natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med sit fjerde anbringende har Hoechst gjort gældende, at høringskonsulentens sagsakter er ufuldstændige.
In the context of its fourth plea, Hoechst emphasises the fact that the hearing officer’s file is incomplete.
Sammenfatning af den administrative procedure og beslutningen
Summary of the administrative procedure and of the Decision.
Under et møde den 13. november 1998 mellem Chisso og Kommissionen forsikrede en af de tjenestemænd i Kommissionen, der var ansvarlige for sagen, Chisso om, at »der vil[le] blive givet [selskabet] en passende advarsel, hvis en anden virksomhed [forsøgte] at komme foran det i relation til samarbejdsmeddelelsen«.
At a meeting held on 13 November 1998 between Chisso and the Commission, one of the Commission’s officials responsible for the case assured Chisso that ‘fair warning would be given if another company would look like overtaking Chisso under the requirements of [the Leniency Notice]’.
Den 9. december 1998 aflagde Chissos repræsentant i kartellet mundtligt vidneudsagn for Kommissionens tjenestegrene.
On 9 December 1998 the Commission’s services received the oral testimony of Chisso’s representative in the cartel.
Den 5. marts 1999 anmodede Nutrinova under en telefonsamtale med Kommissionens tjenestegrene om, at der blev afholdt et møde.
On 5 March 1999, during a telephone interview with the Commission’s services, Nutrinova requested that a meeting be arranged.
Denne anmodning blev ikke efterkommet.
That request went unanswered.
Den 20. december 2002 indledte Kommissionen en procedure i henhold til artikel 81 EF og EØS-aftalens artikel 53 og tilsendte de virksomheder, hvortil beslutningen er rettet, en klagepunktsmeddelelse.
On 20 December 2002 the Commission initiated a proceeding under Article 81 EC and Article 53 of the EEA Agreement and sent a statement of objections to the undertakings to which the Decision is addressed.
Samme dag fik de nævnte virksomheder indsigt i sagens akter i form af to cd-rom’er, som indeholdt en fuldstændig kopi af dokumenterne med undtagelse af forretningshemmeligheder og andre fortrolige oplysninger (betragtning 22 og 23 til beslutningen).
On the same date those undertakings were granted access to the file, in the form of two CD-ROMs containing a full copy of the documents, apart from business secrets and other confidential information (recitals 22 and 23 to the Decision).
Det referat, Kommissionen havde udarbejdet af mødet den 13. november 1998, indgik i sagsakterne.
The Commission’s note on the meeting of 13 November 1998 was in the file.
Ved skrivelse til høringskonsulenten af 22. januar 2003 anmodede Hoechst sammen med Nutrinova gennem selskabernes respektive advokater om aktindsigt i de interne dokumenter vedrørende de telefoniske kontakter mellem Kommissionen og Chisso i perioden fra september 1998 til april 1999.
By letter to the hearing officer dated 22 January 2003, Hoechst requested that it and Nutrinova should, through their counsel, have access to the internal documents relating to the telephone conversations between Commission officials and Chisso between September 1998 and the end of April 1999.
De anmodede ligeledes om aktindsigt i en skrivelse fra Chisso af 17. december 2002, som indgik i sagsakterne i en ikke-fortrolig udgave.
They also requested access to a letter from Chisso dated 17 December 2002 which appeared in the file in a nonconfidential version.
Med hensyn til de interne dokumenter vedrørende de telefoniske kontakter mellem Kommissionen og Chisso henviste Hoechsts og Nutrinovas advokater til ordlyden af referatet af mødet den 13. november 1998 og anførte følgende:
As regards the internal documents relating to the telephone conversations between the Commission and Chisso, counsel for Hoechst and Nutrinova referred to the terms of the minute of the meeting of 13 November 1998 and stated:
»Det er af væsentlig betydning for vore klienter at vide, om, og i hvilken udstrækning, det var tjenestemænd i Kommissionen, der foranledigede, at der blev ydet samarbejdsbidrag, mens vore klienter samarbejdede med den.«
‘It is a crucial point for our clients to know whether and to what extent submissions have been prompted by Commission officials while our clients were cooperating with the Commission.’
