natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det bestemmes i direktivets artikel 3, at hver medlemsstat drager omsorg for, at der fra dens område til en anden medlemsstats område kun sendes sæd, der opfylder de generelle bestemmelser, der er fastsat i samme artikel.
Article 3 of that Directive provides that each Member State must ensure that only semen meeting the general conditions laid down in that article is sent from its territory to the territory of another Member State.
Sæden skal navnlig være opsamlet, behandlet og opbevaret i tyrestationer eller sædbanker, der i den forbindelse er godkendt med henblik på inseminering og handel inden for Fællesskabet.
The semen must, inter alia, have been collected and processed and stored in collection or storage centres approved for the purpose with a view to artificial insemination and for the purposes of intraCommunity trade.
Det bestemmes i artikel 5, stk. 1, i direktiv 88/407, at den medlemsstat, på hvis område tyrestationen eller sædbanken er beliggende, påser, at den i direktivets artikel 3 omhandlede godkendelse kun gives, når bestemmelserne i direktivets bilag A for godkendelse af tyrestationer og sædbanker er opfyldt, og tyrestationen eller sædbanken er i stand til at opfylde de øvrige bestemmelser i direktivet.
Under Article 5(1) of Directive 88/407, the Member State on whose territory the semen collection or storage centre is situated is to ensure that the approval provided for in Article 3 of that directive is granted only where the provisions of Annex A on the conditions for the approval and of the supervision of centres are observed and where the semen collection or storage centre is able to satisfy the other provisions of that directive.
Ifølge artikel 5, stk. 1, påser medlemsstaten ligeledes, at embedsdyrlægen fører tilsyn med, at disse bestemmelser overholdes, og trækker godkendelsen tilbage, hvis en eller flere af bestemmelserne ikke længere overholdes.
Under Article 5(1), the Member State is also to ensure that the official veterinarian supervises the observance of those provisions and shall withdraw approval when one or more of the provisions is no longer observed.
I medfør af direktivets artikel 6, stk. 1, gør medlemsstaterne indførsel af tyresæd betinget af forelæggelse af et sundhedscertifikat, der er udfærdiget af en embedsdyrlæge i den sædopsamlende medlemsstat i overensstemmelse med direktivets bilag D.
By virtue of Article 6(1) of that directive, the Member States must make the admission of semen conditional upon submission of an animal health certificate drawn up by an official veterinarian of the Member State of collection in accordance with Annex D to that directive.
Ifølge punkt 3, litra a), i bilag C til direktiv 88/407 skal sæd, der indgår i handelen inden for Fællesskabet, opbevares under godkendte vilkår i mindst 30 dage forud for afsendelsen.
As provided in paragraph 3(a) of Annex C to Directive 88/407, semen for intraCommunity trade must be stored in approved conditions for a minimum period of 30 days prior to dispatch.
Dette krav finder dog ikke anvendelse på frisk sæd.
However, that requirement does not apply to fresh semen.
Ifølge artikel 2 i Rådets direktiv 91/174/EØF af 25. marts 1991 om de zootekniske og genealogiske betingelser for handel med racerene dyr og om ændring af direktiv 77/504/EØF og 90/425/EØF (EFT L 85, s. 37) påser medlemsstaterne, at handel med racerene dyr, deres sæd, æg og embryoner ikke forbydes, begrænses eller hindres af zootekniske eller genealogiske årsager.
According to Article 2 of Council Directive 91/174/EEC of 25 March 1991 laying down zootechnical and pedigree requirements for the marketing of purebred animals and amending Directives 77/504 and 90/425/EEC (OJ 1991 L 85, p. 37), Member States must ensure that the marketing of purebred animals and of the semen, ova and embryos thereof is not prohibited, restricted or impeded on zootechnical or pedigree grounds.
Artikel 18 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 178/2002 af 28. januar 2002 om generelle principper og krav i fødevarelovgivningen, om oprettelse af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet og om procedurer vedrørende fødevaresikkerhed (EFT L 31, s. 1), der har overskriften »Sporbarhed«, har følgende ordlyd:
Article 18 of Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down pro -cedures in matters of food safety (OJ 2002 L 31, p. 1), entitled ‘Traceability’, is worded as follows:
Sporbarheden skal i alle produktions-, tilvirknings- og distributionsled sikres for fødevarer, foder og dyr, der anvendes i fødevareproduktionen, samt for ethvert andet stof, der er bestemt til, eller som kan forventes at blive tilsat en fødevare eller et foder.
