natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I - 6157 b) Spørgsmålet om en anden vurdering i tilfælde af, at udførselsstatens myndigheder har gjort sig skyldig i misbrug .........................
I - 6157
Andet anbringende: tilsidesættelse af retten til aktindsigt eller til forsvar ...
Second ground of appeal: breach of the right of access to documents or other rights of the defence ..........................................
Tredje anbringende: fordeling af påberåbelsespligten og bevisbyrden ......
Third ground of appeal: allocation of the burden of pleading and proving the facts ...........................................................
Fjerde anbringende: afkald på foranstaltninger med henblik på sagens tilrettelæggelse ..........................................................
Fourth ground of appeal: decision not to order measures of organisation of procedure for taking of evidence .....................................
Femte anbringende: retlig kvalifikation af dokumenter/faktiske omstændigheder med hensyn til forsømmelser, der angiveligt kan tilskrives de tyrkiske myndigheder og Kommissionen .......................................
Fifth ground of appeal: legal classification of documents/facts in relation to alleged deficiencies attributable to the Turkish authorities and the Commission .......................................................
I - 6171 a) Forsømmelser, der angiveligt kan tilskrives de tyrkiske myndigheder ...
I - 6171
I - 6171 i) Vurdering af de omhandlede 32 A.TR.1-certifikater som forfalskninger .......................................................
Classification of the 32 A.TR.1 certificates in question as forgeries ..
I - 6172 iii) Forsømmelser fra de tyrkiske myndigheders side med hensyn til stemplerne ...................................................
I - 6172
I - 6172 v) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side som følge af medvirken ved udstedelsen af urigtige certifikater .................
I - 6172
I - 6173 vi) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side i forbindelse med den administrative bistand .....................................
I - 6173
I - 6173 vii) Forsømmelse fra de tyrkiske myndigheders side på grund af andre omstændigheder og forhindring af undersøgelser i Mersin .........
I - 6173
I - 6174 b) Forsømmelser, der angiveligt kan tilskrives Kommissionen ............
I - 6174
I - 6174 i) Forsømmelse i forbindelse med kontrollen af præferenceordningen over for Tyrkiet ...............................................
I - 6174
I - 6174 ii) Forsømmelse som følge af manglende meddelelse af stempler ......
I - 6174
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-204/07 P iii) Tilsidesættelse af en pligt til at advare importører i tide ............
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P
I - 6176 iv) Forsømmelse med hensyn til opklaringen og vurderingen af de faktiske omstændigheder i forbindelse med undersøgelserne i Tyrkiet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
(iv) Deficiency in clarifying and assessing the facts during the investigations in Turkey ...........................................
I - 6178 c) Foreløbig konklusion .............................................
I - 6178
Sjette anbringende: Kommissionens manglende henvendelse til toldudvalget/associeringsrådet ..............................................
Sixth ground of appeal: the Commission’s failure to call on the Customs Committee/Association Council .....................................
Syvende anbringende: fejlbedømmelse af appellantens berettigede interesse med hensyn til A.TR.1 WVB D 437214 ................................
Seventh ground of appeal: failure to take into account a legitimate interest of the appellant in relation to A.TR.1 movement certificate D 437214 ....
Ottende anbringende: rimeligheds- og risikoafvejning ...................
Eighth ground of appeal: balancing of fairness and risk . . . . . . . . . . . . . . . . . .
Niende anbringende: tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b) .............................................................
Ninth ground of appeal: infringement of Article 220(2)(b) of the CCC ....
V — Resultatet af undersøgelsen ...................................................
V — Result of my analysis ........................................................
VII — Forslag til afgørelse ..........................................................
VII — Conclusion . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .
I den foreliggende sag skal De Europæiske Fællesskabers Domstol tage stilling til en appel, som selskabet CAS SpA har iværksat af en dom afsagt af Retten i Første Instans den 6. februar 2007 i sagen CAS SpA mod Kommissionen 2.
In this case, the Court of Justice of the European Communities has to rule on an appeal lodged by CAS SpA against the judgment of the Court of First Instance of 6 February 2007 in CAS SpA v Commission. 2
Appellanten og sagsøgeren i første instans (herefter »appellanten«) har nedlagt påstand om ophævelse af denne dom, hvori Retten opretholdt Kommissionens beslutning af 18. oktober 2002 (REC 10/01, herefter »den anfægtede beslutning«) om ikke at godkende den godtgørelse af importafgifter med et beløb på 1 702 340,25 EUR, som appellanten havde anmodet om med hensyn til 32 af i alt 48 indgivne importcertifikater, og følgelig forkastede påstanden om delvis annullation af denne beslutning.