Med hensyn til Chissos skrivelse af 17. december 2002 pegede Hoechsts og Nutrinovas advokater navnlig på, at et bilag til skrivelsen, nemlig en skrivelse af 26. marts 1999, havde titlen »[Til] Kommissionen vedrørende Chissos samarbejde med Generaldirektoratet for Konkurrence«.
As regards Chisso’s letter of 17 December 2002, counsel for Hoechst and Nutrinova observed in particular that an annex to that letter, namely a letter of 26 March 1999, was entitled ‘[T]o the Commission concerning Chisso’s cooperation with the Dir-ectorate-General for Competition’.
»Alle argumenter vedrørende Chissos samarbejde og — mere væsentligt — alle henvisninger til Chissos kontakter til Kommissionens tjenestemænd på dette tidspunkt kunne være særdeles relevante for vore klienters forsvar.«
‘Any arguments made with regard to Chisso’s cooperation or — more importantly — any hints that would refer to contacts Chisso has had at the time with Commission officials could on the other hand be very relevant for our clients’ defences.’
Ved skrivelse af 24. februar 2003 afslog høringskonsulenten de anmodninger, der var blevet fremsat i skrivelsen af 22. januar 2003.
By letter of 24 February 2003 the hearing officer refused the requests set out in the letter of 22 January 2003.
Høringskonsulenten anførte i den forbindelse, at notaterne om telefonsamtalerne mellem Chisso og Kommissionen var interne dokumenter, hvorfor der ikke kunne gives aktindsigt i dem.
The hearing officer stated, in that regard, that the notes relating to the telephone conversations between Chisso and the Commission were internal documents and therefore non-accessible.
I mangel af afgørende bevis for det modsatte måtte det antages, at Kommissionen havde foretaget en objektiv vurdering af de oplysninger, Hoechst kunne have anvendt.
In the absence of any strong evidence to the contrary, it had to be presumed that the Commission had made an objective assessment of the information that would be useful to Hoechst.
Desuden henviste høringskonsulenten med hensyn til Chissos skrivelse af 17. december 2002 (og skrivelsen af 26.3.1999, der var bilagt denne skrivelse) til, at Chisso havde anmodet om, at de nævnte dokumenter blev behandlet fortroligt.
Furthermore, as regards Chisso’s letter of 17 December 2002 (and the letter of 26 March 1999 annexed to that letter), the hearing officer informed Hoechst that Chisso had requested confidential treatment for those documents.
Den 7. marts 2003 gentog Hoechst sammen med Nutrinova, gennem selskabernes advokater, inden for rammerne af deres svar på klagepunktsmeddelelsen anmodningerne i skrivelsen af 22. januar 2003.
On 7 March 2003 Hoechst, together with Nutrinova, reiterated, through their counsel, the requests set out in the letter of 22 January 2003, in the context of their response to the statement of objections.
Hoechst insisterede sammen med Nutrinova på at få aktindsigt, og selskaberne fremsatte argumenter, hvorefter der havde fundet en ulige behandling sted under proceduren.
More particularly, Hoechst insisted, with Nutrinova, on obtaining access to the file, and submitted arguments relating to the unequal treatment which had been in evidence during the proceedings.
Den 23. september 2003 aflagde høringskonsulenten sin endelige rapport i sagen (EUT 2005 C 173, s. 5). Han anførte bl.a. følgende i rapporten:
On 23 September 2003 the hearing officer submitted her final report in the case (OJ 2005 C 173, p. 5).
»[…] [jeg underrettede] i skrivelse af 24. februar 2003 parterne om, at der ikke ville blive givet yderligere adgang til sagens akter på daværende led i proceduren.