The traceability of food, feed, food-producing animals, and any other substance intended to be, or expected to be, incorporated into a food or feed shall be established at all stages of production, processing and distribution.
Ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder skal være i stand til at identificere, hvorfra de har fået leveret en fødevare, et foder, et dyr, der anvendes i
Food and feed business operators shall be able to identify any person from whom they have been supplied with a food, a feed, a food-producing animal, or any substance intended to be, or expected to be, incorporated into a food or feed.
Til det formål skal der etableres systemer og procedurer, hvorved sådanne oplysninger kan stilles til rådighed for de kompetente myndigheder på deres anmodning.
To this end, such operators shall have in place systems and procedures which allow for this information to be made available to the competent authorities on demand.
Ledere af fødevare- og foderstofvirksomheder skal etablere systemer og procedurer til identifikation af de øvrige virksomheder, hvortil deres produkter er leveret.
Food and feed business operators shall have in place systems and procedures to identify the other businesses to which their products have been supplied.
En fødevare eller et foder, der markedsføres eller som kan forventes at blive markedsført i Fællesskabet, forsynes med en passende mærkning eller identifikation, der letter sporbarheden ved hjælp af relevant dokumentation eller information i overensstemmelse med de relevante krav i mere specifikke bestemmelser.
Food or feed which is placed on the market or is likely to be placed on the market in the Community shall be adequately labelled or identified to facilitate its traceability, through relevant documentation or information in accordance with the relevant requirements of more specific provisions.
Ifølge artikel L.653-5 i landbrugsloven, der i medfør af lov nr. 98-565 af 8. juli 1998 (JORF af 9.7.1998, s. 10458) kodificerer de tilsvarende bestemmelser i lov nr. 66-1005
Under Article L. 653-5 of the Rural Code codifying, in accordance with Law No 98-565 of 8 July 1998 (JORF of 9 July 1998, p. 10458), the corresponding provisions of Law No 66-1005 of 28 December 1966 on livestock farming (JORF of 29 December 1966,
Landbrugslovens artikel R.* 653-103, som er en administrativ gennemførelsesbestemmelse til denne lov, og som kodificerer den tilsvarende bestemmelse i dekret nr. 69-258 af 22. marts 1969 om kunstig befrugtning (JORF af 23.3.1969, s. 2948), opstiller en sondring mellem de centre, som varetager produktionen af sæden, og de centre, der foretager insemineringen, idet samme center imidlertid kan udøve begge former for virksomhed.
Article R.* 653-103 of the Rural Code, a provision of secondary legislation implementing that code, codifying the corresponding provision of Decree No 69-258 of 22 March 1969 relating to artificial insemination (JORF of 23 March 1969, p. 2948), distinguishes the centres responsible for producing the semen from the centres carrying out its insemination, the same centre being allowed, none the less, to carry out both those types of activity.
Ifølge den nævnte artikel består produktionen af sæd i opretholdelse af en bestand af avlstyre, i en kontrol af disses afstamning samt i indsamling, behandling, opbevaring og overdragelse af sæden, mens insemineringsvirksomheden består i at befrugte hundyret med sæd fra produktionscentrene.
Under that article, production activities consist in maintaining a stock of male breeding animals, carrying out progeny-testing on those animals, and the collection, processing, conservation and sale of the semen, whereas the insemination activities consist in the insemination of females using the semen supplied by the production centres.
Det bestemmes i samme artikel, at der ved tildelingen af denne tilladelse ikke sondres mellem franske statsborgere og statsborgere fra andre EF-medlemsstater.
That article provides that, for the purposes of issuing that authorisation, no distinction is made between French nationals and nationals of other Member States of the Community.
Artikel L. 653-7 i landbrugsloven bestemmer, at hvert center for inseminering betjener et område, der afgrænses i tilladelsen, og inden for hvilket kun dette center må udøve virksomhed.
Article L. 653-7 of the Rural Code provides that each insemination centre is to serve an area which is defined by the measure authorising that centre, within which it alone is authorised to operate.
Dog kan kvægavlerne i det område, hvor et insemineringscenter har sin virksomhed, anmode dette om at levere dem sæd fra produktionscentre, som de selv vælger.
However, breeders located within an insemination centre’s area of activity may ask that centre to supply them with semen from production centres of their own choosing.