The appellant and applicant at first instance (‘the appellant’) seeks the setting aside of that judgment in which the Court of First Instance declared that the Commission’s decision of 18 October 2002 (REC 10/01, ‘the contested decision’) not to approve the repayment of import duties amounting to EUR 1 702 340.25, applied for by the appellant in respect of 32 of a total of 48 import certificates presented, was lawful and consequently dismissed the appellant’s action for annulment in part of that decision.
2 — Dom af 6.2.2007, sag T-23/03, Sml. II, s. 289, herefter »den appellerede dom«.
2 — Case T-23/03 [2007] ECR II-289, ‘the contested judgment’.
Fællesskabsbestemmelser om fritagelse for told artikel 239, stk. 2, ikke er i stand til på grundlag af bestemmelserne i artikel 899 at træffe afgørelse, og ansøgningen indeholder begrundelser, der kan udgøre en særlig situation, som skyldes omstændigheder, hvor den berettigede ikke har begået urigtigheder eller gjort sig skyldig i åbenbar forsømmelighed, forelægger den medlemsstat, hvorunder den pågældende myndighed hører, sagen for Kommissionen, for at der kan træffes beslutning efter den i artikel 906 til 909 fastlagte procedure.
Community legislation on the remission of customs duties the [CCC] has been submitted cannot take a decision on the basis of Article 899, but the application is supported by evidence which might constitute a special situation resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned, the Member State to which this authority belongs shall transmit the case to the Commission to be settled under the procedure laid down in Art -icles 906 to 909.
Hvad angår muligheden for fritagelse for importafgifter bestemmes i artikel 239 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 af 12. oktober 1992 om indførelse af en EF-told-kodeks (EFT L 302, s. 1, herefter »toldkodeksen«) følgende: artikel
With regard to a possible remission of import duties, Article 239 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code (OJ 1992 L 302, p. 1, ‘the CCC’) provides as follows:
I gennemførelsesforordningens 904, litra c), bestemmes:
Article 904(c) of the CCC implementing regulation reads:
»[…] fritagelse for import[afgifter] kan indrømmes i […] situationer […], som skyldes omstændigheder, hvor den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed.
‘Import duties or export duties may be repaid or remitted in situations … resulting from circumstances in which no deception or obvious negligence may be attributed to the person concerned.
De situationer, hvor denne bestemmelse finder anvendelse, samt de nærmere procedureregler herfor fastlægges efter udvalgsproceduren«.
The situations in which this provision may be applied and the procedures to be followed to that end shall be defined in accordance with the Committee procedure …’
»Der ydes ikke godtgørelse af eller fritagelse for importafgifter, når den eneste begrundelse til støtte for godtgørelses- eller fritagelsesansøgningen består i:
‘Import duties shall not be repaid or remitted where the only grounds relied on in the application for repayment or remission are, as the case may be:
Artikel 905, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til forordning nr. 2913/92 (EFT L 253, s. 1, herefter »gennemførelsesforordningen«) bestemmer:
Article 905(1) of Commission Regulation (EEC) No 2454/93 of 2 July 1993 laying down provisions for the implementation of Regulation No 2913/92 (OJ 1993 L 253, p. 1, ‘the CCC implementing regulation’) provides:
»Når den besluttende toldmyndighed, der har fået forelagt en godtgørelses- eller fritagelsesansøgning i medfør af toldkodeksens c) at der for varer, der er angivet til overgang til fri omsætning, med henblik på indrømmelse af præferencetoldbehandling, og endog i god tro, fremlægges dokumenter, som senere viser sig at være falske, forfalskede eller ugyldige med henblik på opnåelse af denne præferencetoldbehandling.«
(c) presentation, for the purpose of obtaining preferential tariff treatment of goods declared for free circulation, of documents subsequently found to be forged, falsified or not valid for that purpose, even where such documents were presented in good faith.’
Toldkodeksens artikel 236 bestemmer: ikke med rimelighed kunne forventes at have opdaget, hvis sidstnævnte i øvrigt i forbindelse med toldangivelsen har handlet i god tro og overholdt samtlige bestemmelser i de gældende forskrifter.
Article 236 of the CCC provides: have been detected by the person liable for payment, the latter for his part having acted in good faith and complied with all the provisions laid down by the legislation in force as regards the customs declaration.
