natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Med hensyn til affald og affaldsbehandling, som ikke kan accepteres på deponeringsanlæg, bestemmer direktivets artikel 5, stk. 1, at »medlemsstaterne opstiller en national strategi til reduktion af deponeringen af bionedbrydeligt affald senest to år efter [fristen for gennemførelse af direktivet] og meddeler Kommissionen denne strategi«, og artikel 5, stk. 2, fastlægger frister for gennemførelsen af denne affaldsreduktion.
As regards waste and treatment not acceptable in landfills, Article 5(1) of the direct- ive provides that ‘Member States shall set up a national strategy for the implementation of the reduction of biodegradable waste going to landfills, not later than two years after the date [for transposition of the directive] and notify the Commission of this strategy’, and Article 5(2) sets timelimits for implementing that reduction of waste.
Artikel 10 i direktiv 1999/31 fastsætter regler om omkostningerne ved affaldsdeponering.
Article 10 of Directive 1999/31 lays down rules concerning the costs of the landfill of waste.
Direktivets artikel 11 og bilag II opstiller regler om procedurer for modtagelse af affald, direktivets artikel 12 og bilag III fastlægger regler om procedurer for kontrol med og overvågning af driften på anlæggene, og direktivets artikel 13 omhandler procedurer for nedlukning og efterbehandling.
Article 11 and Annex II set out rules on waste acceptance procedures at landfills, Article 12 and Annex III lay down those on control and monitoring procedures in respect of operations carried out at landfills and Article 13 relates to closure and after-care procedures.
Artikel 79 i direktiv 1999/31 omhandler en godkendelsesordning for nye deponeringsanlæg.
Articles 7 to 9 of Directive 1999/31 lay down the permit procedure for new landfills.
Direktivet pålægger også bestående deponeringsanlæg særlige foranstaltninger. Herom bestemmer direktivets artikel 14:
The directive also makes existing landfill sites subject to special measures.
»Medlemsstaterne træffer foranstaltninger til at sikre, at deponeringsanlæg, som allerede er godkendt eller i drift på tidspunktet for dette direktivs gennemførelse, kun fortsætter driften, hvis nedennævnte skridt gennemføres snarest muligt og senest otte år efter datoen i artikel 18, stk. 1: a) Senest et år efter datoen i artikel 18, stk. 1, skal operatøren af et deponeringsanlæg udarbejde en overgangsplan for anlægget, som forelægges de kompetente
‘Member States shall take measures in order that landfills which have been granted a permit, or which are already in operation at the time of transposition of this Dir -ective, may not continue to operate unless the steps outlined below are accomplished as soon as possible and within eight years after the date laid down in Article 18(1) at the latest:
b) Efter at have fået overgangsplanen forelagt træffer de kompetente myndigheder på grundlag af overgangsplanen og bestemmelserne i dette direktiv endelig afgørelse om, hvorvidt driften kan fortsætte.
(b) following the presentation of the conditioning plan, the competent authorities shall take a definite decision on whether operations may continue on the basis of the said conditioning plan and this Directive.
Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger for, at deponeringsanlæg, som ikke har fået tilladelse til fortsat drift i overensstemmelse med artikel 8, nedlukkes snarest muligt i overensstemmelse med artikel 7, litra g), og artikel 13.
Member States shall take the necessary measures to close down as soon as possible, in accordance with Art -icles 7(g) and 13, sites which have not been granted, in accordance with Article 8, a permit to continue to operate;
c) På grundlag af den godkendte overgangsplan giver de kompetente myndigheder tilladelse til det nødvendige arbejde og fastsætter en overgangsperiode til gennemførelse af planen. Alle bestående deponeringsanlæg skal overholde kravene i dette direktiv med undtagelse af kravene i bilag I, punkt 1, senest otte år efter datoen i artikel 18, stk. 1.
(c) on the basis of the approved site-conditioning plan, the competent authority shall authorise the necessary work and shall lay down a transitional period for the completion of the plan.
d) i) Senest et år efter datoen i artikel 18, stk. 1, finder artikel 4, 5 og 11 samt bilag II anvendelse på deponeringsanlæg for farligt affald.
(d) (i) within one year after the date laid down in Article 18(1), Articles 4, 5, and 11 and Annex II shall apply to landfills for hazardous waste;
ii) Senest tre år efter datoen i artikel 18, stk. 1, finder artikel 6 anvendelse på deponeringsanlæg for farligt affald.«
(ii) within three years after the date laid down in Article 18(1), Article 6 shall apply to landfills for hazardous waste.’
