natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endvidere kom der i 2001 et forslag fra den britiske indenrigsminister om at omklassificere cannabis, så det omfattes af klasse C i stedet for klasse B, hvilket kan medføre, at besiddelse af cannabis fremover kun betragtes som en forseelse.
Meanwhile, in the UK, a suggestion from the Home Secretary in 2001 that cannabis be reclassified as a 'Class C' rather than 'Class B' drug could render possession of cannabis for personal use a non-arrestable offence in the future.
Tanken bag den teori, der ligger til grund for artikel 3 i konventionen af 1988, er desuden med til at gøre det strafferetlige system mere effektivt, når det gælder international narkotikahandel [4].
Moreover, the underlying philosophy of Article 3 of the 1988 Convention is improving the effectiveness of the criminal justice system in relation to international drug trafficking [4].
Narkotikalovgivningerne varierer, men der er også tegn på tilnærmelse
Drug laws vary but show signs of convergence
Oplysninger fra 2000 viser, at antallet af anholdelser for stofbrug og besiddelse af stoffer til personligt forbrug er stigende i flere EU-medlemslande [2].
Data to 2000 show that, in many EU Member States, arrests for drug use and possession for use are on the rise [2].
I flere lande vedrører de fleste anholdelser for narkotikarelaterede overtrædelser brug eller besiddelse af stoffer til personligt forbrug (se figur 2), mens narkotikahandel eller smugling er mere sjælden.
In several countries, the majority of arrests for drug offences are for use or possession for use (see Figure 2), while offences of drug dealing or trafficking are
I en del lande er cannabis det stof, der hyppigst er involveret i
In France, a 1999 directive recommends only a warning for drug-use offences specifically.
Figur 1 — Mest sandsynlige udfald når tiltalt for »besiddelse at stoffer til personlig brug«
Figure 1 — Most likely outcomes in prosecuting 'possession of drugs for personal use'
De love, der regulerer brug og besiddelse af narkotika, er meget forskellige fra et EU-land til et andet.
Laws regulating the use and possession for use of drugs vary considerably from one EU country to another.
I visse lande forbyder loven brug og besiddelse af narkotika og fastsætter fængselsstraffe.
In some, the law prohibits such acts and allows prison sentences.
I andre lande er brug og besiddelse af narkotika forbudt, men der er en tendens til, at sanktionerne er mildere.
In others, these acts are prohibited but sanctions tend to be lenient.
I atter andre lande anses brug og besiddelse af stoffer ikke som et strafbart forhold.
The remainder do not consider drug use and possession for use as criminal offences.
■ Retsforfølgning og domfældelse efterfulgt af fængsling, bøder eller behandlingstiltag
■ Prosecution and conviction, followed by prison, fines or therapeutic measures
_BAR_ Løsladelse eller reducering af anklagepunkter
_BAR_ Discharge or diversion leading to reduction of charges
[] Løsladelse eller alternative tiltag (jf. lov, vedtagelser, direktiver, retningslinjer)
]] Administrative sanctions or therapeutic measures (decriminalisation by law)
De sidste fem år har medlemslandene inden for deres strafferetlige systemer udviklet ensartede love og retningslinjer for stofbrugere — en udvikling, der navnlig går i retning af mildere foranstaltninger mod brug af narkotika til personligt forbrug.
Developments over the last five years show similar laws and guidelines emerging within Member States' criminal justice systems in response to drug users — notably a move towards more lenient measures for personal drug use.
Visse lande legitimerer nu den praksis, som var blevet almindelig udbredt.
Some countries now legitimise practices that had become common.
Dermed bringes loven på linje med politiets og anklagemyndighedens praksis, hvilket gør loven mere troværdig.
In so doing, they bring the law into line with police and prosecution practice, thus enhancing the law's credibility.
I Spanien, Italien og Portugal finder strafferetlige sanktioner ikke anvendelse for besiddelse af stoffer til personligt forbrug. Der er i stedet snarere en tendens til at anvende administrative sanktioner: advarsler, bøder eller, særlig i Italien, frakendelse af kørekort.
In Spain, Italy and Portugal, criminal sanctions do not apply to the possession of any drugs for personal use.
I tilfælde af misbrug kræves der behandling.
In cases of addiction, treatment is required.
Siden 2001 idømmes der i Luxembourg kun bøder for brug, transport, besiddelse og anskaffelse af cannabis til personligt forbrug.
Since 2001, Luxembourg law has envisaged only a fine for cannabis use and its transportation, possession and acquisition for personal use.