Ifølge artikel 10 i bekendtgørelsen fra 1969 skal enhver erhvervsdrivende, der ikke er et insemineringscenter, og som importerer sæd fra en anden EF-medlemsstat, aflevere denne til et godkendt inseminerings- eller produktionscenter, som han selv vælger.
Under Article 10 of the Order of 1969, any economic operator other than an insemination centre which imports semen from another Member State of the Community is required to deliver that semen to a production centre or insemination centre of its own choosing.
Ifølge bekendtgørelsens artikel 7 skal sæden opbevares på et lager under tilsyn af chefen for et center, der har fået tildelt en licens. For insemineringscentrenes vedkommende kan der være tale om et »hovedlager« eller om et af de »annekslagre«, som er fordelt inden for det område, som insemineringscentret har fået tildelt, og disse lagre kan også være anbragt på en landbrugsbedrift.
Under Article 7 of that order, the semen must be conserved in a store placed under the responsibility of a licensed centre manager.
Artikel 6 i landbrugs- og fiskeriministeriets bekendtgørelse af 27. december 2000 om inseminering af kvæg udført af kvægopdrættere (JORF af 27.12.2000, s. 1477) bestemmer, at sæd, der stammer fra et andet godkendt center for inseminering eller fra en anden medlemsstat, eller som importeres direkte fra et tredjeland, af sundhedsmæssige årsager skal passere igennem hovedlageret for et center for inseminering, som sender den videre til det annekslager, der skal modtage den.
Article 6 of the Order of the Minister for Agriculture and Fishing of 27 December 2000 on the artificial insemination of bovine semen by breeders (JORF of 27 January 2001, p. 1477), provides, on health grounds, that semen from another authorised artificial insemination centre or from another Member State or imported directly from a non-Member State must transit via the artificial insemination centre’s main store, which forwards it to the secondary store for which it is intended.
Ifølge landbrugslovens artikel L. 653-4 og R.*653-102 må insemineringen udelukkende udføres af en autoriseret insemineringscenterchef eller en autoriseret inseminør under tilsyn af det godkendte insemineringscenter, der har kompetencen for det pågældende område, hvorved det tekniske ansvar påhviler chefen for dette center.
Under Articles L. 653-4 and R.* 653-102 of the Rural Code, the artificial insemination operation may only be carried out by licensed managers of artificial insemination centres or licensed inseminators, under the authority of authorised and territorially competent insemination centres and subject to the technical responsibility of the centre managers.
KOMMISSIONEN MOD FRANKRIG insemineringscenter, især privatpraktiserende dyrlæger, udstedes denne attest ifølge denne samme bestemmelse, efter at der mellem lederen af insemineringscentret og ansøgeren er underskrevet en aftale, der skal fastlægge de tekniske, administrative og økonomiske vilkår, som ansøgeren skal arbejde under ved foretagelse af inseminering i overensstemmelse med den gældende lovgivning.
COMMISSION v FRANCE in particular selfemployed veterinary surgeons, that certificate is issued on the signing of an agreement between the managing director of the insemination centre and the person concerned, which must set out the technical, administrative and financial conditions in which that person will carry out insemination in accordance with the legislation in force.
Efter at have modtaget en klage tilsendte Kommissionen den 3. april 2003 Den Franske Republik en åbningsskrivelse, hvori den over for denne medlemsstat påpegede, at den relevante nationale lovgivning var i strid med bestemmelserne i artikel 43 EF og 49 EF.
In response to a complaint referred to it, the Commission, on 3 April 2003, sent the French Republic a letter of formal notice drawing to its attention the incompatibility of the relevant national legislation with the provisions of Articles 43 EC and 49 EC.
Efter at have vurderet de bemærkninger, som Den Franske Republik fremsatte i sit svar af 27. juni 2003 på denne åbningsskrivelse, rettede Kommissionen den 19. december 2003 en begrundet udtalelse til denne medlemsstat, hvori den fastslog, at den omhandlede lovgivning var uforenelig med de nævnte bestemmelser i EF-traktaten.
After examining the observations submitted by the French Republic in its reply of 27 June 2003 to that letter of formal notice, the Commission, on 19 December 2003, sent that Member State a reasoned opinion in which it concluded that the national legislation at issue was incompatible with those articles of the Treaty articles.