Artikel 18 i direktiv 1999/31 fastsætter følgende frist for gennemførelse af direktivet i national ret:
Article 18 of Directive 1999/31 sets the period for transposition of the directive as follows:
Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest to år efter dets ikrafttræden. De underretter straks Kommissionen herom.
Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive not later than two years after its entry into force.
Direktivet trådte i kraft den 16. juli 1999.
The directive came into force on 16 July 1999.
Fristen for gennemførelse af direktivet, jf. direktivets artikel 18, udløb den 16. juli 2001.
The period for transposition laid down in Article 18 thereof expired on 16 July 2001.
Den 19. december 2002 vedtog Rådet for Den Europæiske Union i overensstemmelse med artikel 16 i og bilag II til direktiv 1999/31 beslutning nr. 2003/33/EF om opstilling af kriterier og procedurer for modtagelse af affald på deponeringsanlæg (EFT 2003 L 11, s. 27).
On 19 December 2002, the Council of the European Union adopted Decision 2003/33/EC establishing criteria and procedures for the acceptance of waste at landfills pursuant to Article 16 of and Annex II to Directive 1999/31 (OJ 2003 L 11, p. 27).
Lovdekret nr. 36/2003 gennemfører direktiv 1999/31 i sin helhed i italiensk ret.
Legislative Decree No 36/2003 transposes all of the provisions of Directive 1999/31 into national law.
Lovdekretets artikel 5 bestemmer, at regionerne inden for et år fra lovdekretets ikrafttræden skal udarbejde og godkende en plan for reduktion af bionedbrydeligt affald i deponeringsanlæg.
Article 5 provides that the regions must draw up and approve a programme of reduction of biodegradable waste present in landfills within a period of one year from entry into force of the legislative decree.
Ligeledes fastsætter lovdekretet frister for en gradvis reduktion af dette affald i deponeringsanlæg. Artikel 6 i lovdekret nr. 36/2003 gennemfører bestemmelsen i direktiv 1999/31 om affald, som ikke kan accepteres på deponeringsanlæg, mens lovdekretets artikel 11 fastlægger reglerne om procedurer for modtagelse af affald i deponeringsanlæg.
The legislative decree also sets the timelimits which must be complied with in order gradually to reduce such waste in landfills.
Deponeringsanlæg, som på tidspunktet for dette dekrets ikrafttræden allerede er godkendt, kan indtil den 31. december 2006 fortsat modtage de affaldstyper, som de er godkendt til at modtage.
Landfills for which a permit has already been granted on the date of entry into force of this decree may continue to accept, until 31 December 2006, the waste for which they have been authorised.
På de vilkår og inden for de grænser, som er foreskrevet i det tværministerielle udvalgs beslutning af 27. juli 1984, offentliggjort i almindeligt tillæg til [GURI] nr. 253 af 13. september 1984, […] er bortskaffelse i nye deponeringsanlæg tilladt indtil den 31. december 2006 for så vidt angår: a) i deponeringsanlæg for inert affald, affald som hidtil er blevet sendt til deponeringsanlæg i anden kategori, type A
In compliance with the conditions and limits of acceptability provided for by the decision of the interdepartmental committee of 27 July 1984, published in the Ordinary Supplement to [GURI] No 253 of 13 September 1984 … disposal in new landfills is authorised until 31 December 2006 so far as concerns:
Inden for seks måneder fra dette dekrets ikrafttræden skal indehaveren af den i stk. 1 omhandlede godkendelse eller dennes befuldmægtigede operatør af anlæg, som allerede er i drift, fremlægge en overgangsplan for anlægget for den kompetente myndighed under hensyntagen til kriterierne i dette dekret, herunder sikkerhedsstillelse som omhandlet i artikel 14.
Within a period of six months from the date of entry into force of this decree, the holder of the permit referred to in paragraph 1 or the operator of the landfill instructed by him shall present to the competent authority a site-conditioning plan on the basis of the criteria referred to in this decree, including the financial guarantees referred to in Article 14.
Den kompetente myndighed skal med en begrundet retsakt godkende den i stk. 3 nævnte plan, give tilladelse til fortsat drift af anlægget og fastlægge det nødvendige arbejde, fremgangsmåden og fristen for gennemførelse af planen, idet fristen under ingen omstændigheder må ligge senere end den 16. juli 2009 […]
By a reasoned measure, the competent authority shall approve the plan referred to in paragraph 3, authorise the continuation of the activity of the landfill and lay down the works for compliance, the method of execution and the final time-limit for completion of the works, which may not under any circumstances be later than 16 July 2009. …
I tilfælde af at den i stk. 3 nævnte plan forkastes, skal den kompetente myndighed meddele fremgangsmåde og frist for nedlukning af anlægget i overensstemmelse med artikel 12, stk. 1, litra c).
