natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Skills er et busselskab med hjemsted i Nottingham, der driver passagertransport. Selskabet har Farmer, Burley og Denman ansat som buschauffører.
The commercial provision of premises or other facilities for the purpose of practising sport or physical education may not in principle be exempted from VAT.
I forbindelse med deres arbejde kan det anvises førerne hos Skills at starte kørslen af en bus langt fra arbejdsstedet eller deres bopæl. Førerne bestemmer selv, hvordan de vil komme frem til det sted, som selskabet fastlægger.
In order to qualify for exemption under Article 13(B)(b) of the Sixth Directive, a transaction must be distinguished from normal instances of the provision of sports facilities by having the essential characteristics of a lease or let, which include the grant of a right to occupy a defined piece or area of immovable property as one's own and to exclude or admit others, and an agreement between the parties taking account of the duration of that occupation, in particular as a criterion for determining the price; such characteristics must, moreover, predominate in the contract.
Derfor er Skiils og Farmer, Burley og Denman alle sat under tiltale for at have benyttet køretøjer, der er omfattet af section 97 i Transport Aet 1968, uden at have anvendt kontrolapparatet i overensstemmelse med artikel 13, 14 og 15 i forordning nr. 3821/85.
(2) The provisions of Article 17(2), read in conjunction with those of Articles 2, 6 and 13 of the Sixth Directive, are sufficiently clear, precise and unconditional to be pleaded by an individual against a Member State before a national court.
De tiltalte i hovedsagen har gjort gældende, at de perioder, der ligger forud for overtagelsen af et køretøj udstyret med en fartskriver, ikke skal angives på diagramarkene.
The right to deduct VAT conferred by Article 17(2) is, moreover, a right conferred on individuals, which may form the basis of a claim for reparation against a Member State in the event of its breach.
Idet Nottingham Magistrates' Court er i tvivl om den rette fortolkning af de relevante fællesskabsretlige bestemmelser, har den besluttet at udsætte sagen og forelægge Domstolen et præjudicielt spørgsmål.
(3) Where an exemption from VAT is applied to a transaction which clearly should not have been exempted under the terms of the Sixth Directive, in a situation where Member States had no discretion to extend the scope of the exemptions prescribed, there is a sufficiently serious breach of Community law to found a claim for reparation against the State by an individual who has suffered loss as a result.'
Det præjudicielle spørgsmål
Burley, B. Denman Transport
Indledningsvis bemærkes, at forordning nr. 3820/85 indeholder i artikel 6-9 bestemmelser vedrørende køretid, pauser og hviletid, der, som det fremgår af forordningens fjortende betragtning, er fastsat af hensyn til færdselssikkerheden.
Preliminary ruling (Social legislation relating to road transport — Tachograph record sheets — Obligation record periods of work, breaL· in work and rest periods) (Fifth Chamber)
ved rattet i køretøjet i en så lang periode, at den fremkalder en træthedstilstand og bringer færdselssikkerheden i fare.
By order of 30 June 1999, Nottingham Magistrates' Court referred to the Court of Justice for a preliminary ruling a question on the interpretation of Article 15 of Council Regulation (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985.
Hertil kommer, at Domstolen allerede har fastslået, at udtrykket arbejdsperiode i betydningen i artikel 15 i forordning nr. 3821/85 omfatter de perioder, hvor en fører faktisk udfører en aktivitet, der kan have indflydelse på kørslen, herunder køretiden.
as a regular national service and thus, under Article 4(3) of Regulation No 3820/85 and Article 3(1) of Regulation No 3821/85, fell outside the scope of those regulations. Subsequently, Mr Denman took over a tachograph vehicle in Nottingham but the tachograph record sheets produced did not record the period between the time at which, according to the duty roster, he commenced driving on the regular service and the time at which he took over the tachograph vehicle.
De to forskellige fortolkningsmuligheder, som Domstolen er stillet over for, skal undersøges i lyset af de nævnte betragtninger.
That question was raised in criminal proceedings against Skills Motor Coaches Ltd and its drivers B.J. Farmer, C.J. Burley and B. Denman, who are charged with having infringed provisions concerning the use of recording equipment in road transport.
Spørgsmålets første del
Facts and procedure before the national court
Den tid, som en fører anvender for at komme frem til det sted, hvor han overtager et køretøj, der er udstyret med en fartskriver, kan have indflydelse på kørslen i den udstrækning, hvor den vil indvirke på førerens træthedstilstand.