‘… I informed the parties by letter of 24 February 2003 that further access to the file would not be granted at that stage of the procedure.
Jeg forklarede, at noter fra telefonsamtaler mellem parterne og Kommissionens tjenestemænd er interne kommissionsdokumenter og dermed i princippet ikke tilgængelige.
I explained that notes of telephone conversations between parties and Commission officials are internal documents of the Commission and thus, in principle, non-accessible.
I den foreliggende sag havde Kommissionen exceptionelt givet adgang til nogle interne noter og henvist til dem i klagepunktsmeddelelsen for at belyse forhold og datoer for møder, som Kommissionen havde holdt med de forskellige adressater.
In this particular case, the Commission had, exceptionally, made accessible some of the internal file notes and had referred to them in the [s]tatement of [o]bjections, in order to explain the facts and dates of the meetings that the Commission held with the different addressees.
Chisso havde anmodet om fortrolig behandling af sine skrivelser, og parterne havde fået adgang til ikke-fortrolige resuméer af skrivelserne«.
With regard to the letters from Chisso, the latter had requested confidential treatment for these letters and the parties had been given access to nonconfidential summaries of those letters.’
I en fodnote til dette afsnit hed det:
A footnote accompanying that paragraph stated:
»Chissos advokat bekræftede efter den mundtlige høring på min anmodning om at genoverveje, om skrivelsen til Kommissionen af 26. marts 1999 skulle behandles fortroligt, sin opfattelse af, at dette dokument indeholdt forretningshemmeligheder og dermed var fortroligt.«
‘Chisso’s legal representative subsequently after the [o]ral [h]earing and in response to a request from me to reconsider the confidentiality nature of the letter sent to the Commission on 26 March 1999, confirmed its view that this document contained business secrets and thus as such was confidential.’
Høringskonsulenten bemærkede derpå følgende i sin endelige rapport:
The hearing officer then observed in her final report:
»Som følge af Hoechsts og Nutrinovas påstande har jeg været særligt opmærksom på Kommissionens konklusioner om bødenedsættelse i det foreliggende forslag til beslutning.
‘As a result of these claims made by Hoechst and Nutrinova, I have paid special attention to the conclusions of the Commission on the issue of leniency in the present draft decision.
Jeg har desuden gransket interne noter fra Kommissionens tjenestegrene i det omfang, de foreligger.
I have also examined internal notes of the Commission services in so far as these exist.
Hoechsts og Nutrinovas betænkeligheder synes i det store og hele at være i strid med de konklusioner, der er draget i forslaget til beslutning om bødenedsættelse.
In the event, the concerns expressed by Hoechst and Nutrinova are largely rendered moot by the conclusions set out in the draft decision on the issue of leniency.
Endvidere er jeg overbevist om, at den behandling, Kommissionens tjenestegrene har givet parterne, ikke har haft nogen betydning for sagens udfald på dette punkt.
In addition, I am satisfied that the actions of the Commission services vis-à-vis the parties have had no impact on the outcome of the case on this issue.
Jeg bekræfter desuden, at der ikke er behov for yderligere adgang til sagens akter for at opfylde Hoechsts ret til at forsvare sig. Hverken Kommissionens
I also confirm that no additional access to file is required in order to satisfy Hoechst’s
Den 1. oktober 2003 vedtog Kommissionen beslutningen og besvarede i betragtning 26 og 27 Hoechsts krav på følgende måde:
On 1 October 2003 the Commission adopted the Decision and, at recitals 26 and 27, answered Hoechst’s claims as follows:
Den manglende fremlæggelse for de øvrige parter af de dokumenter, Chisso har indgivet, og som Chisso har anmodet om behandles som »forretningshemmeligheder«, eller af dele af disse dokumenter, beskytter Chissos berettigede forretningsmæssige interesser.
As regards the documents or parts of documents provided by Chisso for which it claimed protection as “business secrets”, their non-transmission to the other parties protects the legitimate commercial interests of this company.
