natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I disse sager skulle Regeringsrätten nemlig træffe afgørelse i en sag, der var anlagt til prøvelse af en forhåndsbesked fra Skatterättsnämnden, og den skulle således tage stilling til tvisten for at kunne afgøre sagen 25.
Unlike this case, the opinion of the Skatterättsnämnden was challenged, which gave rise to a dispute.
Skatterättsnämnden afgav desuden en forhåndsbesked, der var i overensstemmelse med de indlæg, der var afgivet af begge parter i sagen 23.
Furthermore, the Skatterättsnämnden adopted an opinion in accordance with the observations made by the two parties. 23
Det er korrekt, at Domstolen i dom af 9. februar 1995, Leclerc-Siplec 26 fastslog, at den havde kompetence, selv om sagsøgte i hovedsagen var fuldstændig enig med sagsøgeren 27.
It is true that in Leclerc-Siplec 26the Court held that it had jurisdiction even though the defendant in the main proceedings was in complete agreement with the applicant. 27
Regeringsrätten har i øvrigt i punkt 22 i sin forelæggelsesafgørelse tilføjet, at parterne i hovedsagen er enige om, at der ikke skal opkræves nogen alkoholafgift.
The Regeringsrätten also adds, in paragraph 22 of its order for reference that the parties to the main proceedings are in agreement about the fact that no excise duty on alcohol should be levied.
Jeg skal imidlertid bemærke, at der i Leclerc-Siplec-dommen faktisk forelå en tvist mellem parterne, da sagen blev indledt.
However, it should be pointed out that in Leclerc-Siplec, at the time the main proceedings began, a genuine dispute existed
Af disse oplysninger fremgår det tydeligt, at der ikke foreligger nogen uenighed mellem parterne, og at der dermed ikke verserer nogen retssag ved den nationale ret.
It is clear from those facts that there is no difference of opinion between the parties and therefore there is no dispute before the national court.
25 — Min fremhævelse.26 — Sag C-412/93, Sml. I, s. 179.27 — Præmis 3, 14 og 15.
21 — See order for reference, paragraph 11.22 — Ibidem, paragraph 12.23 — Ibidem, paragraph 13.
21 — Jf. forelæggelsesafgørelsen, punkt 11.22 — Ibidem, punkt 12.23 — Ibidem, punkt 13.
25 — Emphasis added.26 — Case C-412/93 Leclerc-Siplec [1995] ECR I-179.27 — Paragraphs 3, 14 and 15.
Efter min mening har Regeringsrätten anmodet Domstolen om at udøve responderende virksomhed.
In other words, in my view, the national court is asking the Court of Justice to give an advisory opinion.
Selskaberne TF1 Publicité og M6 Publicité havde nemlig afslået at udsende et reklameindslag om distribution af brændstof i Leclerc-supermarkederne.
between the parties. TF1 Publicité and M6 Publicité refused to broadcast an advertising message on fuel distribution at Leclerc supermarkets.
Société d’importation Édouard Leclerc-Siplec havde derfor anlagt sag mod disse to selskaber ved tribunal de commerce de Paris (Frankrig) 28.
The import company Édouard Leclerc-Siplec therefore brought an action against those two companies before the Tribunal de Commerce Paris (France). 28
Domstolen har i dom af 16. juli 1992, Meilicke 30, præciseret, at den samarbejdsånd, der er afgørende for, at proceduren med præjudiciel forelæggelse kan fungere, indebærer, at den nationale ret for sit vedkommende tager hensyn til den opgave, som Domstolen varetager 31.
The Court stated in Meilicke 30that the spirit of cooperation which must prevail in the preliminary ruling procedure requires the national court to have regard to the function entrusted to the Court of Justice.
Denne opgave består ikke i at udøve responderende virksomhed, men derimod i at opfylde de behov, der forekommer i forbindelse med løsningen af en tvist 32.
