natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge artikel 47, stk. 1, i lovdekret nr. 331/93, der har overskriften »Registrering af fællesskabsinterne transaktioner«, skal fakturaer, der bl.a. er knyttet til tjenesteydelser vedrørende transport inden for Fællesskabet af goder og de dertil knyttede transaktioner, registreres i løbet af den måned, hvor de blev modtaget eller efterfølgende — dog under alle omstændigheder inden 15 dage efter modtagelsen — særskilt i det fakturaregister, der er nævnt i artikel 23, stk. 1 og 2, i DPR nr. 633 i numerisk orden samt i det købsregister, der er nævnt i samme dekrets artikel 25, stk. 1, i med henvisning til den måned, hvor fakturaen blev modtaget eller udstedt.
Pursuant to Article 47(1) of Decree-Law No 331/93, entitled ‘Registration of intraCommunity transactions’, invoices relating, in particular, to the supply of intraCommunity transport of goods and related services must be recorded in the month in which they are received or subsequently, but in any event within 15 days of receipt, separately in the register of invoices issued referred to in Article 23(1) and (2) of the DPR No 633/72 and in the register of purchases, referred to in Article 25(1) thereof, with reference to the month of receipt or the month of issue respectively.
Endelig bestemmer artikel 57, stk. 1, første punktum, i DPR nr. 633/72:
Finally, the first sentence of the first paragraph of Article 57(1) of DPR No 633/72 provides:
»Fristen for meddelelse af berigtigelser og efteropkrævning […] udløber den 31. december i det fjerde år efter at angivelsen er afgivet.«
‘Notices of reassessment and recovery … shall be served, on pain of loss of the related right, by 31 December of the fourth year after the year in which the tax return was submitted.’
Ecotrade er et italiensk aktieselskab, der beskæftiger sig med handel med granuleret højovnsslagge og andre materialer, navnlig syntetisk gips og aske, til brug ved fremstilling af cement.
Ecotrade is an Italian limited company specialising in granulated blast furnace slag and other ingredients, in particular synthetic gypsum and ashes used for the manufacture of cement.
I regnskabsårene 2000 og 2001 gennemførte Ecotrade en række transporter af sådant materiale fra Italien til andre medlemsstater i Det Europæiske Fællesskab, idet selskabet benyttede sig af transportselskaber, der ikke var hjemmehørende i Italien. Disse selskaber fakturerede Ecotrade for deres tjenesteydelser, som de beskrev som enten »befragtning af fartøj« eller »transport« (herefter »de omhandlede transaktioner«).
In the tax years 2000 and 2001 Ecotrade entrusted to operators established outside Italy the transport of those materials from Italy to other Member States of the European Community.
Ingen af fakturaerne angav imidlertid moms, og af nogle fremgik det udtrykkeligt, at leveringen af tjenesteydelsen var momsfritaget.
However, the invoices did not indicate the amount of VAT, and some of them stated that the transactions were exempt.
Ecotrade antog følgelig, at de omhandlede transaktioner var momsfritaget.
Ecotrade therefore regarded the relevant transactions as being exempt from VAT.
Følgelig registrerede Ecotrade dem udelukkende i sit købsregister, men ikke i fakturaregistret, og uden at angive moms.
Accordingly, it recorded the invoices relating to those transactions only in the register of purchases and not in the register of invoices issued, and did so on the basis of VAT exemption.
Momsen vedrørende disse transaktioner fremgik således ikke af de afgiftsangivelser, der blev udarbejdet af Ecotrade for regnskabsårene 2000 og 2001.
The VAT relating to those transactions was therefore not mentioned in the returns drawn up by Ecotrade for the tax years 2000 and 2001.
Efter en revision i 2004 besluttede Agenzia, at de omhandlede transaktioner rent faktisk udgjorde momspligtige tjenesteydelser i form af transport af goder inden for Fællesskabet, og at ordningen for omvendt betalingspligt fandt anvendelse på dem, hvilket Ecotrade ikke har bestridt, bortset fra en enkelt faktura.
After an inspection in 2004, the Agenzia took the view that the transactions in question were services in the intraCommunity transport of goods subject to VAT, and that the reverse charge procedure was applicable to them, which, with the exception of one invoice, was not disputed by Ecotrade.
Agenzia har ligeledes fastslået, at selskabet ikke har iagttaget de regnskabsmæssige forpligtelser, der er knyttet til denne ordning for omvendt betalingspligt, fordi de pågældende fakturaer udelukkende blev registreret i købsregistret og ikke i fakturaregistret.