The defendants in the main proceedings contend that the periods before a tachograph vehicle is taken over should not have to be recorded on the record sheets.
Spørgsmålets anden del
The question referred to the Court
Retten spørger også om, hvorvidt besvarelsen af dette spørgsmål afhænger af, om arbejdsgiveren har eller ikke har givet anvisninger med hensyn til tidspunktet og den måde, hvorpå denne transport skal foregå.
A comparison of the records with the roster disclosed a number of discrepancies concerning the times at which Messrs Farmer, Burley and Denman started their duties.
Med den anden del af spørgsmålet ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 15 i forordning nr. 3821/85 skal fortolkes således, at førerens forpligtelse til at optegne alle andre arbejdsperioder også omfatter de perioder, som en fører anvender til kørsel i forbindelse med en transportydelse, som falder uden for anvendelsesområdet for forordning nr. 3821/85, før overtagelsen af et køretøj, der er omfattet af denne forordnings anvendelsesområde.
Articles 6 to 9 of Regulation No 3820/85 contain provisions concerning driving periods, breaks and rest periods which, as is clear from the 14th recital in the preamble, are a response to road-safety considerations.
De tiltalte i hovedsagen har med hensyn hertil gjort gældende, at en fører, som begiver sig fra sin bopæl til det sted, hvor han overtager et køretøj, og som frit vælger hvordan denne transport gennemføres, selv kan disponere over sin tid, hvorfor dette tidsrum skal betragtes som omfattet af hviletid i den forstand, hvori dette udtryk er defineret i artikel 1, nr. 5, i forordning nr. 3820/85.
Those provisions seek to ensure that driving times and rest periods alternate, so that drivers do not remain at the wheel of their vehicles for periods of such length as to cause tiredness and jeopardise road safety.
Det er i den forbindelse ubestridt, at en sådan periode udgør en reel aktivitetsperiode for føreren, der kan have indflydelse på kørslen, og hvorunder han ikke frit bestemmer over sin tid.
It is in the light of those considerations that the two distinct hypotheses put to the Court should each be examined.
Denne fortolkning kan ikke tages til følge.
The first category of prosecutions ('Category A') concerns Messrs Farmer and Burley.
En fører, der for at overtage og køre et køretøj begiver sig til et bestemt sted, der er angivet af hans arbejdsgiver, og som er forskelligt fra selskabets driftssted, opfylder en forpligtelse over for sin arbejdsgiver.
On several occasions they travelled by car either from their homes or from Skills's operating centre to the point at which they were to take over a vehicle which was subject to the requirement to install and use a tachograph (hereinafter a 'tachograph vehicle').
Derfor disponerer han ikke frit over sin tid under transporten.
The time the drivers spent reaching that point appeared as working periods on the roster but was not shown manually on the tachograph sheets as required by Article 15(2) and (3) of Regulation No 3821/85.
»Artikel 15 i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparatet inden for vejtransport skal fortolkes således, at førerens forpligtelse til at optegne alle andre arbejdsperioder også omfatter:
By the first part of its question, the national court seeks essentially to ascertain whether, on a proper construction of Article 15 of Regulation No 3821/85, the driver's obligation to record all
Generaladvokat A Saggio fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet ("Femte Afdeling) den 21. september 2000.
The defendants in the main proceedings contend that a driver who travels from his home to the pick-up point for a vehicle, freely choosing how he travels, may freely dispose of his time, with the result that the time thus spent must be regarded as forming part of rest as defined in Article 1(5) of Regulation No 3820/85.
Han foreslog Domstolen at besvare spørgsmålet således:
It is undisputed that such time constitutes a period when the driver is actually engaged in activities liable to have a bearing on driving, during which he does not freely dispose of his time.
»Artikel 15, stk. 2 og 3, i Rådets forordning (EØF) nr. 3821/85 af 20. december 1985 om kontrolapparater inden for vejtransport skal fortolkes således, at førerens forpligtelse til at registrere 'alle andre arbejdsperioder' også omfatter: a) tidsrum, som føreren anvender på den transport, der er nødvendig for at overtage et køretøj, der er omfattet af kravet om anvendelse af et kontrolapparat, og som befinder sig på et andet sted end på førerens bopæl eller arbejdsgiverens hjemsted, uanset om arbejdsgiveren har givet anvisninger med hensyn hertil, og om føreren kan vælge tidspunktet og transportmåden, b) tidsrum, som en fører benytter til udførelse af transportydelser, hvor der ikke gælder et krav om anvendelse af et kontrolapparat.«
Moreover, the Court has already held that 'period of work' for the purposes of Article 15 of Regulation No 3821/85 includes times at which the driver is actually engaged in activities having a bearing on driving, including driving time.