Godtgørelse af import- eller eksportafgifter ydes, hvis det godtgøres, at det pågældende beløb på betalingstidspunktet ikke var skyldigt efter lovgivningen, eller at beløbet er blevet bogført i strid med artikel 220, stk. 2.
Import duties or export duties shall be repaid in so far as it is established that when they were paid the amount of such duties was not legally owed or that the amount has been entered in the accounts contrary to Article 220(2).
III — Sagens faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
III — Facts and procedure
faktiske omstændigheder i
A — Facts in the main proceedings
Der indrømmes hverken godtgørelse eller fritagelse, hvis de omstændigheder, hvorpå betalingen eller bogføringen af et ikke-skyl-digt beløb bygger, skyldes urigtigheder fra debitors side.
No repayment or remission shall be granted when the facts which led to the payment or entry in the accounts of an amount which was not legally owed are the result of deliberate action by the person concerned.
Appellanten er et italiensk selskab, som er 95,1% ejet af Steinhauser GmbH (herefter »Steinhauser«), med hjemsted i Ravensburg (Tyskland).
The appellant is a company incorporated under Italian law and a 95.1% subsidiary of Steinhauser GmbH (‘Steinhauser’), established in Ravensburg (Germany).
Appellantens hovedaktivitet består i at forarbejde importeret frugtsaftkoncentrater, og selskabet driver sideløbende importvirksomhed med disse produkter i Italien.
The appellant’s core business consists in processing imported fruit juice concentrates; it is also an importer of such products in Italy.
Det er hovedsageligt selskabet Steinhauser, der står for forretningsforbindelserne med de udenlandske leverandører.
It is essentially Steinhauser which maintains the business relationship with foreign suppliers.
Toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), bestemmer, at der ikke foretages efterfølgende bogføring af det afgiftsbeløb, som følger af en toldskyld, når det efter lovgivningen skyldige afgiftsbeløb ikke er blevet bogført som følge af en fejl, som toldmyndighederne selv har begået, og som debitor
Under Article 220(2)(b) of the CCC, subsequent entry in the accounts of the duty resulting from a customs debt must not occur where the amount of duty legally owed failed to be entered in the accounts as a result of an error on the part of the customs authorities which could not reasonably
Ifølge de faktiske omstændigheder, som Retten har lagt til grund, indførte og bragte appellanten mellem den 5. april 1995 og den 20. november 1997 æble- og pæresaftkoncentrater i fri omsætning i Fællesskabet, idet det blev angivet, at koncentraterne hidrørte
According to the findings of fact made by the Court of First Instance, between 5 April 1995 and 20 November 1997 the appellant imported and put into free circulation in the Community apple and pear juice concentrates declared as being from and
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN kontrol, at certifikatet ikke var ægte, da det ikke var udstedt af de tyrkiske toldmyndigheder.
C.A.S. v COMMISSION that that certificate was not authentic since it had not been issued by the Turkish customs authorities.
De oplyste endvidere, at der ville blive foretaget andre kontroller.
They stated, moreover, that further checks were to be carried out.
fra og havde oprindelse i Tyrkiet.
originating in Turkey.
Indførslen til Fællesskabet af denne type varer blev foretaget ved hjælp af A.TR.1-certifikater, således at disse varer blev omfattet af den toldfritagelse, der er omhandlet i associeringsaftalen og tillægsprotokollen.
That type of product was imported into the Community using A.TR.1 certificates with the effect that those products qualified for the exemption from customs duties provided for by the Association Agreement and the Additional Protocol.
De italienske myndigheder foretog derfor en efterfølgende kontrol af 103 A.TR.1-certi-fikater, som var fremlagt af appellanten i forbindelse med forskellige indførsler.
Consequently, the Italian authorities carried out postclearance checks on 103 A.TR.1 certificates submitted by the appellant in the course of various import operations.
I henhold til artikel 29 i afgørelse nr. 1/95 foretog toldmyndighederne i Ravenna (Italien) en efterfølgende kontrol af dokumenterne vedrørende ægtheden af A.TR.1-certifikat D 141591, der blev fremlagt af appellanten i forbindelse med en af de indførsler, som blev foretaget i perioden fra den 5. april 1995 til den 20. november 1997.
In accordance with Article 29 of Decision No 1/95, the customs services in Ravenna (Italy) carried out a postclearance documentary check on the authenticity of A.TR.1 certificate D 141591 submitted by the appellant in the course of one of the import operations for the period from 5 April 1995 to 20 November 1997.