Should the plan referred to in paragraph 3 be rejected, the competent authority shall state the detailed rules and timelimits for closure of the landfill, in accordance with Article 12(1)(c).
Det tværministerielle udvalgs beslutning af 27. juli 1984, som artikel 17, stk. 2, i lovdekret nr. 36/2003 henviser til, fastslår klassificeringen af deponeringsanlæg i tre kategorier.
The decision of the interdepartmental committee of 27 July 1984, referred to in Article 17(2) of Legislative Decree No 36/2003, provides for the classification of landfills into three classes.
Deponeringsanlæg i anden kategori, type C, og anlæggene i tredje kategori, som nævnte artikel 17, stk. 2, litra c), henviser til, må modtage giftigt og farligt affald (beslutningens punkt 4.2.3.3 og 4.2.4).
Class two, type C landfills and class three landfills, referred to in Article 17(2)(c), are those which are intended to accept toxic and hazardous waste (points 4.2.3.3 and 4.2.4 of that decision).
Som følge af en klage, der indeholder nærmere oplysninger om ukorrekt gennemførelse af direktiv 1999/31 ved lovdekret nr. 36/2003, tilsendte Kommissionen den 17. oktober 2003 Den Italienske Republik en åbningsskrivelse, hvori den gjorde gældende, at lovdekretet var i strid med direktivets artikel 2, 5, 6, 10, 13 og 14.
After receiving a complaint referring to incorrect implementation of Direct- ive 1999/31 by Legislative Decree No 36/2003, on 17 October 2003 the Commission sent the Italian Republic a letter of formal notice in which it claimed that the legislative decree did not comply with Articles 2, 5, 6, 10, 13 and 14 of the direct- ive.
I indledningen til skrivelsen fremhævede Kommissionen, at bemærkningerne i skrivelsen »[ikke var til hinder for], at yderligere forhold eventuelt [ville kunne] påpeges over for de italienske myndigheder«.
In the introduction to that letter the Commission stated that the observations contained in it ‘[were without prejudice to] the fact that further questions might be brought to the attention of the Italian authorities’.
Den Italienske Republik svarede ved skrivelser af henholdsvis den 12. december 2003 og den 28. januar 2004.
The Italian Republic replied to that letter by two separate notes, dated 12 December 2003 and 28 January 2004 respectively.
Den 9. juli 2004 tilsendte Kommissionen medlemsstaten en supplerende åbningsskrivelse, hvori Kommissionen betvivlede, at ikke kun de artikler i direktiv 1999/31, der var henvist til i den indledende åbningsskrivelse, men også direktivets artikel 3, 4, 7-9, 11 og 12 skulle være gennemført korrekt.
On 9 July 2004, the Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice in which it expressed doubts as to whether not only the articles of Directive 1999/31 referred to in the original letter of formal notice, but also Art -icles 3, 4, 7 to 9, 11 and 12 of that directive, had been correctly transposed. Moreover,
Idet Kommissionen ikke fandt Den Italienske Republiks uddybning af ovennævnte tilfredsstillende, afgav den en begrundet udtalelse den 19. december 2005.
Since the Commission was not satisfied with the explanations given by the Italian Republic, it sent it a reasoned opinion on 19 December 2005.
Heri trak Kommissionen visse klagepunkter i den indledende åbningsskrivelse tilbage og fastholdt klagepunkterne om, at de nationale bestemmelser om bestående deponeringsanlæg var i strid med direktiv 1999/31.
In the latter, it withdrew some of the complaints set out in the original letter of formal notice and confirmed those alleging that the national provisions concerning existing landfill sites did not comply with Directive 1999/31.
Kommissionen opfordrede også Den Italienske Republik til at vedtage de nødvendige bestemmelser for at efterkomme den begrundede udtalelse inden for en frist på to måneder at regne fra modtagelsen af udtalelsen.
It also called on the Italian Republic to adopt the necessary provisions to comply with the reasoned opinion within a period of two months from its receipt.
Da Kommissionen ikke fandt de argumenter, som Den Italienske Republik fremsatte i sin svarskrivelse af 28. februar 2006, overbevisende, indledte den det foreliggende søgsmål.
Since it was not persuaded by the arguments put forward by the Italian Republic in its note of 28 February 2006 in response to the reasoned opinion, the Commission brought the present action.