Sag C-448/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Storhertugdømmet Luxembourg Fri udveksling af tjenesteydelser
For the reasons given, the obligation to record such a period applies — regardless of whether it precedes the taking over of a tachograph vehicle.
»Traktatbrud - direktiv 97/13/EF« (Femte Afdeling) påstand om, at det fastslås, at Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997, da det ikke har vedtaget alle de
'On a proper construction of Article 15 of Council Regulation (EEC) No 3821/85 of 20 December 1985 on recording equipment in road transport, a driver's obligation to record all other periods of work extends to:
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 25. november 1999 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber i medfør af artikel 226 EF anlagt sag med
— periods of driving spent by a driver whilst performing a transport service falling outside the scope of Regulation No 3821/85 before taking over a vehicle to which that regulation applies.'
nødvendige love og administrative bestemmelser til at efterkomme direktivets artikel 8, stk. 3, og artikel 9, stk. 2.
Advocate General A. Saggio delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 September 2000.
Direktivet omhandler ifølge artikel 1, stk. 1, procedurerne for udstedelse af tilladelser i forbindelse med udbud af teletjenester.
'Article 15(2) and (3) of Council Regulation (EEC) No 3821/85 on recording equipment in road transport must be interpreted as meaning that the driver's obligation to record "all other periods of work" also includes:
Kommissionen har fremført to klagepunkter over for Storhertugdømmet Luxembourg.
(a) periods of time spent by a driver in travelling to take over a vehicle which is subject to the requirement to use vehicle recording equipment and is located at a place other than where he lives or his employer's operating centre, both where the employer has given instructions in that connection and where the choice of timetable and mode of transport are left to the driver;
Ifølge direktivets artikel 3, stk. 3, kan disse tjenester udbydes enten uden tilladelser eller på grundlag af en generel tilladelse, om nødvendigt suppleret med rettigheder og forpligtelser, der kræver, at der tages individuel stilling til ansøgninger og udstedes en eller flere individuelle tilladelser.
(b) periods of time spent by a driver performing other transport duties not covered by the obligation to use vehicle recording equipment.'
For det andet har Kommissionen gjort gældende, at Storhertugdømmet Luxembourg ikke har gennemført forpligtelsen efter direktivets artikel 9, stk. 2, andet led, korrekt, da den frist, som er fastsat i den nationale bekendtgørelse for den endelige udstedelse af tilladelserne, er længere end den frist på seks uger, som er fastsat i nævnte direktivbestemmelse.
Article 3(3) of the directive provides that these services may be provided either without authorisation or on the basis of general authorisations, to be supplemented where necessary by rights and obligations requiring an individual assessment of applications and giving rise to one or more individual licences.
Ved skrivelse af 18. september 1998 fremsatte de luxembourgske myndigheder deres bemærkninger. Da Kommissionen fandt, at de luxembourgske myndigheder ikke i sine bemærkninger imødekom alle de klagepunkter, som var indeholdt i åbningsskrivelsen, tilsendte den ved skrivelse af 8. februar 1999 Storhertugdømmet Luxembourg en begrundet udtalelse, hvori den opfordrede det til at træffe de nødvendige foranstaltninger til at efterkomme udtalelsen inden to måneder efter dens meddelelse.
By application lodged at the Court Registry on 25 November 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 226 EC seeking a declaration that, by failing to bring into force all of the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Articles 8(3) and 9(2) of Directive 97/13/EC of the European Parliament and of the Council of 10 April 1997, the Grand Duchy of Luxembourg has failed to fulfil its obligations under that directive.
Det bemærkes, at bestemmelsen i direktivets artikel 9, stk. 2, andet led, hvorefter medlemsstaten skal »opstille rimelige tidsfrister«, udgør en klar bekræftelse af fællesskabslovgivers ønske om at begrænse den tid, som medlemsstaterne anvender til behandlingen af ansøgninger om individuelle tilladelser.
