of the provisions of Article 22(3)(b) of the Sixth Directive, both in the version applicable at the material time and in the version amended by Directive 2001/115 which entered into force on 1 January 2004 and which, consequently, is not applicable to the main proceedings, and of the provisions of Article 22(5) is capable of referring by implication to rounded amounts of VAT, as is submitted by the referring court.
Det er imidlertid ubestridt, at disse bestemmelser ikke fastsætter nogen udtrykkelig regel for, hvorledes afrundingen skal gennemføres.
However, it is common ground that those provisions do not lay down any express rule as to the manner in which rounding must be carried out.
Det samme gælder sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a).
The same is true of Article 11A(1)(a) of the Sixth Directive.
Denne bestemmelse begrænser sig således til at fastlægge beskatningsgrundlaget, og den henviser kun til den pris, som betales for de leverede goder eller tjenesteydelser.
That provision restricts itself to determining the taxable amount and it refers only to the price of the goods supplied and the services performed as consideration for the price.
Det ændrer ikke heri, at der i forbindelse med fortolkningen af de bestemmelser, som er nævnt i de to foregående præmisser, skal tages hensyn til såvel bestemmelsernes formål som deres opbygning (jf. navnlig dom af 10.12.2002, sag C-491/01, British American Tobacco (Investments) og Imperial Tobacco, Sml. I, s. 11453, præmis 203 og den deri nævnte retspraksis, af 16.1.2003, sag C-12/00, Kommissionen mod
That finding is in no way affected by the requirement that the objectives and context of each of the provisions referred to in the two preceding paragraphs must be taken into account in their interpretation (see, in particular, Case C-491/01 British American Tobacco (Investments) and Imperial Tobacco [2002] ECR I-11453, para-
I, s. 459, præmis 55, og af 13.3.2008, sag C-437/06, Securenta, endnu Sml. I, s. 1597, præmis 35).
2008 — CASE C-484/06 graph 203 and caselaw there cited; Case C-12/00 Commission v Spain [2003] ECR I-459, paragraph 55; and Case C-437/06 Securenta [2008] ECR I-1597, paragraph 35).
Det fremgår således af Rådets andet direktiv 67/228/EØF af 11. april 1967 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystems struktur og de nærmere regler for dets anvendelse (EFT 1967, s. 14), at omsætningsafgiften har til formål at skabe lige afgiftsvilkår for den samme transaktion, uanset i hvilken medlemsstat transaktionen gennemføres (dom af 3.10.2006, sag C-475/03, Banca Popolare di Cremona, Sml.
It is clear from the Second Council Directive 67/228/EEC of 11 April 1967 on the harmonisation of legislation of Member States concerning turnover taxes — Structure and procedures for application of the common system of value added tax (OJ, English Special Edition 1967, p.
I denne forbindelse har sjette direktivs artikel 11, punkt A, stk. 1, litra a), til formål at sikre, at der i medlemsstaterne findes et ensartet grundlag for beskatningen.
In that context, the purpose of Article 11A(1)(a) of the Sixth Directive is to guarantee uniformity, in the Member States, of the amount which is to be taxable.
Det samme gælder sjette direktivs artikel 22, stk. 3, litra b), med hensyn til hvilken det af fjerde betragtning til direktiv 2001/115 fremgår, at de oplysninger, som er obligatoriske på fakturaerne, tilsigter at sikre, at det indre marked fungerer efter hensigten.
The same applies to Article 22(3)(b) of the Sixth Directive, in relation to which it is evident from the fourth recital in the preamble to Directive 2001/115 that the purpose of the particulars which must appear on invoices is to ensure that the internal market functions properly.
Endelig har sjette direktivs artikel 22, stk. 4 og 5, til formål at sikre, at skattemyndigheden er i besiddelse af alle de oplysninger, som er nødvendige med henblik på nøjagtigt at kunne beregne og opkræve det afgiftsbeløb, som skal betales.
Lastly, the objective of Article 22(4) and (5) of the Sixth Directive is to ensure that the tax authority has available to it all the information required in order to calculate and collect the exact amount of tax payable.