Beskyttelsen hindrer i overensstemmelse med artikel 20 i forordning nr. 17 og Kommissionens meddelelse om interne procedureregler for behandling af anmodninger om aktindsigt i sager angående EF-traktatens artikel 85 og 86, EKSF-traktatens artikel 65 og 66 samt Rådets forordning (EØF) nr. 4064/89 de øvrige parter i at erhverve strategiske oplysninger om Chissos forretningsmæssige interesser og om driften og udviklingen af selskabets virksomhed.
It prevents the other parties from obtaining strategic information on Chisso’s commercial interests and on the operation and development of its business, pursuant to Article 20 of Regulation No 17 and the Commission Notice on the internal rules of procedure for processing requests for access to the file in cases pursuant to Articles 85 [EC] and 86 [EC], Articles 65 and 66 of the ECSC Treaty and Council Regulation (EEC) No 4064/89.
For det andet er Kommissionen med hensyn til aktindsigt i dens interne dokumenter ifølge fast retspraksis ikke forpligtet til at give adgang til sine interne dokumenter under proceduren for at sikre retten til forsvar.
Secondly, as to the access to the Commission’s internal documents, according to well established case-law, the Commission is under no obligation with regard to the rights of the defence to grant access to its internal documents during the procedure.
Desuden finder Kommissionen med hensyn til de kontakter, som har fundet sted med virksomhederne inden for rammerne af deres samarbejde, at Hoechsts ræsonnement bygger på grundlæggende fejlagtige præmisser.
Moreover, as far as contacts with undertakings in the context of their cooperation are concerned, the Commission considers that Hoechst’s reasoning is based on a fundamentally wrong premis.
At give virksomhederne yderligere adgang til Kommissionens interne dokumenter ville på ingen måde fremme deres ret til forsvar og heller ikke bidrage til fastslåelsen af, hvilken virksomhed der var den første, som fremlagde afgørende beviser.
Additional access to the Commission’s internal documents in no way would facilitate the companies’ rights of defence and contribute to determine who was the first undertaking to provide the Commission with decisive evidence.
Vurderingen heraf vil nemlig udelukkende blive foretaget på grundlag af dokumenter indgivet af virksomhederne, som parterne har haft adgang til.«
In fact, this appraisal will be made exclusively on the basis of the documents provided by the undertakings, to which the parties had access.’
Hoechst har anført, at det først var i klagepunktsmeddelelsen, at selskabet blev opmærksomt på, at Chisso ved begyndelsen af proceduren, mere eller mindre parallelt med Hoechst, havde samarbejdet med Kommissionen under påberåbelse af samarbejdsmeddelelsen af 1996.
Hoechst states that it was only on reading the statement of objections that it observed that at the beginning of the proceedings, more or less in parallel with Hoechst, Chisso had cooperated with the Commission in reliance on the 1996 Leniency Notice.
Samtidig har de dokumenter, hvori Hoechst har fået aktindsigt, gjort det muligt for selskabet at opdage uregelmæssigheder ved den administrative procedure.
At the same time, the document to which Hoechst had access enabled it to discover irregularities in the administrative procedure.
Hoechst har i den forbindelse fremhævet, at selskabet i det ottende anbringende har anfægtet, at det var Chisso, som den 13. november 1998 fremlagde de første afgørende elementer med henblik på at bevise kartellets eksistens.
Hoechst makes clear in that regard that it is challenging, in the eighth plea, the fact that the first decisive evidence of the existence of the cartel was supplied by Chisso on 13 November 1998.
Inden for rammerne af sit første anbringende har Hoechst for det første protesteret mod afslaget på aktindsigt i interne dokumenter vedrørende kontakterne mellem Chisso og Kommissionen.
In its first plea, first, Hoechst disputes the refusal of access to internal documents relating to the conversations between the Commission and Chisso.