The Agenzia also found that Ecotrade had not complied with the accounting requirements relating to the reverse charge procedure because the invoices concerned had been recorded only in the register of purchases and not in the register of invoices issued.
Følgelig fremsatte Agenzia efter berigtigelse af Ecotrades momsangivelser for regnskabsårene 2000 og 2001 flere efteropkrævninger af momsen, idet myndigheden fastslog, at den ikke-angivne moms beløb sig til ca. 321 000 EUR, og pålagde selskabet bøder på ca. 361 000 EUR.
Therefore, the Agenzia, by a number of tax recovery notices, reassessed for VAT purposes the tax returns submitted by Ecotrade for the tax years 2000 and 2001, claimed payment of undeclared taxes amounting to a total of approximately EUR 321 000 and imposed penalties in respect of those taxes of approximately EUR 361 000.
Herefter fastslog Agenzia, at Ecotrade havde fortabt sin ret til momsfradrag, idet selskabet ikke havde gjort brug af denne ret inden for den frist på to år, der begyndte at løbe fra det tidspunkt, hvor afgiften forfaldt i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, andet punktum, i DPR nr. 633/72. Derimod var fristen for myndighederne for at opkræve moms af de pågældende tjenesteydelser endnu ikke udløbet, idet fristen i henhold til artikel 57, stk. 1, i nævnte dekret for fremsættelse af afgørelser om afgiftsberigtigelser og efteropkrævning først udløber i det fjerde år efter, at angivelsen vedrørende den omtvistede afgift er afgivet.
Subsequently, the Agenzia took the view that Ecotrade had lost its right to deduct VAT because it had not exercised that right within a period of two years from the time the VAT becomes chargeable, as provided in the second sentence of Article 19(1) of the DPR No 633/72, whereas the tax authorities were still within the timelimits for recovering the VAT relating to the services concerned since, under the first sentence of Article 57 of the DPR No 633/72, notices of reassessment and recovery may be served within a period of four years calculated from the date on which the tax returns relating to disputed taxes were submitted.
Ved forskellige stævninger indgivet den 13. februar 2005 til Commissione tributaria provinciale di Genova har Ecotrade anfægtet de pågældende afgørelser om efteropkrævning og har nedlagt påstand om annullation heraf.
By various appeals lodged on 13 February 2005 before the Commissione tributaria provinciale di Genova, Ecotrade challenged the recovery notices concerned and sought to have them annulled.
Som begrundelse for sin regnskabspraksis har selskabet gjort gældende, at fakturaerne vedrørende de omhandlede transaktioner var blevet forskriftsmæssigt registreret i selskabets købsregister, men fordi transaktionerne fejlagtigt var blevet anset for momsfritaget, var de ikke blevet opført i fakturaregistret.
In order to justify its accounting practice Ecotrade submitted that the invoices relating to the transactions in question had been duly recorded in the register of purchases, but that, because those transactions had been mistakenly regarded as exempt from VAT, they had not been recorded in the register of invoices issued.
Denne fejl burde imidlertid ikke påvirke fradragsretten, idet der ikke er opstået nogen skyld i forhold til afgiftsmyndigheden i denne henseende.
That irregularity should not however have compromised the exercise of the right to deduct, since no debt to the tax authority was generated.
Følgelig bør enhver tidsmæssig begrænsning af fradragsretten ikke anvendes på den foreliggende sag.
Therefore, any temporal limit on the right to deduct was inapplicable in this case.
Agenzia har for den forelæggende ret gjort gældende, at Ecotrade burde have faktureret sig selv for de tjenesteydelser, selskabet modtog, beregnet den skyldige moms, registreret fakturaen i fakturaregistret samt i indkøbsregistret med deraf følgende kreditering af momstilsvar med henblik på fradrag af den indgående moms.
Before the national court the Agenzia replied that Ecotrade should have invoiced itself for the transactions in question, calculated the VAT payable, and recorded the invoice in the register of invoices issued and the register of purchases so that it would have had a VAT credit for the purposes of deducting the input tax calculated.
I overensstemmelse med denne procedure ville det skyldige momsbeløb ikke fysisk faktisk betales af køberen, eftersom det fratrækkes i den modsvarende momskredit.
In accordance with that method, the VAT payable is not actually paid by the purchaser in so far as it is offset by the corresponding VAT credit.
Fradragsretten skal imidlertid udøves inden for den fastsatte frist, idet den ellers fortabes.