31That function does not consist in giving advisory opinions, but in fulfilling a requirement inherent in the effective resolution of a dispute. 32
Baggrunden for denne sag er ikke uenighed mellem sagens parter, men en anmodning om bekræftelse på en forhåndsbesked, som alle er enige i.
In this case the basis of the proceedings is not a dispute between the parties, but a request for confirmation of an opinion with respect to which the parties are in agreement.
Det særlige ved denne sag er, at Skatteverket kan iværksætte en appel af en forhåndsbesked, der er afgivet af Skatterättsnämnden ved Regeringsrätten, selv om dette sker med henblik på at få forhåndsbeskeden bekræftet.
A special feature of these proceedings is that the Skatteverket may bring an appeal before the Regeringsrätten about an opinion adopted by the Skatterättsnämnden, even if the appeal seeks confirmation of that opinion.
Hvis det antages, at Domstolen har kompetence i en sag som den foreliggende, vil det efter min opfattelse betyde en forvridning af formålet med artikel 234 EF og en tilsidesættelse af de bestemmelser, hvorefter en præjudiciel forelæggelse for Domstolen inden for rammerne af denne bestemmelse forudsætter, at der foreligger en tvist, og at det præjudicielle spørgsmål skal være begrundet i behovet for at fortolke et uenighedsspørgsmål.
In my view, to accept that the Court has jurisdiction in a case such as that before me is to distort the objective pursued by Article 234 EC and disregard the conditions for bringing an action before the Court under that article to the effect that there must be a dispute and that the question referred for a preliminary ruling must be justified by the need to resolve a genuine controversy.
Der er derimod tale om en anmodning om bekræftelse af en forhåndsbesked, uden at der overhovedet foreligger nogen tvist.
but a request for confirmation of an opinion in the absence of any dispute.
Den forelæggende ret har desuden i forelæggelsesafgørelsen forklaret, at sagen var blevet anlagt med henblik på at »fastlægge retspraksis« vedrørende spørgsmålet, om vin til madlavning er fritaget for alkoholafgiften, og for at give spørgsmålet almen rækkevidde.
The national court further states in its order that the case was brought before it with a view to ‘creating a precedent’ on the issue of the exemption of cooking wine from excise duty and to make it of general application.
28 — Præmis 2 og 3.29 — Sag C-318/00, Sml. I, s. 905.
28 — Paragraphs 2 and 3.
30 — Sag C-83/91, Sml. I, s. 4871.31 — Præmis 25.32 — Foglia-dommen, præmis 18 og 20.
29 — Case C-318/00 Bacardi-Martini and Cellier des Dauphins [2003] ECR I-905.
Sammenfattende mener jeg ikke, at Domstolen har kompetence til at besvare det spørgsmål, som Regeringsrätten har stillet.
In light of all of those factors, I am of the opinion that the Court does not have jurisdiction to give a ruling on the question referred by the Regeringsrätten.
importafgiftsafgørelsen ved en national ret, som inden for rammerne den sag, der dermed ville udgøre en egentlig tvist, kunne forespørge Domstolen om rækkevidden af artikel 20 i direktiv 92/83.
import duties before the national court and the Regeringsrätten could, in the proceedings which would constitute a genuine dispute, ask the Court for a ruling on the scope of Article 20 of Directive 92/83.
Jeg foreslår derfor Domstolen at erklære sig inkompetent til at besvare det spørgsmål, som Regeringsrätten har stillet.
Having regard to all of the foregoing considerations, I consider that the Court should hold that it lacks jurisdiction to give a ruling on the question referred by the Regeringsrätten.