WS: I diagrammet forstås der ved »besiddelse af stoffer til personligt forbrug« besiddelse af små mængder af narkotika, hvor der ikke er tale om grove lovovertrædelser (berigelseskriminalitet, detailsalg, osv.). Data fra Luxembourg: kun cannabis. Kilde: European legal database on drugs (ELDD) (den europæiske lovdatabase på narkotikaområdet). Country profiles (http://eldd.emcdda.org) og EMCDDA's /ns/ghts-serie nr. 5 [3].
Note: In this chart, the term 'possession of drugs for personal use' refers to possession of a small amount of drugs, with no graver offences involved (property crime, retail sale, etc.).
I Belgien, Danmark, Tyskland og Østrig fastsætter love og direktiver, at førstegangslovovertrædere, der er taget for
In Belgium, Denmark, Germany and Austria, laws and guidelines indicate
Marts-april 2002
March-April 2002
Sådanne overtrædelser medfører ofte strafferetlig forfølgning og ved gentagne lovovertrædelser skærpes straffen.
cases, is not seen as sufficient to prevent criminal proceedings.
Figur 2 — Antal lovovertrædelser for brug/besiddelse af stoffer set i forhold til det samlede antal anholdelser for brud på narkotikalovgivningen
Figure 2 — Drug use/possession offences amongst the total of drug law arrests
Forskning har vist, at behandling af stofbrugere i det strafferetlige system kan give positive resultater [5], både når der er tale om behandling for stofmisbrug og i pædagogisk øjemed for førstegangsbrugere [6].
Research shows that treatment of drug users in the criminal justice system can produce positive results [5], whether therapeutic, for drug dependence, or educational, for first-time use [6].
Figur 3 — Samtlige anholdelser for brug/besiddelse af stoffer, hvor cannabis er involveret
Figure 3 — Cannabis among total of drug use/possession arrests
I nogle lande anvendes sådanne foranstaltninger sjældent på grund af begrænsninger i det juridiske system eller generel skepsis med hensyn til effekten.
In some countries, such measures are under-used, due to legal constraints or general scepticism about their effectiveness.
I andre lande er behandling normen, men i nogle lande vanskeliggøres gennemførelsen af sådanne foranstaltninger på grund af manglende ressourcer.
In others, treatment is the norm; in a few, its application is impeded by a lack of resources.
Lande, hvor stofmisbrug anses for at være den egentlige årsag til narkotikarelateret kriminalitet, er mere indstillede på at tilbyde behandling i stedet for retsforfølgning — det gælder også, når der er tale om mere alvorlige overtrædelser.
Countries where drug addiction is considered the real cause of a drugrelated crime are more prepared to offer treatment instead of prosecution, even for more serious offences.
Retsvæsen og sundhedsmyndigheder: partnerskab er nøglen overtrædelser, der vedrører brug eller besiddelse af stoffer (se figur 3).
NB: In Figure 2, Austrian data are for misdemeanours (possession, dealing, etc.) involving small quantities.
Anklagemyndigheden søger alternativer
Prosecutors look for alternatives far less common.
Når hensigtsmæssig behandling er let tilgængelig, omfatter sociale tiltag, en rehabiliteringskomponent og et partnerskab mellem retsvæsen og
When the appropriate treatment is readily available, includes a social and rehabilitative component, and involves a partnership between the justice and the health authorities, research shows that it can be cost-effective in reducing relapses into crime and drug abuse [7].
For tiden er der kun lidt, der tyder på, at politiets indsats mod stofbrug hovedsagelig er rettet mod de farligste situationer og brugsmønstrene.
Today, EU countries' prosecution policies favour alternatives to traditional criminal punishment for drug use and possession.
sundhedsmyndigheder, har forskningen vist, at behandling kan være en omkostningseffektiv metode til at formindske antallet af tilbagefald til kriminalitet og stofmisbrug [7],
At present, there is little evidence that police action against drug users predominantly targets the most harmful situations and patterns of use.
I dag søger man i EU-medlemslande at finde alternativer til den traditionelle straf for brug og besiddelse af stoffer.
Crucial to this process is effective, well-organised cooperation between the justice and health systems at prosecution level, targeting the most appropriate response (and resources) to each individual.
De retlige myndigheder vælger ofte alternative løsninger frem for strafferetlige sanktioner.
Judicial authorities often refrain from criminal sanctions and choose from a range of alternatives.
Advarsler er den almindelige foranstaltning over for ulovlig stofbrug og besiddelse af stoffer til forbrug, særlig når der er tale om førstegangslovovertrædere eller meget små mængder af cannabis.
These can be fines, formal warnings, suspension of a driving licence, probation or diversion to treatment.