The right to deduct must be exercised in the period prescribed or it will lapse.
Ecotrade, der ikke har fulgt den regnskabsprocedure, der er fastsat i national ret, har således pligt til at betale det skyldige momsbeløb, men har fortabt retten til fradrag heraf på grund af fristens udløb.
Consequently, Ecotrade, which did not comply with the accounting procedure provided for under the national legislation, is required to pay the VAT due, while it has lost the right to deduct VAT on account of the time-bar.
Under disse omstændigheder har Commissione tributaria provinciale di Genova besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål, der er formuleret identisk i de to sager C-95/07 og C-96/07:
In those circumstances, the Commissione tributaria provinciale di Genova decided to stay proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Er sjette direktivs artikel 17, artikel 21, stk. 1, og artikel 22 […] til hinder for nationale bestemmelser, i den foreliggende sag artikel 19 i DPR nr. 633/72, der betinger udøvelsen af retten til at fratrække [moms], der er betalt af en afgiftspligtig person inden for rammerne af dennes erhvervsmæssige virksomhed, af iagttagelse af en tidsfrist (på to år) og sanktionerer manglende iagttagelse med fortabelse af denne ret, navnlig i tilfælde, hvor afgiftspligten vedrørende de pågældende goder eller tjenesteydelser er opstået ved anvendelse af ordningen for omvendt betalingspligt, og når bestemmelserne indrømmer myndighederne en frist (på fire år i henhold til artikel 57 i DPR nr. 633/72), hvori de kan opkræve moms, der er længere end den periode, der indrømmes en erhvervsdrivende til at gøre sin fradragsret gældende, og denne ret er fortabt, fordi fristen er udløbet?
‘(1) Does a correct interpretation of Articles 17, 21(1) and 22 of the Sixth Directive … preclude national legislation (in particular Article 19 of DPR No 633/72) that makes the exercise of the right to deduct [VAT], payable by a taxable person in the pursuit of his business activities, dependent on compliance with a (twoyear) timelimit and penalises noncompliance with annulment of that right? That question is asked with reference, in particular, to cases where the liability to VAT on the purchase of the good or service stems from the application of the reverse charge procedure, which allows the authorities a longer period (of four years under Article 57 of DPR No 633/72) in which to demand payment of the duty than the period allowed to the trader for deduction of the duty, on expiry of which the trader’s right to such deduction lapses.
2) Er sjette direktivs artikel 18, stk. 1, litra d), […] til hinder for nationale bestemmelser, der — idet de opstiller nærmere regler for de »formaliteter«, der er omhandlet i denne bestemmelse i relation til ordningen for omvendt betalingspligt, der er reguleret i artikel 17, stk. 3, artikel 23 og artikel 25 i DPR nr. 633/72 — (alene til skade for den afgiftspligtige person) indfører et krav om iagttagelse af en tidsfrist som den, der er fastsat i artikel 19 i DPR nr. 633/72, for udøvelse af fradragsretten i henhold til direktivets artikel 17?«
(2) Does it follow from a correct interpretation of Article 18(1)(d) of the Sixth Directive … that national legislation may not, in regulating the ‘formalities’ referred to in that provision by means of the reverse charge procedure governed by the combined provisions of Articles 17(3), 23 and 25 of DPR No 633/72, make (solely to the detriment of the taxable person) the exercise of the right to deduct permitted by Article 17 of the Directive conditional upon compliance with a timelimit such as that laid down in Article 19 of DPR No 633/72?’
Ved kendelse afsagt den 27. april 2007 har Domstolens præsident besluttet at forene sagerne C-95/07 og C-96/07 med henblik på den skriftlige forhandling, den mundtlige forhandling og dommen.
By order of the President of the Court of 27 April 2007, Cases C-95/07 and C-96/07 were joined for the purposes of the written and oral procedure and of the judgment.
Ecotrade har gjort gældende, at sjette direktiv ikke undergiver fradragsretten nogen tidsmæssig begrænsning, fordi hele momsordningen, der hviler på neutralitetsprincippet, er udformet på en sådan måde, at den afgiftspligtige person under alle omstændigheder er sikret denne grundlæggende ret, der er en integrerende del af hele momsordningen.
Ecotrade submits that the Sixth Directive does not impose any timelimit on the right to deduct, since the entire VAT system, which is founded on the principle of neutrality is designed to guarantee the taxable person, in all circumstances, that fundamental right inherent in the overall VAT system.