I sag C-458/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Regeringsrätten (Sverige) ved afgørelse af 9. november 2006, indgået til Domstolen den 16. november 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Regeringsrätten (Sweden), made by decision of 9 November 2006, received at the Court on 16 November 2006, in the proceedings
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne R. Silva de Lapuerta (refererende dommer), E. Juhász, J. Malenovský og T. von Danwitz,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of Chamber, R. Silva de Lapuerta (Rapporteur), E. Juhász, J. Malenovský and T. von Danwitz, Judges,
GOURMET CLASSIC generaladvokat: Y. Bot justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: Y. Bot, Registrar: R. Grass, having regard to the written procedure, after considering the observations submitted on behalf of:
Seiça Neves, som befuldmægtigede
Seiça Neves, acting as Agents,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved W. Mölls og K. Simonsson, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse i retsmødet den 3. april 2008,
— the Commission of the European Communities, by W. Mölls and K. Simonsson, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 3 April 2008,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 20, første led, i Rådets direktiv 92/83/EØF af 19. oktober 1992 om harmonisering af punktafgiftsstrukturen for alkohol og alkoholholdige drikkevarer (EFT L 316, s. 21).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of the first indent of Article 20 of Council Directive 92/83/EEC of 19 October 1992 on the harmonisation of the structures of excise duties on alcohol and alcoholic beverages (OJ 1992 L 316, p. 21).
Anmodningen er indgivet i forbindelse med en sag anlagt ved Regeringsrätten af Skatteverket (den svenske skatteforvaltning) med henblik på at opnå bekræftelse af Skatterättsnämndens (skatteretsnævnet) forhåndsbesked vedrørende afgiftsreglerne for alkohol i vin til madlavning.
The reference was made in the context of an appeal brought by the Skatteverket (Swedish tax administration) before the Regeringsrätten (Supreme Administrative Court), seeking confirmation of a preliminary opinion of the Skatterättsnämnden (Swedish Revenue Law Commission) concerning the taxation of alcohol contained in cooking wine.
— alle varer med et virkeligt alkoholindhold på over 1,2% vol., som henhører under KN-kode 2207 og 2208, selv når disse varer indgår i en vare, der henhører under et andet KN-kapitel
— all products with an actual alcoholic strength by volume exceeding 1.2% volume which fall within CN [headings] 2207 and 2208, even when those products form part of a product which falls within another chapter of the CN,
Direktivets artikel 27, stk. 1, litra f), bestemmer:
Article 27(1)(f) of the directive provides:
»Medlemsstaterne fritager produkter, der er omfattet af dette direktiv, for den harmoniserede punktafgift på betingelser, som de fastsætter for at sikre en korrekt og ukompliceret anvendelse af sådanne fritagelser og for at hindre svig, unddragelse eller misbrug, når de
‘Member States shall exempt the products covered by this Directive from the harmonised excise duty under conditions which they shall lay down for the purpose of ensuring the correct and straightforward application of such exemptions and of preventing any evasion, avoidance or abuse:
[…] f) direkte eller som ingrediens i halvfabrikata anvendes til fremstilling af levnedsmidler, også fyldte, forudsat at alkoholindholdet i det enkelte tilfælde ikke overstiger 8,5 liter ren alkohol pr. 100 kg produkt for så vidt angår chokolade og 5 liter ren alkohol pr. 100 kg produkt for så vidt angår andre produkter.«
(f) when used directly or as a constituent of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that in each case the alcoholic content does not exceed 8.5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for chocolates, and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for other products.’
I Sverige er beskatningen af alkohol og forskellige slags alkoholprodukter reguleret i loven (1994:1564) om afgifter på alkohol (lagen (1994:1564) om alkoholskatt (SFS 1994, nr. 1564), herefter »LAS«).
In Sweden, the taxation of alcohol and various types of alcoholic drinks is regulated by the Law (lagen (1994:1564) om alkoholskatt (SFS 1994, No 1564); ‘the LAS’) on excise duty on alcohol.
I henhold til lovens § 1, stk. 1, skal der betales alkoholafgift af øl, vin og andre gærede drikkevarer, mellemklasseprodukter og ethanol, som produceres i Sverige, indføres eller modtages fra en anden medlemsstat i Den Europæiske Union, eller som indføres fra et tredjeland.