For det andet har Hoechst protesteret mod afslaget på aktindsigt i en skrivelse fra Chisso af 17. december 2002 med bilag.
Second, Hoechst disputes the refusal of access to a letter from Chisso dated 17 December 2002, together with the annexes to that letter.
For det tredje har Hoechst påpeget, at Kommissionen ikke efterkom selskabets anmodning om, at der blev foretaget fornyede undersøgelser.
Third, Hoechst draws attention to the fact that the Commission did not agree to its request to carry out fresh investigations.
Desuden har Hoechst anmodet om, at der træffes en række foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse.
In addition, Hoechst requests that measures of organisation of procedure be taken.
Afslaget på aktindsigt i interne dokumenter vedrørende kontakterne mellem Kommissionen og Chisso
The refusal of access to documents relating to the conversations between the Commission and Chisso
Ifølge Hoechst nægtede Kommissionen selskabet aktindsigt i en række dokumenter indgivet af Chisso og i en række notater, Kommissionen havde udarbejdet om de møder og telefoniske kontakter, der havde fundet sted mellem den og Chisso.
The applicant submits that the Commission refused to grant it access to certain documents submitted by Chisso and also to notes drawn up by the Commission concerning the meetings and telephone conversations with Chisso.
Hvis Hoechst havde kunnet undersøge de nævnte dokumenter, ville Hoechst have kunnet danne sig et fuldstændigt billede af kontakterne mellem Kommissionen og Chisso og dermed lettere have kunnet bevise, at det var Hoechst, og ikke Chisso, som både tidsmæssigt og indholdsmæssigt havde været den første, der fremlagde afgørende beviser for kartellets eksistens, og som derfor kunne have opnået en nedsættelse af
If the applicant had been able to consult them, it would have been able to obtain a complete picture of the contacts between the Commission and Chisso and it would therefore have been easier for the applicant to prove that it was it, and not Chisso, that had been the first, in time and with respect to content, to adduce decisive evidence of the existence of the cartel and that therefore ought to have obtained a reduction in its fine. It
Retten til aktindsigt skal navnlig sikre en effektiv udnyttelse af retten til at blive hørt, idet den giver mulighed for at gøre sig bekendt med de beviser, Kommissionen har anvendt i klagepunktsmeddelelsen, og om muligt tilbagevise disse i svaret.
The right of access to the file must, in particular, ensure the effective exercise of the right to be heard, since it provides the opportunity to be aware of and to assess the evidence used by the Commission in the statement of objections and, where possible, to refute that evidence in the response.
Det påhviler i princippet Kommissionen at give adgang til samtlige sagsakter. Det forholder sig kun anderledes med hensyn til Kommissionens interne dokumenter og dokumenter, der indeholder tredjeparters forretningshemmeligheder.
The Commission’s duty is to give access, in principle, to the whole file.
Hoechst har ligeledes påpeget, at princippet om parternes processuelle ligestilling indebærer, at Kommissionen ikke alene kan bestemme, om, og i hvilken udstrækning, den skal give adgang til dokumenter, som en part kunne anvende som diskulperende materiale.
Hoechst also submits that the principle of equality of arms means that the Commission cannot decide alone whether, and to what extent, it will grant access to the documents which a party might use as exculpatory evidence.
Retten til forsvar er blevet tilsidesat, hvis det kan påvises, at den administrative procedure kunne have fået et andet udfald, hvis Hoechst havde fået aktindsigt i de pågældende diskulperende dokumenter.
There would be a breach of the rights of the defence if it were possible to demonstrate that the administrative procedure might have had a different outcome if Hoechst had obtained access to the exculpatory documents concerned.
For så vidt angår dokumenter, der ikke indgår i sagens akter, gælder det samme, hvis Hoechst udtrykkeligt har anmodet om at måtte undersøge de pågældende dokumenter.
For the documents not in the file, Hoechst ought to have expressly requested to consult the documents in question.
