natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I henhold til gennemførelsesforordningens artikel 904 er den omstændighed, at der, endog i god tro, fremlægges dokumenter eller der med henblik på at beskytte den berettigede forventning i andre tilfælde end de hyppigst konstaterede i praksis og udtrykkeligt regulerede tilfælde kan indrømmes godtgørelse af eller fritagelse for import- eller eksportafgifter, som normalt skyldes, såfremt den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed.
In any event, pursuant to Article 904 of the CCC implementing regulation, Community law expressly does not recognise as
Den generelle klausul i toldkodeksens artikel 239 finder navnlig anvendelse, når de omstændigheder, som karakteriserer forholdet mellem den erhvervsdrivende og myndighederne, er sådanne, at det ikke er rimeligt at påføre den erhvervsdrivende et tab, som han normalt ikke ville have lidt 8.
The general provision in Article 239 of the CCC applies, in particular, where, in view of the relationship between a trader and the administration, it would be inequitable to require the trader to bear a loss which he normally would not have incurred. 8In principle, the Court’s caselaw requires the trader to be in an ‘exceptional situation’ as
7 — Dom af 12.3.1987, forenede sager 244/85 og 245/85, Cerealmangimi og Italgrani mod Kommissionen, Sml. s. 1303, præmis 10, og af 18.1.1996, sag C-446/93, SEIM, Sml. I, s. 73, præmis 41.
7 — Joined Cases 244/85 and 245/85 Cerealmangimi and Italgrani v Commission [1987] ECR 1303, paragraph 10, and Case C-446/93 SEIM [1996] ECR I-73, paragraph 41. Sack, J., Zollrecht, Handbuch des EU-Wirtschaftsrechts, vol.
J. Sack, Zollrecht, Handbuch des EU-Wirtschafts-rechts, bind 1, C. II, punkt 82, s. 27, nævner kun gennemførelsesforordningens artikel 905 som den for praksis særdeles vigtige generelle billighedsbestemmelse, åbenbart fordi denne bestemmelse selv indeholder betingelsen »særlig situation«. Andre forfattere som f.eks. P. Müller-Eiselt, a.st. (fodnote 6), s. 106, nævner alene eller i overvejende grad toldkodeksens artikel 239 som relevant forskrift.
27, mentions only Article 905 of the CCC implementing regulation as the general equitable provision of enormous importance for practical purposes, clearly because that provision contains the factual precondition for the ‘special situation’ itself.
Det ville være mere rigtigt at anvende toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, sammenholdt med gennemførelsesforordningens artikel 905, som retsgrundlag for godtgørelsen af eller fritagelsen for importafgifter på grundlag af en særlig situation.
It would be more correct to use the second indent of Article 239(1) of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation as the basis for the remission or repayment of import duties on account of special circumstances.
Toldkodeksens artikel 239 forfølger to mål.
Article 239 of the CCC pursues two different aims.
For det første udvider den de tilfælde, der er indeholdt i artikel 236, 237 og 238, til at omfatte en række konkrete tilfælde, der er fastlagt i gennemførelsesforordningen (gennemførelsesforordningens artikel 900), hvor der ligeledes er mulighed for godtgørelse eller fritagelse.
First, it expands the groups of cases contained in Articles 236, 237 and 238 to include a catalogue of individual cases specified in the CCC implementing regulation (Article 900 of the CCC implementing regulation), in which repayment or remission is also possible.
Den omstændighed, at denne række af tilfælde blev henvist til gennemførelsesforordningen, gør det muligt for Kommissionen inden for rammerne af dens delegerede lovgivningskompetence i henhold artikel 202, tredje led, EF at opføre yderligere konkrete tilfælde i denne gruppe, f.eks. på grundlag af forslag fra de nationale toldmyndigheder eller på grundlag af Domstolens praksis.
The fact that this catalogue is in the CCC implementing regulation enables the Commission, acting within the limits of its delegated legislative powers under the third indent of Article 202 EC and pursuant, for example, to proposals from the national customs administrations or to the Court’s caselaw, to include further individual cases in that group.