Under Paragraph 1(1) of the LAS, alcohol excise duty is payable on beer, wine and other fermented beverages, intermediate products and ethyl alcohol, which are produced in Sweden, brought or taken from another Member State of the European Union or imported from a nonmember State.
Ifølge § 6 i LAS skal der betales skat for ethanol på varer, der henhører under KN-kode 2207 og 2208, og som har et alkoholindhold på over 1,2% vol., uanset om disse er iblandet i en vare, der henhører under et andet KN-kapitel.
Under Paragraph 6 of the LAS, excise duty on ethyl alcohol is payable on products covered by CN headings 2207 and 2208 with an alcoholic strength exceeding 1.2% by volume, even when those products form part of a product which falls within another chapter of the Combined Nomenclature.
Ifølge § 7, stk. 1, nr. 5, i LAS skal der ikke betales afgift af varer, som direkte indgår i levnedsmidler eller i ingredienser i halvfabrikata, som anvendes til fremstilling af levnedsmidler — også fyldte — forudsat at alkoholindholdet i det enkelte tilfælde ikke overstiger 8,5 liter ren alkohol pr. 100 kg for så vidt angår chokolade og 5 liter ren alkohol pr. 100 kg af andre produkter.
Under Paragraph 7(1)(5) of the LAS, no excise duty is payable on products which are used directly in foodstuffs or as a constituent of semi-finished products for the production of foodstuffs, filled or otherwise, provided that, in each case, the alcohol content does not exceed 8.5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for chocolates and 5 litres of pure alcohol per 100 kg of the product for other foodstuffs.
Gourmet Classic Ltd (herefter »Gourmet«) ønsker at markedsføre vin til madlavning i Sverige, og anmodede derfor Skatterättsnämnden om en forhåndsbesked med henblik på at få oplyst, hvilken afgiftsordning selskabet er underlagt.
Wishing to market cooking wine in Sweden and to know how it would be taxed, Gourmet Classic Ltd (‘Gourmet’) applied for a preliminary opinion from the Skatterättsnämnden.
Til støtte for anmodningen gjorde Gourmet gældende, at vin til madlavning er omfattet af undtagelsen i artikel 27, stk. 1, litra f), i direktiv 92/83 og § 7, stk. 1, nr. 5, i LAS.
In support of its application, Gourmet contended that cooking wine falls within the exemption provided for in Article 27(1)(f) of Directive 92/83 and Paragraph 7(1)(5) of the LAS.
I forbindelse med denne anmodning angav Skatteverket, at vin til madlavning pålægges punktafgift, men at den kan fritages for afgiften i henhold til § 7, stk. 1, nr. 5, i LAS.
In the same proceedings, the Skatteverket submitted that cooking wine is subject to excise duty but can be exempted under Paragraph 7(1)(5) of the LAS.
I sin forhåndsbesked fastslog Skatterättsnämnden, at selv om vin til madlavning i princippet pålægges punktafgift, fritages den som et levnedsmiddel for afgiften i medfør af artikel 27, stk. 1, litra f), i direktiv 92/83.
In its preliminary opinion, the Skatterättsnämnden came to the conclusion that although cooking wine is, in principle, subject to excise duty, since it is a foodstuff it is exempt from such duty under Article 27(1)(f) of Directive 92/83.
Præsidenten for Skatterättsnämnden var imidlertid af en anden opfattelse, idet han ikke mente, at vin til madlavning er omfattet af LAS’s anvendelsesområde.
However, the President of the Skatterättsnämnden issued a dissenting opinion according to which cooking wine does not fall within the scope of the LAS.
Skatteverket indbragte Skatterättsnämndens forhåndsbesked for Regeringsrätten med henblik på stadfæstelse heraf.
The Skatteverket appealed against the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden to the referring court, seeking confirmation of the opinion.