I det foreliggende tilfælde gjorde Hoechst det meget klart, at samtlige notater vedrørende de telefonsamtaler, som havde fundet sted mellem Kommissionens repræsentanter og Chisso i perioden fra september 1998 til april 1999, var af betydning for Hoechsts forsvar, idet de kunne udgøre diskulperende dokumenter, som gjorde det muligt at påvise, at proceduren ikke var blevet gennemført på en upartisk måde på det pågældende tidspunkt.
In this case, Hoechst made quite clear that all the notes relating to the telephone conversations which took place between September 1998 and April 1999 between the Commission’s representatives and Chisso were important for its defence, as they might have been exculpatory documents, showing the lack of impartiality in the conduct of the proceedings at that time.
De dele af sagsakterne, Hoechst havde mulighed for at undersøge, viser, at Hoechst blev behandlet ulige i forhold til Chisso.
The parts of the file that Hoechst was able to consult show that the applicant was treated unequally by comparison with Chisso.
For det første anerkendte Kommissionen i efteråret 1998 over for Chisso, at mundtlige vidneudsagn udgjorde samarbejde, hvilket den samtidig nægtede at anerkende over for Hoechst.
First, the Commission granted Chisso, in autumn 1998, something that it refused to grant at the same time to Hoechst, namely recognition of oral depositions as acts of cooperation.
Samtidig indbød Kommissionen på eget initiativ Chisso til møder, men indbød ikke Hoechst til sådanne møder.
At the same time, the Commission actively invited Chisso to meetings with it, whereas it refused the same meetings to Hoechst.
Det hedder således i et internt kommissionsnotat af 9. november 1998, at »[Chissos] advokater efter telefoniske henvendelser fra Generaldirektoratet for Konkurrence i det mindste [havde] indvilliget i, at de aftalte møder skulle holdes«. De gentagne telefoniske henvendelser fra Kommissionen viser, at denne gennemførte proceduren på en partisk måde.
In particular, an internal Commission note dated 9 November 1998 states that ‘[Chisso’s] lawyers [had] at last agreed to hold the promised meetings, following calls initiated from [the Direct-orate-General for Competition]’.
For det andet står det ligeledes fast, at Kommissionen i den nævnte afgørende periode i proceduren, dvs. mod slutningen af 1998, ulovligt gav Chisso løfte om, at selskabet ville blive »advaret«, hvis det kom bagud i forhold til andre virksomheder med hensyn til samarbejde.
Second, it is also established that during that decisive period of the proceedings, that is to say, at the end of 1998, Chisso unlawfully obtained a promise from the Commission that it would receive a ‘warning’ if it appeared that other undertakings would overtake it in relation to cooperation.
Sådanne partiske advarsler er ikke kun regelstridige i sig selv, men også relevante for Hoechsts forsvar.
Such partial warnings are not only unlawful in themselves but also relevant for Hoechst’s defence.
Forsvaret afhænger nemlig i det væsentlige af, om, og i hvilket omfang, Kommissionen gav Chisso sådanne »advarsler« eller oplysninger om udstrækningen af Hoechsts samarbejde.
In effect, that defence depends essentially on whether, and to what extent, the Commission gave Chisso such ‘warnings’ or indications concerning the state of the cooperation supplied by Hoechst.
Desuden omfatter princippet om god forvaltningsskik ifølge fast retspraksis kravet om, at den kompetente institution omhyggeligt og upartisk undersøger alle relevante forhold i den konkrete sag (Rettens dom af 20.3.2002, sag T-31/99, ABB Asea Brown Boveri mod Kommissionen, Sml. II, s. 1881, præmis 99).
Furthermore, according to settled caselaw the principle of sound administration includes the obligation for the competent institution to examine carefully and impartiality all the relevant aspects of the individual case (Case T-31/99 ABB Asea Brown Boveri v Commission [2002] ECR II-1881, paragraph 99).