Da Kommissionen fandt, at de forklaringer, som Den Franske Republiks gav i sit svar af 17. marts 2004 på denne begrundede udtalelse, ikke var tilfredsstillende, har den anlagt nærværende sag.
Taking the view that the explanations given by the French Republic in its response of 17 March 2004 to that reasoned opinion were unsatisfactory, the Commission brought this action.
Spørgsmålet, om der foreligger en begrænsning af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser
The existence of obstacles to the freedom of establishment and the freedom to provide services
Kommissionen kritiserer Den Franske Republik for at tilsidesætte artikel 43 EF og 49 EF, idet den hindrer udøvelsen af etableringsfriheden og den frie udveksling af tjenesteydelser inden for sektoren for kunstig befrugtning af kvæg, dels som følge af den områdeeneret, der er tildelt de godkendte insemineringscentre for så vidt angår udøvelsen af virksomhed med distribution af sæd og inseminering, dels som følge af de restriktive og skønsmæssige vilkår, der gælder for udstedelsen af autorisation som inseminør.
The Commission alleges that the French Republic has infringed Articles 43 EC and 49 EC by hindering the exercise of the freedom of establishment and the freedom to provide services in the field of artificial insemination of bovine animals on account of, first, the exclusive rights over a defined geographical area conferred on authorised artificial insemination centres as regards carrying out the distribution and artificial insemination of semen and, secondly, the restrictive and discretionary conditions to which the issue of an inseminator’s licence is subject.
Hvad angår etableringsfriheden finder Kommissionen for det første, at den omstændighed, at alene de godkendte insemineringscentre — for ubegrænset tid — har fået tildelt eneret til inden for et bestemt geografisk område at udøve virksomhed med distribution af sæd og inseminering, gør det umuligt eller overordentligt vanskeligt at udøve retten til etablering i Frankrig med henblik på at udøve den nævnte virksomhed dér.
First, as regards freedom of establishment, the Commission submits that conferring on authorised insemination centres only, for an unlimited period, the right to carry out, in a defined geographical area, the distribution and artificial insemin ation of semen prevents or renders extremely difficult the exercise of that freedom in France for the purpose of carrying on those activities.
Kommissionen finder i lyset af dom af 31. marts 1993, Kraus (sag C-1992, Sml. I, s. 1663), at den franske lovgivning, uden at den formelt er diskriminerende, ikke desto mindre udgør en hindring for etableringsretten.
The Commission maintains, in the light of the judgment in Case C-19/92 Kraus [1993] ECR I-1663, that the French legislation, without being expressly discriminatory, nevertheless constitutes an obstacle to the right of establishment.
Kommissionen bestrider ikke berettigelsen af den ordning for kontrol af kvalifikationer, som er indført ved den franske lovgivning, og benægter heller ikke, at det er legitimt at kræve et objektivt kvalifikationsbevis, for at en person kan autoriseres til at foretage inseminering af kvæg.
The Commission does not dispute the justification for the system for ascertaining ability established by the French legislation or even the fact that objective evidence of qualifications is legitimately required in order for a person to be authorised to carry out artificial insemination of bovine semen.
Efter Kommissionens opfattelse fremkommer den
However, it submits that the restriction
Kommissionen erklærer, at den ville kunne godtage de af Den Franske Republik fremførte grunde til berettigelse af hindringen for etableringsfriheden, hvis de nationale foranstaltninger ville være begrænset til at pålægge de private erhvervsdrivende informations- og kontrolforpligtelser.
The Commission claims that it would be prepared to accept the reasons set out by the French Republic to justify the obstacle to the freedom of establishment if the national measures were to be restricted to requiring private operators to provide information and to undergo checks.
Sådanne foranstaltninger ville kunne betragtes som berettigede, hvorimod den i sagen omhandlede tildeling af enerettigheder er ubegrundet og under alle omstændigheder uforholdsmæssig i forhold til de påberåbte formål af almen interesse.
Such measures could be regarded as legitimate, whereas the grant of the exclusive rights in question is unjustified and, in any event, disproportionate in relation to the objectives in the public interest relied upon.
Kommissionen finder endvidere, at etableringsfriheden ligeledes hindres derved, at dyrlæger kun kan opnå inseminørautorisation med henblik på at udføre inseminering i privat praksis efter at have indgået en aftale med chefen for et insemineringscenter.