Regeringsrätten bemærkede herved, at hovedsagen har den særegenhed, at Skatteverket kan iværksætte appel ved Regeringsrätten af Skatterättsnämndens forhåndsbesked med det formål at få fastlagt retspraksis på afgiftsområdet, uanset om dette sker med henblik på dens stadfæstelse, og uanset, at ingen af de omhandlede parter har anfægtet forhåndsbeskeden.
In that regard, the referring court points out that the main proceedings have the peculiarity that, in order to establish a precedent in taxation matters, the Skatteverket may appeal from a preliminary opinion of the Skatterättsnämnden, inter alia to request confirmation, even if that opinion is not disputed by the parties concerned.
I hovedsagen fastslog Regeringsrätten, at det — med henblik på behandlingen af Skatteverkets påstand — må afgøres, om vin til madlavning indeholder ethanol som omfattet af artikel 20, første led, i direktiv 92/83.
In the main proceedings, the referring court considers that, in order to rule on the application by the Skatteverket, it is necessary to determine whether cooking wine contains ethyl alcohol within the meaning of the first indent of Article 20 of Directive 92/83.
På denne baggrund har Regeringsrätten besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
In those circumstances the Regeringsrätten decided to stay the proceedings and to refer the following question to the Court of Justice for a preliminary ruling:
Henset til den sammenhæng, i hvilken Regeringsrätten har stillet det præjudicielle spørgsmål, er det nødvendigt at fremhæve og præcisere visse principper for Domstolens beføjelser i henhold til artikel 234 EF.
In view of the circumstances in which the Regeringsrätten referred its question for a preliminary ruling, it is necessary to rehearse and clarify a number of principles concerning the jurisdiction of the Court under Article 234 EC.
Det følger af artikel 234, stk. 2 og 3, EF, at når der rejses et spørgsmål om fortolkningen af EF-traktaten eller af afledte retsakter udstedt af Fællesskabets institutioner ved en ret i en af medlemsstaterne, er denne ret, når det drejer sig om en national
Pursuant to the second and third paragraphs of Article 234 EC, where a question on the interpretation of the EC Treaty or of subordinate acts of the institutions of the
Formålet med artikel 234 EF er at forebygge forskelle i fortolkningen af den fællesskabsret, som de nationale retter skal anvende, og den tilstræber i alle tilfælde at sikre, at denne ret får samme virkning i alle medlemsstaterne (jf. i denne retning dom af 16.1.1974, sag 166/73, Rheinmühlen-Düsseldorf, Sml. s. 33, præmis 2).
Article 234 EC aims to avoid divergences in the interpretation of Community law which the national courts have to apply and aims to ensure that, in all circumstances, that law has the same effect in all Member States (see, to that effect, Case 166/73 Rheinmühlen-Düsseldorf [1974] ECR 33, paragraph 2).
Forpligtelsespligten i henhold til artikel 234, stk. 3, EF udgør først og fremmest et led i samarbejdet mellem de nationale retter, der skal anvende fællesskabsretten, og Domstolen, og den skal sikre, at fællesskabsretten anvendes korrekt og fortolkes ensartet i alle medlemsstaterne.
In particular, the obligation to refer imposed by the third paragraph of Article 234 EC is based on cooperation, established with a view to ensuring the proper application and uniform interpretation of Community law in all the Member States, between national courts, in their capacity as courts responsible for the application of Community law, and the Court of Justice.
Denne forpligtelse har navnlig til formål at forhindre, at der i en medlemsstat udvikler sig en national retspraksis, som ikke er i overensstemmelse med fællesskabsretten (jf. dom af 4.11.1997, sag C-337/95, Parfums Christian
That obligation is intended in particular to prevent
Når de af den nationale ret stillede spørgsmål vedrører fortolkningen af en bestemmelse i fællesskabsretten, er Domstolen derfor principielt forpligtet til at træffe afgørelse herom (jf. Meilicke-dommen, præmis 24, og Leclerc-Siplec-dommen, præmis 11, samt dom af 18.11.1999, sag C-200/98, X og Y, Sml. I, s. 8261, præmis 19).