According to Article 1(1), the directive concerns the procedures associated with the granting of authorisations for the purpose of providing telecommunications services.
på den måde, at de afgørelser, som skal træffes inden for den heri fastsatte frist, er endelige, Dette er imidlertid ikke tilfældet efter luxembourgsk ret.
In view of the fact that this text was not definitive, it must be held that the transposition of Article 8(3) of the directive into domestic law was not fully achieved, in the absence of legislation laying down the conditions governing specifications for the operation of paging services or, in any event, in the absence of adoption of such legislation within the period laid down in the reasoned opinion.
Det fremgår af artikel 9, stk. 2, at medlemsstaten er forpligtet til at underrette ansøgeren om sin afgørelse inden for en frist på højst seks uger.
The Luxembourg authorities notified to the Commission a number of regulations and draft regulations adopted with a view to transposing the directive into national law.
Direktivets krav til de kompetente myndigheder om at træffe hurtige beslutninger, og den omstændighed, at direktivet intetsteds taler om, at afgørelsen eventuelt kan være foreløbig, begrunder, at artikel 9, stk. 2, andet led, fortolkes
After examination of those texts, the Commission formed the view that some of their provisions were at variance with the directive and that further measures had to be taken to ensure full transposition of the directive.
Der må derfor hvad angår den nævnte direktivbestemmelse gives Kommissionen medhold i søgsmålet af de foranstående grunde.
The Commission accordingly put the Grand Duchy of Luxembourg on formal notice, by letter of 24 July 1998, to submit its observations within two months.
»1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser f or teletjenester, da det ikke har vedtaget alle de nødvendige love og administrative bestemmelser til at efterkomme direktivets artikel 8, stk 3, og artikel 9, stk 2.
Second, the Commission takes the view that the Grand Duchy of Luxembourg has incorrectly transposed the obligation under Article 9(2), second indent, of the directive inasmuch as the period which the national regulation lays down for the definitive allocation of licences exceeds the period of six weeks mentioned in that provision.
Generaladvokat P. Léger fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet f Femte Afdeling) den 21. september 2000.
In specifying that the Member State must 'set reasonable time limits', Article 9(2), second indent, of the directive confirms in clear terms the Community legislature's desire to limit the time which Member States may spend in examining individual licence applications.
»1) Storhertugdømmet Luxembourg har tilsidesat sine forpligtelser efter Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/13/EF af 10. april 1997 om ensartede principper for generelle tilladelser og individuelle tilladelser for teletjenester, da det ikke inden for den fastsatte frist har vedtaget de nødvendige love og administrative bestemmelser til at efterkomme direktivet.
It first points out that Article 8(3) of the directive has not been fully transposed and that a Grand-Ducal regulation laying down the conditions governing specifications for the operation of paging services, as provided for in Article 7(2)(e) of the Luxembourg Law on Telecommunications of 21 March 1997.
Sag C-162/99 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Den Italienske Republik
The Grand Duchy of Luxembourg argues in its defence that a draft Grand-Ducal regulation laying down those conditions was sent to the Conseil d'État (Council of State) for consideration on 7 December 1999 and was
Den 11. juni 1998 tilstillede Kommissionen Den Italienske Republik en begrundet udtalelse.
Advocate General P. Léger delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 September 2000.
Kommissionen fandt dette svar utilstrækkeligt og anlagde derfor nærværende sag.
Case C-162/99 Commission of the European Communities ν Italian Republic Freedom of movement for persons
Bopælskravet
18 January 2001
Da Kommissionen gennem en skriftlig forespørgsel af 21. juni 1995 fra et medlem af Europa-Parlamentet var blevet bekendt med de i foregående præmis nævnte bestemmelser i vedtægterne for foreningen i provinsen Imperia, opfordrede den, da bestemmelserne i 1946lovdekretet, som fuldstændig svarede til bestemmelserne i nævnte vedtægt, efter dens opfattelse var i strid med traktatens artikel 48 og 52, ved skrivelse af 17. marts 1997 den italienske regering til inden to måneder at fremsætte sine bemærkninger.