For at denne proces skal kunne fungere, må samarbejdet mellem retsvæsen og sundhedssystem være effektivt og velorganiseret allerede ved indledningen af retsforfølgningen og omfatte den løsning (og de ressourcer), der er bedst egnet i hvert tilfælde.
Simple warnings are the usual response to illicit drug use and possession for use, especially for first offenders or when small quantities of cannabis are involved.
Cirka 60-90 % af alle narkotikarelaterede anholdelser i Belgien, Tyskland, Grækenland, Frankrig, Irland, Østrig, Finland, Sverige og Det Forenede Kongerige vedrører brug eller besiddelse af stoffer.
Some 60-90 % of arrests for all drug offences in Belgium, Germany, Greece, France, Ireland, Austria, Finland, Sweden and the UK are for use or possession for use of drugs.
Cannabis er det primære stof og er involveret i 55-90 % af alle anholdelser for brug og besiddelse af stoffer i Tyskland, Frankrig, Irland og Det Forenede Kongerige.
Cannabis is the main drug involved in 55-90 % of arrests for drug use and possession in Germany, France, Ireland and the UK.
I Portugal, hvor andelen af cannabis er blandt de laveste, steg anholdelser på grund af cannabis til 37 % af samtlige anholdelser for brug og besiddelse af stoffer i 2000.
In Portugal, where the cannabis rate is among the lowest, arrests related to cannabis rose to 37 % of all drug use and possession arrests in 2000.
Sådanne ikkestrafferetlige foranstaltninger anvendes i mindre grad, når lovovertrædelsen vedrører narkotikahandel eller anskaffelse af narkotika ved tyveri.
These non-criminal options apply less to those involved in selling drugs or in theft to buy them.
Der tages almindeligvis hensyn til et eventuelt stofmisbrug, der måtte ligge bag disse overtrædelser, men i de fleste tilfælde anses det ikke for at være tilstrækkelig til at undgå en straffesag.
Any drug dependence that might have triggered such offences is generally taken into account, but, in most
Stofbrugere og lovgivningen i EU — strate < overvejel givning, der er gældende for . EONN mener, at følgende punkter kunne danne grundlag for fremtidige strategiske overvejelser > o 1.
Drug users and the law in the EU — policy considerations s drug users in the EU today, and indicates primary sources for further information. The EMCDDA believes the following points could form the basis of future policy considerations:
Selv om narkotikalovene er forskellige i EU, er der i den seneste tid en tendens til, at medlemslandene bestræber sig på at bringe loven i overensstemmelse med politiets og anklagemyndighedens praksis.
While drug laws vary across the EU, there is a recent trend by Member States to attempt to bring the law into line with police and prosecution practices.
Formålet hermed er at styrke lovens troværdighed.
This serves to strengthen the credibility of the law.
Effektivt politiarbejde på narkotikaområdet skal hovedsagelig være rettet mod de mest skadelige tilfælde af narkotikarelateret kriminalitet.
Effective police action in the field of drugs needs to be targeted primarily at the most harmful situations of drugrelated crime.
Med hensyn til brug og besiddelse af stoffer har de fleste medlemslande indført mekanismer, der skal bevirke, at en stor del af de stofbrugere, der pågribes, bliver omfattet af ikkestrafferetlige foranstaltninger.
In the case of drug use or possession, most Member States have implemented mechanisms to divert a high proportion of arrested users away from criminal punishment.
Forskning tyder på, at behandling af pågrebne stofbrugere i stedet for idømmelse af straf kan give betydelige helbredsmæssige og sociale fordele samt have en kriminalitetsforebyggende effekt.
Where an arrested user is drug dependent, research indicates that diversion into treatment can produce significant health, social and crime-reduction benefits.
Der anbefales et tæt samarbejde mellem retsvæsen og sundhedsmyndigheder for at sikre en effektiv forvaltning af ikkestrafferetlige initiativer.
Close cooperation between justice and health agencies is recommended to ensure the effective management of diversion initiatives.
[5] Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN), (2001 ) An overview study: Assistance to drug users in European Union prisons, EMCDDA Scientific Report, Cranstoun Drug Services Publishing, London, 2001, s. 201-217.
[5] European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) (2001), An overview study: Assistance to drug users in European Union prisons, EMCDDA Scientific Report, Cranstoun Drug Services Publishing, London, 2001, pp. 201-217.
[2] Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN) (2001), 2007 årsberetning om narkotikasituationen i Den Europæiske Union, Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer, Luxembourg 2001, s. 21.