For det andet får de nationale myndigheder beføjelse til ved siden af alle de i artikel 236-238 og i gennemførelsesforordningens artikel 900 nævnte tilfælde i »særlige« konkrete tilfælde at indrømme godtgørelse eller fritagelse, når der foreligger omstændigheder, hvor den berettigede ikke har gjort sig skyldig i urigtigheder eller åbenbar forsømmelighed (gennemførelsesforordningens artikel 899, stk. 2).
Secondly, the national administration is enabled, over and above all the cases mentioned in Articles 236 to 238 and in Article 900 of the CCC implementing regulation, to grant a repayment or a remission in ‘special’ individual cases where there are circumstances which do not result from deception or obvious negligence on the part of the person concerned (Article 899(2) of the CCC implementing regulation).
Opregningen af mulighederne for godtgørelse i toldkodeksen og gennemførelsesforordningen er imidlertid ikke udtømmende, da der derudover findes situationer, hvor der kan indrømmes godtgørelse.
However, the cases of repayment listed in the CCC and the CCC implementing regulation are not ex -haustive since, in addition, there are further situations in which repayment is merited.
På denne måde kan billighedshensyn tages i betragtning, og der kan opnås retfærdighed i konkrete tilfælde (Einzelfallgerechtigkeit).
In that way, equitable considerations can play a part and fairness in individual cases can be achieved.
Også i denne forbindelse spiller Fællesskabets retsinstansers kasuistik en særlig rolle.
Here too, the caselaw of the Community courts plays a special role.
Således henviser W. Huchatz, Zollkodex (udg. P. Witte), 4. oplag, München, 2006, artikel 239, punkt 30, til, at det til udfyldningen af begrebet »særlig situation« som omhandlet i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, og gennemførelsesforordningens artikel 905 er muligt at påberåbe sig navnlig Domstolens praksis (også vedrørende de tidligere bestemmelser).
Thus, Huchatz, W., in Zollkodex (ed. von Witte, P.), 4thedition, Munich 2006, Article 239, paragraph 30, points out that, in order to complete the concept of ‘special situations’ within the meaning of Article 239(1) of the CCC and Article 905 of the CCC implementing regulation, recourse may be had to the caselaw, especially that of the Court of Justice (including with regard to the earlier legislation).
Ved at indføje denne undtagelse har fællesskabslovgiver overtaget Domstolens hidtidige kasuistik i Fællesskabets toldregler 11.
By incorporating that exclusion, the Community legislature incorporated the Court’s previous caselaw into the customs legislation of the Community. 11
I processuel henseende finder jeg det i betragtning af appellantens omfattende og detaljerede redegørelse for det præcise forløb af de begivenheder, der har givet anledning til denne tvist, tvingende nødvendigt at bemærke, at appel til Domstolen i henhold til artikel 225, stk. 1, andet sætningsled, EF er begrænset til retsspørgsmål.
From a procedural point of view, in view of the appellant’s extensive and detailed observations on the exact course of the events which gave rise to these proceedings, I feel compelled to point out that an appeal to the Court of Justice under the second paragraph of Article 225(1) EC is limited to points of law.
I artikel 58 i Domstolens statut præciseres det, at appellen kan støttes på, at Retten savner kompetence, at der er begået rettergangsfejl, eller at fællesskabsretten er overtrådt.
Article 58 of the Statute of the Court of Justice states that the appeal may lie on the grounds of lack of competence of the Court of First Instance, a breach of pro -cedure or the infringement of Community law.
På baggrund af, at appellanten for det første i første instans har anfægtet Kommissionens beslutning i form af et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230 EF i det væsentlige med den begrundelse, at der i selskabets tilfælde forelå en særlig situation som omhandlet i toldkodeksens artikel 239, stk. 1, andet led, sammenholdt med gennemførelsesforordningens artikel 905, og gennemførelsesforordningens artikel 904 for det andet i det mindste ved første øjekast syntes at være til hinder for selskabets anmodning om fritagelse for importafgifter, må det antages, at de ovennævnte bestemmelser udgør den materielretlige ramme, inden for hvilken Domstolen skal tage stilling til formaliteten og realiteten vedrørende den foreliggende appel.