Formalitetsindsigelsen om den påståede mangel ved den administrative procedure
The plea of inadmissibility, alleging irregularity of the pre-litigation procedure
Den Italienske Republik har gjort gældende, at Kommissionens søgsmål ikke kan antages til realitetsbehandling på grund af en formel mangel ved den administrative procedure.
The Italian Republic pleads a defect in the pre-litigation procedure rendering the Commission’s action inadmissible.
Den Italienske Republik har anført, at Kommissionen har ændret sine klagepunkter.
It observes that that institution changed the complaints relied on.
Mens Kommissionens indledende åbningsskrivelse for så vidt angår
Whereas in the original letter of formal notice, so far as concerns the treatment of existing landfill sites, the Commission had referred
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN behandling af bestående deponeringsanlæg indbefattede uoverensstemmelse mellem lovdekret nr. 36/2003 og artikel 14 i direktiv 1999/31, anførte Kommissionen i den supplerende åbningsskrivelse, at direktivets artikel 2-14 var tilsidesat.
COMMISSION v ITALY to non-compliance of Legislative Decree No 36/2003 with Article 14 of Direct- ive 1999/31, in the supplementary letter of formal notice it relied on infringement of Articles 2 to 14 of that directive.
Medlemsstaten har også fremhævet, at Kommissionen allerede i den indledende åbningsskrivelse tog forbehold for, at der ville kunne forekomme yderligere »nye forhold« vedrørende overensstemmelsen mellem direktiv 1999/31 og den nationale lovgivning, der gennemfører direktivet.
The Italian Republic also submits that in the original letter of formal notice the Commission had already inserted a reference to the effect that ‘new doubts’ could arise subsequently as to the compatibility of the national legislation transposing Directive 1999/31 with that directive.
Denne tilføjelse gjorde det muligt for Kommissionen at ændre de klagepunkter, den havde fremsat over for en medlemsstat, efter behov og uden at skulle indlede en ny traktatbrudssag.
The insertion of such a reference makes it possible for the Commission to change the complaints relied on against a Member State, in accordance with its needs and without being required to open a new infringement procedure.
Tilføjelsen af nye klagepunkter i den supplerende åbningsskrivelse kunne i øvrigt medføre en tilsidesættelse af forpligtelsen til loyalt samarbejde, som er fastsat i artikel 10 EF.
Moreover, the addition of new complaints in the supplementary letter of formal notice constitutes an infringement of the duty of sincere cooperation referred to in Article 10 EC.
Kommissionen har bestridt, at der foreligger en sådan tilsidesættelse, eftersom den supplerende åbningsskrivelse, som er sendt til Den Italienske Republik, havde til formål at tilføje nye klagepunkter eller at ændre de allerede fremsatte klagepunkter.
The Commission disputes the existence of such an infringement, given that the supplementary letter of formal notice sent to the Italian Republic was intended to add new complaints or to amend those which had already been put forward.
For at præcisere indholdet af åbningsskrivelsen og supplere gennemgangen af de nationale myndigheders svarskrivelse tilsender Kommissionen den pågældende medlemsstat en begrundet udtalelse.
In order to state more specifically what has been set out in a letter of formal notice and to complete the analysis of the response of the national authorities, the Commission sends the Member State concerned a reasoned opinion.
I overensstemmelse med artikel 226 EF — for at udvide de påberåbte klagepunkter — tilsendte Kommissionen derimod en supplerende åbningsskrivelse til nævnte medlemsstat, som havde mulighed for at fremsætte sine bemærkninger hertil.
On the other hand, in accordance with Article 226 EC, in order to extend the complaints relied on the Commission sends that State a supplementary letter of formal notice on which it has the opportunity to submit it arguments.
I denne henseende skal det bemærkes, at en forskriftsmæssig administrativ procedure ifølge fast retspraksis udgør en med EF-traktaten tilsigtet væsentlig garanti ikke blot med henblik på at beskytte den pågældende medlemsstats rettigheder, men også med henblik på at sikre, at en eventuel efterfølgende retssag har en klart afgrænset tvist som genstand.
In that regard, it must be recalled that it is settled caselaw that the proper conduct of the pre-litigation procedure constitutes an essential guarantee required by the EC Treaty not only in order to protect the rights of the Member State concerned, but also so as to ensure that any contentious procedure will have a clearly defined dispute as its subjectmatter.
Kommissionen tilsendte Den Italienske Republik en supplerende åbningsskrivelse og gav medlemsstaten en ny frist til at fremsætte sine bemærkninger, før den afgav en begrundet udtalelse til Den Italienske Republik på grundlag af de samme klagepunkter, som er fremsat i den supplerende åbningsskrivelse.