By application lodged at the Court Registry on 30 April 1999, the Commission of the European Communities brought an action under Article 169 of the EC Treaty (now Article 226 EC) for a declaration that:
Med henblik på en stillingtagen til dette anbringende bemærkes det for det første, at det står fast, at den omstændighed, at en medlemsstat gør medlemskab af tandlægeforeningen og dermed tandlægers udøvelse af deres erhverv betinget af, at de pågældende har bopæl på det område, der henhører under den erhvervsfaglige forening, som de ønsker at være medlem af, udgør en restriktion for etableringsfriheden og for arbejdskraftens frie bevægelighed, idet en sådan forpligtelse hindrer tandlæger, der er etableret eller har deres bopæl i en anden medlemsstat, i at åbne en anden tandlægeklinik på førstnævnte stats område eller udøve deres virksomhed dér i lønnet beskæftigelse.
December 1964, having the effect that only dentists of Italian nationality may remain registered as practitioners upon transferring their residence to another Member State, the Italian Republic has failed to fulfil its obligations under Articles 48 and 52 of the EC Treaty (now, after amendment, Articles 39 EC and 43 EC).
For det andet bemærkes, at medlemsstaterne for at sikre, at fællesskabsretten anvendes fuldt ud, ikke blot skal bringe deres lovgivning i overensstemmelse med fællesskabsretten, men også vedtage bestemmelser, hvorved der skabes
The pre-litigation procedure by allowing Legislative Decree No 233 of the Provisional Head of State of 13 September 1946, despite amendment by Article 9 of Law No 362 of 8 November 1991, to remain in force in such a way as to leave dentists practising in Italy still subject to Ά de facto residence requirement, by maintaining in force Article 15 in Title IV of Law No 409 of 24 July 1985, which refers to Article 1 of Law No 1398 of 14
De italienske myndigheder svarede i skrivelse af 26. august 1997, at bestemmelserne i 1946dekretets artikel 9, litra e), og artikel 11, litra b), efter ændringer ved love fra 1964 og 1991 nu var i overensstemmelse med traktatens artikel 48 og 52.
Having been made aware of the existence of the aforementioned provisions of the Rules of the Province of Imperia Association when a written question was submitted to it on 21 June 1995 by
Ophør af medlemskab ved overflytning af bopælen til udlandet en klar, præcis og gennemskuelig retsstilling, således at den enkelte kender sine rettigheder og kan håndhæve disse ved de nationale domstole.
a Member of the European Parliament, and being of the opinion that the provisions of the Legislative Decree of 1946, to which those of the rules in question were identical, were contrary to Articles 48 and 52 of the Treaty, the Commission, by letter of 17 March 1997, gave the Italian Government formal notice to submit its observations within two months.
Det skal i denne forbindelse fastslås, at 1985lovens artikel 15, der er udstedt efter 1946lovdekretet, som ændret ved 1964-loven, alene finder anvendelse på tandlæger og forbeholder retten at anmode om fortsat medlemskab af foreningen ved overflytning af bopælen til en anden medlemsstat inden for De Europæiske Fællesskaber for tandlæger, der er italienske statsborgere.
persons concerned reside in the district of the professional association with which they seek registration, that constitutes a restriction on freedom of establishment and freedom of movement for workers in that such a requirement prevents dentists established or resident in another Member State from setting up a second dental surgery in the first State or practising as employees there.
Det fremgår desuden af Domstolens praksis, at de krav til nøjagtighed, klarhed og gennemskuelighed, som national lovgivning skal opfylde, også har gyldighed, når der er tale om almindeligeforfatningsretligeretsgrundsætninger, som f.eks. det almindelige ligebehandlingsprincip, og har særlig betydning, når de fællesskabsretlige bestemmelser tilsigter at give rettigheder til statsborgere fra andre medlemsstater, eftersom disse i almindelighed ikke har kendskab til sådanne grundsætninger.
Second, it must be borne in mind that the need to ensure that Community law is fully applied requires Member States not only to bring their legislation into conformity with Community law but also to do so by adopting rules of law capable of creating a situation which is sufficiently precise, clear and transparent to allow individuals to know the full extent of their rights and rely on them before the national courts.
Denne bestemmelse er derfor i sig selv udtryk for en forskelsbehandling på grundlag af nationalitet, der i strid med traktatens artikel 48 og 52.
In addition, it follows from the case-law of the Court that the requirement of precision, clarity and transparency which national legislation must satisfy is also applicable where general principles of constitutional law, such as the general principle of equal treatment, are involved, and is of particular importance where the provisions of Community law in question are intended to accord rights to nationals of other Member States, inasmuch as those nationals are not normally aware of such principles.