I overensstemmelse med de bestemmelser, der gælder på dette område, blev de tyrkiske myndigheder anmodet om at bekræfte ægtheden af dette certifikat.
In accordance with the relevant provisions, the request for verification of the authenticity of that certificate was sent to the Turkish authorities.
Ved skrivelse af 10. juli 1998 meddelte Republikken Tyrkiets faste repræsentation ved Den Europæiske Union (herefter »den faste tyrkiske repræsentation«) Kommissionen, at A.TR.1-certifikater, som er fremlagt af appellanten og opregnet i bilaget til skrivelsen, og som vedrører udførsler foretaget af det tyrkiske selskab Akman til Italien, var falske (false).
By letter of 10 July 1998, the Permanent Representation of the Republic of Turkey to the European Union (‘the Turkish Perman- ent Representation’) notified the Commission that A.TR.1 certificates submitted by the appellant, listed in an annex to that letter and concerning exports by the Turkish company Akman to Italy, were ‘false’.
Kommissionen sendte denne skrivelse til de italienske toldmyndigheder ved skrivelse af 20. juli 1998.
The Commission forwarded that letter to the Italian customs authorities by letter of 20 July 1998.
Ved skrivelse af 15. maj 1998 meddelte de tyrkiske myndigheder toldmyndighederne i Ravenna, at det fremgik af den foretagne
By letter of 15 May 1998, the Turkish authorities notified the Ravenna customs services that the checks carried out showed
Mellem den 12. og den 15. oktober 1998 samt mellem den 30. november 1998 og den 2. december 1998 foretog Kommissionens Afdeling for Koordinering af Foranstaltninger til Bekæmpelse af Bedrageri ((UCLAF), forgænger for OLAF) inspektioner i Tyrkiet.
Between 12 and 15 October 1998 and between 30 November and 2 December 1998, the European Commission’s Unit for the Coordination of Fraud Prevention ((UCLAF), predecessor to OLAF) carried out checks in Turkey.
Ved skrivelse af 8. marts 1999 oplyste den faste tyrkiske repræsentation toldmyndighederne i Ravenna, at 32 A.TR.1-certifikater, der var fremlagt af appellanten (herefter »de omtvistede certifikater«), herunder 18 certifikater, der var opregnet i bilaget til skrivelsen af 10. juli 1998, hverken var udfærdiget af eller påtegnet af de tyrkiske myndigheder.
By letter of 8 March 1999, the Turkish Permanent Representation notified the customs services in Ravenna that 32 A.TR.1 certificates submitted by the appellant (‘the certificates at issue’), including 18 of the certificates listed in the annex to the letter of 10 July 1998, had been neither issued nor validated by the Turkish authorities.
Ved skrivelse af 28. marts 2000 ansøgte appellanten med henvisning til toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), og artikel 236 og 239 toldmyndighederne i Ravenna om, at der ikke foretoges en efterfølgende bogføring af de opkrævede importafgifter, og om tilbagebetaling heraf.
By letter of 28 March 2000 to the Ravenna customs services, the appellant, relying on Article 220(2)(b) and Articles 236 and 239 of the CCC, claimed that import duties should not have been entered in the accounts postclearance and that the import duties claimed should be repaid.
Sagsøgeren har til støtte for sin ansøgning påberåbt sig sin gode tro, de kompetente myndigheders upåviselige fejl samt forsømmelser, der kan tilskrives disse.
In support of its claim, the appellant pleaded its good faith, errors on the part of the competent authorities that could not have been detected and deficiencies attributable to those authorities.
Ved skrivelse af 30. november 2001 anmodede Den Italienske Republik Kommissionen om at afgøre, om det i henhold til toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b), var begrundet ikke at foretage en efterfølgende bogføring af den importafgift, der var opkrævet fra appellanten, eller at indrømme godtgørelse for disse afgifter i henhold til toldkodeksens artikel 239.
By letter of 30 November 2001, the Italian Republic asked the Commission to decide whether it was appropriate to waive subsequent entry in the accounts of the import duties claimed from the appellant pursuant to Article 220(2)(b) of the CCC, or to repay those duties under Article 239 of the CCC.
Ved skrivelse af 3. juni 2002 blev Kommissionen foranlediget til at anmode om visse supplerende oplysninger fra de italienske myndigheder, der svarede ved skrivelse af 7. juni 2002.
By letter of 3 June 2002, the Commission requested certain additional information from the Italian authorities. They replied by letter of 7 June 2002.