The Commission sent the Italian Republic a supplementary letter of formal notice, laying down a new time-limit for that Member State to submit its observations, before sending it a reasoned opinion based on the same complaints as those in the supplementary letter of formal notice.
Følgelig har Kommissionen ikke tilsidesat Den Italienske Republiks ret til forsvar, idet Den Italienske Republik har haft mulighed for at forberede sit forsvar inden modtagelsen af den begrundede udtalelse.
Accordingly, the Commission did not prejudice the rights of the defence since the Italian Republic was given the opportunity to prepare its defence before receiving the reasoned opinion.
Det første klagepunkt om tilsidesættelse af artikel 2-14 i direktiv 1999/31 som følge af for sen gennemførelse heraf
The first complaint, alleging infringement of Articles 2 to 14 of Directive 1999/31 arising from the delay in transposing that directive
Kommissionen har gjort gældende, at deponeringsanlæg godkendt mellem den 16. juli 2001 og den 27. marts 2003 er blevet behandlet efter reglerne for bestående deponeringsanlæg i stedet for efter de strengere regler for nye deponeringsanlæg, fordi gennemførelsen af direktiv 1999/31 i italiensk ret er sket for sent, idet den først fandt sted den 27. marts 2003, hvor lovdekret nr. 36/2003 trådte i kraft, hvorimod gennemførelsen skulle have fundet sted før den 16. juli 2001.
The Commission claims that, on account of the belated transposition of Direct- ive 1999/31, which did not take place until 27 March 2003 upon the entry into force of Legislative Decree No 36/2003, whereas the directive should have been transposed by 16 July 2001, the treatment applied, in Italian law, to landfills authorised between 16 July 2001 and 27 March 2003 was that reserved to existing landfill sites and not the stricter treatment laid down for new landfills.
Den Italienske Republik har derfor, hvad angår disse deponeringsanlæg, tilsidesat direktivets artikel 214, for så vidt som disse artikler ikke er blevet anvendt på samtlige nævnte deponeringsanlæg, der derimod skulle have været betragtet som nye deponeringsanlæg. De italienske
The Italian Republic therefore infringed, so far as concerns those landfills, Articles 2 to 14 of that directive, since they were not applied to all those landfills, which ought, on the contrary, to have
KOMMISSIONEN MOD ITALIEN myndigheder har således bevidst tilsidesat de omhandlede fællesskabsbestemmelser, eftersom Den Italienske Republik på trods af den for sene gennemførelse af direktivet kunne og burde have ladet de nævnte deponeringsanlæg være genstand for behandling efter direktivets regler for nye deponeringsanlæg.
COMMISSION v ITALY been regarded as new. The Italian authorities thus intentionally chose to infringe the Community provisions concerned because, even when transposing the directive out of time, they could have, and should have, made those landfills subject to the treatment reserved by the directive to new landfills.
Kommissionen har desuden, som påberåbt under den administrative procedure, anført, at den omstændighed, at Den Italienske Republik ensidigt valgte at afvente vedtagelsen af beslutning 2003/33, ikke kan begrunde, at direktiv 1999/31 er gennemført for sent.
The Commission adds that the fact, relied on during the administrative procedure, that the Italian Republic preferred unilaterally to await the adoption of Decision 2003/33/EC does not justify the delay in the implementation of Directive 1999/31.
Gennemførelsen afhænger på ingen måde af eksistensen af en sådan retsakt, eftersom medlemsstaterne ifølge direktivet skal anvende nationale kriterier, som er i overensstemmelse med forskrifterne i bilag II til direktivet.
That implementation did not depend in any way on the existence of such a measure since, in accordance with the directive, the Member States were to use national criteria in compliance with the requirements in Annex II to the directive.
Den Italienske Republik har for det første fremsat en formalitetsindsigelse, idet den har gjort gældende, at Kommissionen ikke kan indbringe en sag for Domstolen på baggrund af en for sen gennemførelse af direktiv 1999/31, dels fordi det lovdekret, der gennemfører direktivet, var vedtaget, inden den forudgående administrative procedure blev indledt, dels fordi den sene gennemførelse udgør en omstændighed, det ikke er muligt at afhjælpe.
The Italian Republic pleads, first of all, that this complaint is inadmissible, stating that the Commission cannot start proceedings before the Court on the basis of a delay in the transposition of Directive 1999/31 when the implementing legislative decree was adopted before the pre-litigation procedure was initiated and that delay is a fact which is impossible to remedy.