[2] European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) (2001), 2007 Annual report on the state of the drugs problem in the European Union, Office for Official Publications of the European Communities, Luxembourg, 2001, p.19.
Alt må gengives under forudsætning af kildeangivelse.
Any item may be reproduced provided the source is acknowledged.
Ønsker De et gratis abonnement, eller har De bemærkninger, kan vi kontaktes via e-post (info@emcdda.org).
For free subscriptions, please contact us by e-mail (info@emcdda.org).
De kan også tilmelde Dem på EONN's hjemmeside for at få opdateringer om nye produkter.
Register on the EMCDDA home page for updates of new products.
Måling af prævalens og incidens af narkotikamisbrug
European Monitoring Centre
Indikatorer for narkotikabekæmpelsespolitikken i EU
Measuring prevalence and incidence of drug use for Drugs and Drug Addiction
• nøgleindikatorer, som EONN har udviklet, og som nu indføres af EU-landene.
Indicators for drug­prevention policy in the EU by the EMCDDA and now being implemented by the EU Member States.
Hvad kan sådanne indikatorer fortælle, som er relevant for strategien ■ navnlig for de forebyggende foranstaltninger, der omtales i EU's handlingsplan?
• What can such indicators tell us that is relevant to policy — in particular to the prevention activities mentioned in the EU action plan?
Dette strategidokument tager sigte på at belyse to indbyrdes forbundne spørgsmål om anvendelsen af epidemiologiske indikatorer til overvågning af udbredelsen af narkotikabrug:
This policy briefing aims to elucidate two interrelated questions on the use of epidemiological indicators to monitor drug-use prevalence:
Forebyggelse som middel til at begrænse udbredelsen af stofbrug er et særkende for mange handlingsprogrammer på lokalt, nationalt og internationalt plan.
Reducing the prevalence of drug use through prevention is a key feature of many policies at local, national and international levels.
Det første mål for Den Europæiske Unions narkotikastrategi (2000-2004) er i løbet af fem år at opnå en betydelig begrænsning af udbredelsen af narkotikamisbrug og af tilgangen af nye brugere, særlig unge under 18.
The first target of the European Union drugs strategy (2000-04) is to reduce significantly over five years the prevalence of drug use, as well as the recruitment of new users — especially among those aged under 18.
Hvilke indikatorer er de bedste til at måle og overvåge fremskridt hen imod en opfyldelse af EU's første målsætning om en begrænsning af udbredelsen af narkotikabrug?
• What are the best indicators to measure and monitor progress towards the first EU target of reducing drug-use prevalence?
EU's narkotikastrategi og handlingsplan samt EONN's indsats inden for overvågning af de mål, der er fastsat heri, beskrives nærmere i Making the most of the EMCDDA, et baggrundsdokument til brug for politiske beslutningstagere, der arbejder inden for narkotikaområdet [1].
The EU drugs strategy and action plan, and how the EMCDDA can help monitor the objectives they set out, are detailed in Making the most of the EMCDDA, a background briefing paper targeted at policy-makers working in the drugs field [1],
EU's handlingsplan for bekæmpelse af narkotikamisbrug, som skal omsætte denne strategi i praksis, fastlægger prioriteter for opfyldelsen af dette mål.
The EU action plan on drugs, which translates this strategy into practical steps, identifies priorities in achieving this target.
Prioriteterne omfatter: omfattende forebyggelsesprogrammer for både legale og illegale stoffer, som er særlig rettet mod skoler og støtte til forældre; yderligere tiltag mod social udstødelse og kriminalitet; positive alternativer til narkotika for unge samt nye fremgangsmåder til forebyggelse af brugen af syntetiske stoffer.
These include: comprehensive prevention programmes for both licit and illicit drugs, notably through schools and assistance to parents; wider action on social exclusion and delinquency; positive alternatives to drugs for young people; and innovative approaches to preventing use of synthetic drugs.
Prævalens er en målestok for, hvor mange stofbrugere der findes i et lane eller i et samfund, og hvordan de er fordelt i befolkningen.
Prevalence is a measure of how many drug users there are in a country untry or community and how they are distributed across the population.
Denne målestok er nyttig til at måle, om de nuværende foranstaltninger er tilpasset problemets omfang, og om de er rettet mod de relevante dele af befolkningen.
This measure is useful in assessing whether existing responses match the scale of the problem and whether they are directed at the relevant sections of the population.
Incidens er en målestok for det antal personer, der anvender narkotika for første gang inden for et bestemt tidsrum.
Incidence is a measure of the rate at which people use drugs for the first time.