Ved skrivelse af 25. juli 2002 meddelte Kommissionen appellanten sin hensigt om ikke at efterkomme selskabets ansøgning.
By letter of 25 July 2002, the Commission informed the appellant of its intention not to consent to its claim.
Før den traf en endelig afgørelse, opfordrede Kommissionen imidlertid appellanten til at meddele den eventuelle bemærkninger og til at søge aktindsigt i sagen med henblik på at få kendskab til de ikkefortrolige dokumenter. Den 6. august 2002 havde appellantens
Before taking a final decision, however, the Commission invited the appellant to advise it of any observations it may have and to have access to the file so that it may inspect the non-confidential documents.
De italienske toldmyndigheder fandt, at det fremgik af den samlede korrespondance mellem dem selv, Kommissionen, UCLAF og de tyrkiske myndigheder, at sidstnævnte anså 48 A.TR.1-certifikater, herunder de omtvistede certifikater, vedrørende udførsler til Italien, som er foretaget af appellanten via det tyrkiske selskab Akman, for enten at være falske eller urigtige.
The Italian customs authorities took the view that it was clear from all the cor -respondence exchanged between themselves, the Commission, UCLAF and the Turkish authorities that the latter considered 48 A.TR.1 certificates, including the certificates at issue, relating to exports to Italy by the appellant through the Turkish company Akman, to be either forged or irregular.
I det foreliggende tilfælde ansås de 32 omtvistede certifikater (svarende til et samlet toldbeløb på 3 296 190 371 ITL (italienske lire) eller 1 702 340,25 EUR) for falske, idet de hverken var blevet udstedt eller påtegnet af de tyrkiske toldsteder.
In the present case, the 32 certificates at issue (corresponding to customs duties totalling ITL 3 296 190 371 or EUR 1 702 340.25) were considered to be forged, given that they had been neither issued nor validated by Turkish customs offices.
De andre 16 certifikater (svarende til et samlet toldbeløb på 1 904 763 758 ITL eller 983 728,38 EUR) blev derimod anset for ugyldige, idet de pågældende varer, selv om certifikaterne var udstedt af de tyrkiske toldmyndigheder, ikke havde oprindelse i Tyrkiet.
On the other hand, the 16 other certificates (corresponding to customs duties totalling ITL 1 904 763 758 or EUR 983 728.38) were classified as invalid, given that, whilst they had been issued by the Turkish customs authorities, the goods concerned did not originate in Turkey.
For så vidt som samtlige de 48 certifikater enten ansås for falske eller ugyldige, kunne de varer, der var dækket af certifikaterne, ikke være omfattet af den præferencebehandling, der gælder for import af tyrkiske landbrugsprodukter.
Since all 48 certificates had been classified as either forged or invalid, the goods to which they related could not qualify for the preferential treatment accorded to imported Turkish agricultural products.
De italienske toldmyndigheder afkrævede derfor appellanten betaling af den skyldige told med et samlet beløb på 5 200 954 129 ITL eller 2 686 068,63 EUR.
Accordingly, the Italian customs administration demanded the sum of ITL 5 200 954 129 or EUR 2 686 068.63 from the appellant by way of unpaid customs duties.
B — Retsforhandlingerne ved Retten og den appellerede dom repræsentanter adgang til at gennemse den administrative sagsmappe i Kommissionens lokaler.
B — The proceedings before the Court of First Instance and the contested judgment file at the Commission’s offices.
De har endvidere underskrevet en erklæring om, at de har haft adgang til at se de dokumenter, der er nævnt i bilaget til erklæringen.
They also signed a declaration confirming that they had had access to the documents listed in an annex to that declaration.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 29. januar 2003 anlagde appellanten sag mod Kommissionen med påstand om, at den anfægtede beslutnings artikel 2 annulleres.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 29 January 2003, the appellant brought an action against the Commission and claimed that the Court should annul Article 2 of the contested decision.
Appellanten påberåbte sig til støtte for sine påstande tre anbringender angående for det første en tilsidesættelse af retten til forsvar, for det andet en tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 239 og for det tredje en tilsidesættelse af toldkodeksens artikel 220, stk. 2, litra b).
It put forward three pleas in law in support of its action, alleging, firstly, infringement of the rights of the defence, secondly, infringement of Article 239 of the CCC and, thirdly, infringement of Article 220(2)(b) of the CCC.
Ved skrivelse af 15. august 2002 fremsatte appellanten sine bemærkninger over for Kommissionen.
By letter of 15 August 2002, the appellant submitted its observations to the Commission.