Consequently, where questions submitted by national courts concern the interpretation of a provision of Community law, the Court of Justice is, in principle, obliged to give a ruling (Meilicke, paragraph 24; Leclerc-Siplec, paragraph 11; and Case C-200/98 X and Y [1999] ECR I-8261, paragraph 19).
Domstolen har imidlertid fastslået, at den i særlige tilfælde med henblik på at efterprøve sin egen kompetence er beføjet til at undersøge de omstændigheder, hvorunder den nationale domstol har forelagt sagen.
However, the Court has held that, in exceptional circumstances, it can examine the conditions in which the case was referred to it by the national court, in order to assess whether it has jurisdiction.
Den samarbejdsånd, der må herske ved udførelsen af de opgaver, artikel 234 EF pålægger henholdsvis de nationale domstole og EF-Domstolen, indebærer en pligt for Domstolen til at respektere de nationale domstoles eneansvarsområde, men indebærer samtidig, at de nationale domstole ved brugen af de muligheder, som artikel 234 giver, tager hensyn til den opgave, som Domstolen alene varetager på området, som er at bidrage til justitsforvaltningen i medlemsstaterne, men ikke at udøve responderende virksomhed vedrørende generelle eller hypotetiske spørgsmål (jf. Foglia-dommen, præmis 18 og 20, og Meilicke-dommen, præmis 25).
While the spirit of cooperation which must prevail in the exercise of the functions assigned by Article 234 EC to the national courts, on the one hand, and the Community judicature, on the other, requires the Court of Justice to have regard to the particular responsibilities of the national court, it implies at the same time that the national court, in the use which it makes of the possibilities offered by that article, must have regard to the particular function entrusted to the Court of Justice in this field, which is to assist in the administration of justice in the Member States and not to deliver advisory opinions on general or hypothetical questions (see Case 244/80 Foglia, paragraphs 18 and 20, and Meilicke, paragraph 25).
Hvad angår hovedsagen har Domstolen allerede fastslået, at formålet med den appel, der er indbragt for Regeringsrätten, er at efterprøve lovligheden af en forhåndsbesked, som, når den er blevet endelig, er bindende for skattemyndigheden og danner grundlag for afgiftsansættelsen, hvis og i det omfang den, der har anmodet om forhåndsbeskeden, gennemfører den disposition, anmodningen angår. Regeringsrätten må herefter antages at udøve en judiciel funktion (jf. X og Y-dommen, præmis 17).
With regard to the main proceedings, the Court has already held that, in the case of an appeal, the purpose of the procedure before the Regeringsrätten is to review the legality of an opinion which, once it becomes definitive, binds the tax authorities and serves as the basis for the assessment to tax if and to the extent to which the person who applied for the opinion continues with the action envisaged in his application and that, in those circumstances, the Regeringsrätten must be held to be carrying out a judicial function (X and Y, paragraph 17).
Den omstændighed, at Skatteverket har gjort gældende, at Skatterättsnämdens forhåndsbesked skal stadfæstes, bevirker ikke, at hovedsagen ikke har judiciel karakter.
The fact that the Skatteverket confirmed the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden does not affect the judicial nature of the main proceedings.
Den forelæggende ret har i den omhandlede sag desuden forelagt Domstolen et fortolkningsspørgsmål vedrørende en fællesskabsretlig bestemmelse, nemlig artikel 20, første led, i direktiv 92/83, og den er af den opfattelse, at en præjudiciel afgørelse herom er nødvendig med henblik på at efterprøve lovligheden af Skatterättsnämndens forhåndsbesked.
In addition, in the main proceedings, the referring court asks the Court of Justice a question concerning the interpretation of a provision of Community law, namely the first indent of Article 20 of Directive 92/83, and it considers that a preliminary ruling on that point is necessary in order to review the legality of the preliminary opinion of the Skatterättsnämnden.