Given that, on the one hand, at first instance the appellant contested the Commission’s decision by way of an action for annulment under Article 230 EC essentially on the ground that, in its case, there was a special situation within the meaning of the second indent of Article 239 of the CCC in conjunction with Article 905 of the CCC implementing regulation, and, on the other hand, Article 904 of the CCC implementing regulation appears, at least prima facie, to preclude its claim for remission of import duties, it must be assumed that those provisions constitute the substantive framework within which the Court of Justice will have to decide whether the present appeal is admissible and well founded.
Ved vurderingen af, om et klagepunkt lovligt kan fremføres som led i appellen, skal det derfor tages i betragtning, at formålet med appelsagen er at efterprøve Rettens retsanvendelse og på ingen måde at gentage sagen ved førsteinstansen.
In assessing whether a plea may properly be put forward in the context of an appeal, it should therefore be noted that the purpose of the appeal procedure is to review the application of the law by the Court of First Instance and not to repeat the proceedings at first instance.
Klagepunkter må afvises under appelsagen, hvis der blot er tale om en gentagelse af de anbringender, der blev fremført i første instans.
The mere repetition of the pleas in law at first instance does not constitute an admissible plea on appeal.
Appelskriftet skal derimod præcist angive, hvilke elementer der anfægtes i den appellerede dom, samt de argumenter, som påstanden om ophævelse støttes på 12.
The appeal must, on the contrary, indicate precisely the contested elements of the judgment which the appellant seeks to have set aside and also the arguments on which the claim that it should be set aside is based. 12
Dom af 6.3.2003, sag C-41/00 P, Interporc mod Kommissionen, Sml.
Case C-41/00 P Interporc v Commission [2003] ECR I-2125, paragraph 15, and Case C-496/99 P Commission v CAS Succhi di Frutta [2004] ECR I-3801, paragraph 48.
B — Vurdering af anbringenderne nr. 1/95.
B — Examination of the grounds of appeal
Første anbringende: tilsidesættelse af princippet om opgavefordeling mellem eksport- og importland a) Opgavefordeling mellem eksport- og importland
First ground of appeal: breach of the principle of the division of responsibilities between the exporting and the importing country
Med hensyn til den påståede tilsidesættelse af princippet om opgavefordeling mellem eksportlandets og importlandets kompetente myndigheder ved vurderingen af varecertifikaters ægthed eller rigtighed skal jeg bemærke, at Retten har draget konklusionerne i den appellerede doms præmis 120, 121, 150, 323 og 324, som appellanten henviser til i sit appelskrift, under hensyntagen til bestemmelserne i associeringsaftalen mellem EØF og Republikken Tyrkiet samt på grundlag af Domstolens faste praksis.
With regard to the alleged breach of the principle of the division of responsibilities between the competent authorities of the exporting country and of the importing country in determining the authenticity or accuracy of movement certificates, it should be observed that the conclusions of the Court of First Instance in paragraphs 120, 121, 150, 323 and 324 of the contested judgment, to which the appellant refers in its appeal, were reached having regard to the provisions of the Association Agreement between the EEC and the Republic of Turkey and on the basis of the Court’s settled case-law.
Det følger af fast retspraksis, at fastlæggelsen af en vares oprindelse nemlig er et spørgsmål, hvis regulering er baseret på en kompetencefordeling mellem udførselsstatens og indførselsstatens myndigheder, idet varernes oprindelse fastlægges af udførselsstatens myndigheder, og kontrollen med, at ordningen fungerer, sker gennem et samarbejde mellem de pågældende myndigheder.