De nationale bestemmelser, der er genstand for hovedsagen, kan desuden ikke begrundes med henvisning til direktivets artikel 17, stk. 6 og 7, og artikel 22, stk. 7 og 8, som ikke finder anvendelse på hovedsagerne.
Furthermore, the national legislation at issue in the main proceedings cannot be justified by reliance on Articles 17(6) and (7) and 22(7) and (8) of the directive, which are not applicable in the cases in the main proceedings.
For så vidt angår de »formaliteter«, der er fastsat af medlemsstaterne i medfør af sjette direktivs artikel 18, stk. 1, litra d), og som den afgiftspligtige person skal opfylde for at kunne udøve fradragsretten inden for rammerne af ordningen for omvendt betalingspligt, har Ecotrade gjort gældende, at disse formaliteter ikke må være uforholdsmæssige eller uforenelige med det generelle momssystem.
As regards the ‘formalities’ laid down by the Member States in accordance with Article 18(1)(d) of the Sixth Directive, with which the taxable person must comply in order to exercise the right to deduct under the reverse charge procedure, Ecotrade submits that those formalities may not be disproportionate to or incompatible with the general VAT mechanism.
Følgelig kan iagttagelsen af disse formaliteter ikke medføre, at den afgiftspligtige person endeligt fortaber fradragsretten.
Accordingly, compliance with those formalities cannot lead to the taxable person definitively losing the right to deduct.
Under alle omstændigheder er begrænsningen af fradragsretten i italiensk ret ikke forholdsmæssig som følge af den omstændighed, at afgiftsmyndigheden råder over en længere frist til at berigtige fejlagtige angivelser end den, der er givet den afgiftspligtige person for at fremsætte krav om fradrag.
In any event, the limitation on the right to deduct in Italian law is not proportionate, because the tax authority has a longer period in which to reassess incorrect tax returns than that accorded to the taxable person to claim deduction.
Den italienske og den cypriotiske regering har understreget, at fristen for udøvelse af fradragsretten er en formalitet, som medlemsstaterne kan fastsætte i medfør af sjette direktivs artikel 18, stk. 1, litra d), og stk. 3, samt artikel 22, stk. 8.
The Italian and Cypriot Governments point out that the period prescribed for the exercise of the right to deduct is a formality that the Member States may determine under Article 18(1)(d) and (3) and Article 22(8) of the Sixth Directive.
Denne artikel 18 indeholder ingen bestemmelse, der begrænser medlemsstaternes skønsmæssige beføjelse til at fastsætte tidsmæssige grænser for fradraget.
Article 18 does not contain any provision inconsistent with the Member States’ discretion to set temporal limits on deduction.
Ifølge artikel 18, stk. 2, der henviser til »samme periode«, skal udøvelsen af fradragsretten ske så hurtigt som
According to Article 18(2), which refers to ‘the same period’, the right to deduct should be exercised as soon as possible, so that if
De nævnte regeringer har desuden gjort gældende, at den frist, der gælder for administrationen med hensyn til afgiftsopkrævningen, af objektive og praktiske grunde ikke kan være af samme længde som den frist, der gælder for den afgiftspligtige persons udøvelse af fradragsretten, fordi administrationen har brug for tid til efter indlevering af afgiftsangivelsen at kontrollere og undersøge indholdet.
Furthermore, the Italian and Cypriot Governments take the view that the period allowed to the authority to recover tax cannot be the same as that allowed to the taxable person to exercise his right to deduct for objective and practical reasons, since the authority needs time after the tax return is lodged to check it and verify its contents.
Desuden har den italienske regering medgivet, at medlemsstaterne skal iagttage effektivitetsprincippet, således at det ikke gøres umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve fradragsretten. Regeringen har imidlertid gjort gældende, at fristen på to år er fuldt ud tilpasset i denne henseende.
The Italian Government acknowledges, moreover, that the Member States must comply with the principle of effectiveness, so as not to render exercise of the right to deduct impossible or excessively difficult.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har gjort gældende, at fradraget skal udøves under iagttagelse af de fastsatte frister.
The Commission of the European Communities maintains that the deduction should be exercised in compliance with the tax deadlines prescribed.
Udøvelsen kan således ikke udskydes uendeligt.
Its exercise cannot therefore be deferred indefinitely.