Denne målestok er et hensigtsmæssigt redskab til målretning af forebyggende foranstaltninger og overvågning af tilgangen af nye stofbrugere sådan som foreskrevet i EU's narkotikastrategi og handlingsplan.
It is useful for targeting prevention activities and monitoring recruitment of new users, as required by the EU drugs strategy and action plan.
Oplysninger om omstændigheder, der er forbundet med incidens og ændringer i incidens, er navnlig vigtige for det forebyggende arbejde.
Information on circumstances associated with incidence, and changes in it, are particularly relevant to prevention work.
I handlingsplanen opfordres EONN til at bidrage til målingen af fremskridt hen ¡mod en opfyldelse af målene.
The action plan also calls on the EMCDDA to help measure progress in meeting targets and objectives.
I arbejdet med dette første mål anvender overvågning scentret indikatorer for udbredelse af narkotikabrug — en række standarder, der giver landene mulighed for at gennem føre sammen lignelige målinger af fænomenet. Dette er en del af en pakke med fem harmoniserede epidemiologiske
For this first target, the agency is using indicators of drug-use prevalence — a set of standards allowing countries to measure the phenomenon in a comparable way.
Hvilken indikator er mest hensigtsmæssig til overvågning af narkotikabrugens udbredelse i befolkningen som helhed?
What is the most useful indicator for monitoring the prevalence of drug use in the general population?
Hvilken betydning har skoleundersøgelser for overvågningen af stofbrug blandt unge?
What is the value of using school surveys to monitor drug use among young people?
Er »under 18« en passende aldersgrænse for overvågning af udbredelse og tilgang af nye stofbrugere blandt unge?
Is 'under 18' an appropriate cut­off point for monitoring prevalence and recruitment of new users among young people?
Kan indikatorer for udbredelse sige noget om, hvor mange af de personer, som prøver stoffer, der fortsætter med det?
Can prevalence indicators tell us how many people who try drugs continue to use them?
Er risikoen større hos nogle end andre for at fortsætte med at anvende stoffer eller for mere intensiv stofbrug?
Are some people at a higher risk of continued, or more intensive, drug use than others?
Hvordan hænger disse spørgsmål sammen med den narkotika­forebyggende politik?
How do such questions relate to drug­prevention policy?
Indikatorer for prævalens og incidens — en oversigt eller ca. ti millioner mennesker, anvender stoffer aktuelt (inden for den seneste måned) [2] (se figur 1).
Indicators of prevalence and incidence — overview or about 10 million people, are current users (in the last month) [2] (see Figure 1).
Aktuel brug, den bedste indikator
Current use, the best indicator
Skoleundersøgelser — en værdifuld indikator
School surveys, a valuable indicator
Der er behov for undersøgelser af unge over 18
Young people need to be surveyed beyond 18
Denne form for stofbrug kan der per definition ikke laves om på.
Rather than decline, lifetime prevalence tends to rise year on year, regardless of trends in current use.
Skoleundersøgelser anvendes ofte for at få et overblik over et billede af narkotikabrugen og hermed forbundne faktorer blandt børn og unge [3], En typisk undersøgelse vil konkludere, at 25 % af skoleeleverne i alderen 15-16 år har prøvet illegale stoffer. Dette synes umiddelbart ikke at adskille sig ret meget fra befolkningen som helhed, men i denne aldersgruppe er det meget sandsynligt, at erfaringen med stofbrug er relativt ny.
Older people, who were young before the growth in drug use over the last 30 years, pass the upper age limit of the defined population, say 15-64, and are replaced by younger generations with higher rates of use.
Som allerede nævnt ovenfor viser skoleundersøgelserne en hurtig stigning i erfaringen med stoffer i ungdomsårene.
As noted above, school surveys show rapid rises in drug experience during adolescence.
I følge disse undersøgelser er skoleelevernes alder i gennemsnit 15 år eller yngre første gang, de anvender stoffer.
They may also indicate an average age of 15 — or younger — at which schoolchildren first use drugs.
Dette bekræfter efter alt at dømme, at stofbrug er et ungdomsfænomen, og tyder på, at det prioriterede mål bør være at reducere prævalens og incidens blandt unge under 18.
This appears to confirm the youthfulness of drug users and suggests that the priority should be to reduce prevalence and incidence in the under-18s.
Dette betyder, at overvågning af stofbrug blandt unge er meget afhængig af alder: Inden for en 12-månedersperiode kan op til 10 % have prøvet stoffer, hovedsagelig cannabis, for første gang.
This means that monitoring adolescent drug use is very sensitive to age: over a 12-month period up to around 10 % may use drugs, mainly cannabis, for the first time.