In addition, the Commission submits that freedom of establishment is also hindered by the fact that veterinary surgeons cannot obtain an inseminator’s licence to carry out the artificial insemination of semen in a selfemployed capacity until they have concluded an agreement with the managing director of an artificial insemination centre.
For det andet har Kommissionen anført, at den omtvistede lovgivning gør indgreb i den frie udveksling af tjenesteydelser, nemlig den frie udveksling af tjenesteydelser vedrørende distribution og inseminering.
Secondly, the Commission claims that the legislation at issue undermines the freedom to provide services, namely the freedom to provide distribution and insemination services.
Ifølge Kommissionen består restriktionen for den frie udveksling af distributionsydelsen deri, at sæden pligtmæssigt skal oplagres i de godkendte centre for kunstig befrugtning, som er de eneste, der udleverer den til kvægavlerne.
According to the Commission, the restriction on the freedom to provide the distribution service consists in the obligation to store semen in authorised artificial insemination centres, which alone may deliver it to breeders.
Distributionstjenesteydelsen berøres af forbuddet mod enhver handling, der ikke er godkendt af insemineringscentret, som har eneretten til at handle.
The distribution services are hampered by the prohibition of any action not authorised by the insemination centre, which enjoys an exclusive right of action.
Kommissionen understreger, at hindringen for levering af grænseoverskridende tjenesteydelser må antages at berøre alle tjenesteydernes aktiviteter. Den har anført, at selv om der i denne sag måtte kunne henvises til et relevant hensyn til beskyttelse af folkesundheden, er den franske ordning for vidtgående.
The Commission maintains that that obstacle to the provision of cross-border services may affect all the activities of the service providers.
Kommissionen har nærmere anført, at forpligtelsen til at oplagre sæd, som skal indgå i handelen inden for Fællesskabet, og som direktiv 88/407 pålægger af
The Commission states that the obligation to store semen intended for intraCommunity trade, imposed by Directive 88/407 on health grounds, concerns only
Hvad angår tjenesteydelsen med inseminering finder Kommissionen, at den frie ydelse heraf hæmmes som følge af den forpligtelse, der påhviler de personer, som ønsker at udøve denne virksomhed, til først at indgå en aftale med lederen af det godkendte insemineringscenter for at kunne opnå den nødvendige inseminørautorisation.
As regards the insemination service, the Commission submits that the freedom to provide that service is hindered because of the obligation on persons wishing to carry on that activity to sign a prior agreement with the managing director of an authorised insemination centre in order to obtain the required inseminator’s licence.
Kommissionen understreger, at indgåelsen af disse aftaler reelt er overladt til insemineringscentrenes lederes skøn og velvilje, og at disse imidlertid afviser at indgå sådanne aftaler med visse uafhængige inseminører.
The Commission points out that the conclusion of those agreements is in fact left to the discretion and good will of the managing directors of the insemination centres, who refuse, however, to enter into such agreements with some independent inseminators.
Kommissionen bestrider ikke, at en autorisationsordning for virksomhed med kunstig befrugtning er berettiget, dog kun på betingelse af, at en sådan ordning udelukkende er et middel til, at inseminøren kan godtgøre sine kvalifikationer over for den kompetente veterinærmyndighed.
The Commission does not dispute the legitimacy of an authorisation scheme for carrying out artificial insemination, but provided that it is only a means, for the inseminator, of demonstrating his abilities to the competent veterinary authority.
Derimod tager Kommissionen afstand fra, at en sådan autorisation kun kan gives inden for rammerne af en aftale med et godkendt insemineringscenter, idet betingelsen herom intet har at gøre med inseminørens kvalifikationer.
By contrast, it does not accept that that authorisation should be granted only under an agreement with an authorised artificial insemination centre, a condition which has nothing to do with the inseminator’s competence.
Den Franske Republik har indledningsvis anført, at den franske lovgivning er blevet grundlæggende ændret fra og med den 1. januar 2007, og at der navnlig er truffet bestemmelse om ophævelse af den geografiske eneret.
The French Republic contends, first of all, that the French legislation was fundamentally amended from 1 January 2007 and that, inter alia, the amended legislation provides for the abolition of exclusive rights over geographically defined areas.
Den understreger imidlertid, at formålet med denne reform ikke er at ophæve påstået modstrid mellem den lovgivning, der er genstand for nærværende søgsmål, og fællesskabsretten.
It points out, however, that that reform is not concerned with removing an alleged incompatibility of the legislation which is the subject of this action with Community law.