Kommissionen udleder heraf, at fastsættelse af præklusionsfrister for udøvelsen af fradragsretten ikke er uforeneligt med de formål, som sjette direktiv forfølger, forudsat at fristerne ikke er mindre gunstige end dem, der gælder for udøvelsen af tilsvarende rettigheder på skatte- og afgiftsområdet (ækvivalensprincippet), og at de ikke praksis gør det umuligt eller uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve de rettigheder, der tillægges i henhold til Fællesskabets retsorden (effektivitetsprincippet).
It concludes that the determination of limitation periods for the exercise of the right to deduct is not incompatible with the objectives pursued by the Sixth Directive, provided that those limitation periods are not less favourable than those laid down for the exercise of analogous rights in matters relating to tax (principle of equivalence) and are not such as to render the exercise of the rights conferred by Community law virtually impossible or excessively difficult (principle of effectiveness).
Kommissionen har på dette grundlag konkluderet, at ækvivalensprincippet ikke er iagttaget, fordi de relevante nationale bestemmelser i hovedsagen indrømmer afgiftsmyndigheden en frist på fire år til berigtigelse og efteropkrævning, mens der kun gælder en frist på to år for fradrag for erlagt moms.
It concludes that the principle of equivalence has not been complied with on account of the fact that the legislation at issue in the main proceedings allows a period of four years to the tax authority for reassessments and recovery, whereas it provides for a period of only two years for deduction of VAT paid.
For så vidt angår iagttagelsen af effektivitetsprincippet har Kommissionen understreget, at en toårig præklusionsfrist med henblik på udøvelsen af fradragsretten af de samme grunde indebærer en risiko for, at det bliver uforholdsmæssigt vanskeligt at udøve denne ret.
As regards compliance with the principle of effectiveness, the Commission points out that a twoyear limitation period for the exercise of the right to deduct is likely, for the same reasons, to render the exercise of that right excessively difficult.
Kommissionen har desuden anført, at det ville være alt for vidtgående og helt uforholdsmæssigt, hvis den pågældende medlemsstat kunne sikre sig en ugrundet berigelse med henvisning til den manglende opfyldelse af simple regnskabsformaliteter, selv om medlemsstaten må indrømmes muligheden for at forfølge de pågældende uregelmæssigheder på passende vis.
In addition, the Commission takes the view that it is wholly excessive and disproportionate for the Member State concerned to seek unduly to enrich itself because mere accounting formalities have not been carried out, although the latter must be allowed the possibility of penalising the irregularities concerned in an appropriate manner.
Indledningsvis bemærkes, at den forelæggende ret med sine spørgsmål ønsker oplyst, om sjette direktivs artikel 17, artikel 18, stk. 1, litra d), artikel 21, stk. 1, og artikel 22 er til hinder for nationale bestemmelser som dem, der er genstand for hovedsagen, som inden for rammerne af ordningen for omvendt betalingspligt betinger udøvelsen af retten til momsfradrag af iagttagelsen af en præklusionsfrist, der er kortere end den frist, som afgiftsmyndigheden råder over for at opkræve afgiften.
As a preliminary point, it must be noted that the national court’s questions seek to establish whether Articles 17, 18(1)(d), 21(1) and 22 of the Sixth Directive preclude national legislation such as that at issue in the main proceedings which, where the reverse charge procedure applies, makes the exercise of the right to deduct VAT subject to compliance with a limitation period which is shorter than that available to the tax authority for recovering tax.
Det fremgår imidlertid af forelæggelsesafgørelsen, at kernen i hovedsagen udspringer af den regnskabsfejl, som Ecotrade har begået, nemlig at selskabet ved en fejl udelukkende har registreret de omhandlede transaktioner i købsregistret uden angivelse af moms, hvilket ligeledes har gjort, at selskabets momsangivelser er behæftet med samme fejl, hvilket ligger til grund for Agenzias berigtigelse af disse angivelser.
However, it is clear from the order from reference that the main dispute arises from the accounting irregularity committed by Ecotrade, that is to say, the incorrect recording of the transactions in question only in the register of purchases exempt from VAT, that irregularity also affecting the tax returns relating to VAT drawn up by Ecotrade, which led the Agenzia to reassess them.
Denne situation adskiller sig imidlertid klart fra det tilfælde, hvor en afgiftspligtig person, der er bekendt med, at en levering er afgiftspligtig, for sent eller som følge af forsømmelighed undlader at kræve fradrag for indgående moms inden for den i national lovgivning fastsatte frist.
That situation is clearly different from the case in which a taxable person who is aware of the taxable nature of a supply fails on account of delay or carelessness to claim deduction of input tax within the period prescribed by the national legislation.