According to settled caselaw, the determination of the origin of goods is based on a division of powers between the authorities of the exporting country and those of the importing country; whilst the former determine origin, the proper working of the system is ensured jointly by the authorities concerned on both sides.
Systemet er begrundet i den omstændighed, at det er myndighederne i udførselsstaten, der bedst kan vurdere rigtigheden af de faktiske omstændigheder, der er afgørende for varens oprindelse 13.
That system is justified by the fact that the authorities of the exporting state are in the best position to verify directly the facts which determine origin.
For bestemmelsen af, hvilken oprindelse en vare har, har denne
13It has the additional advantage
Jf. tillige dom af 14.5.1996, forenede sager C-153/94 og C-204/94, Faroe Seafood m.fl., Sml. I, s. 2465, præmis 19.
See also Joined Cases C-153/94 and C-204/94 Faroe Seafood and Others [1996] ECR I-2465, paragraph 19.
Det bestemmes i artikel 15 i afgørelse nr. 1/96, at kontrollen af certifikaternes ægthed og rigtighed foretages inden for rammerne af den gensidige bistand, der er fastsat i artikel 29 i og i bilag 7 til afgørelse
Article 15 of Decision No 1/96 provides that the checking of the authenticity and accuracy of the certificates is to be carried out within the framework of mutual assistance provided for in Article 29 and Annex
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT TRSTENJAK — SAG C-204/07 P som toldmyndighederne i udførselsstaten har lagt til grund 16.
OPINION OF MS TRSTENJAK — CASE C-204/07 P of fact made by the customs authority in the exporting country.
kompetencefordeling endvidere den fordel, at der opnås sikre og ensartede svar, og omlægninger i handelen og en fordrejning af konkurrencevilkårene i forbindelse med samhandelen undgås.
16 of producing certain and uniform results regarding the identification of the origin of goods and of thereby avoiding deflections of trade and distortions of competition in trade.
Heraf følger, at indførselslandets toldmyndigheder i henhold til bestemmelserne i associeringsaftalen ikke kan afvise præferencebehandling af en vare, der indføres med et certifikat, som er udstedt forskriftsmæssigt af udførselslandets toldmyndigheder.
It follows that, under the Association Agreement, the customs authorities of the importing country cannot refuse preferential treatment to goods which are imported under cover of a certificate properly issued by the customs authorities of the exporting country.
Også hvis indførselslandets toldmyndigheder har begrundet tvivl med hensyn til varens faktiske oprindelse, har de kun mulighed for at anmode udførselslandets toldmyndigheder om at foretage en efterfølgende kontrol af oprindelsen 17.
Even if the customs authorities of the importing State have reasonable doubts as to the true origin of the goods in question, the only course open to them is to ask the customs authorities of the exporting State to carry out a subsequent verification of that origin. 17
Indførselsstatens toldmyndigheder er på grundlag af fremlæggelsen af et præferencedokument ganske vist ikke bundet til at indrømme importøren den præferencebehandling, der er anmodet om. Såfremt præferencedokumentet imidlertid blev udstedt formelt korrekt, synes det i juridisk henseende at være materielt rigtigt.
That mechanism can function only if the customs authorities of the importing country accept the determinations legally made by the authorities of the exporting country.
Dette samarbejde og denne opgavefordeling mellem toldforvaltningerne indebærer logisk set, at disse myndigheder også er bundet af resultaterne af denne efterfølgende kontrol, når udførselslandets toldmyndigheder har fastslået de pågældende varers oprindelse.
That system of cooperation and division of responsibilities between the customs administrations necessarily means that they are also bound by the results of that subsequent verification where the customs authorities of the exporting State have been able to determine the origin of the goods in question.
Ifølge Domstolen er det kun i det særlige tilfælde, hvor udførselslandets toldmyndigheder ikke er i stand til forskriftsmæssigt at foretage en efterfølgende kontrol, at indførselslandets toldmyndigheder selv
According to the Court’s own caselaw, only in exceptional cases, where the customs authorities of the exporting State are not in a position duly to carry out the subsequent verification, may the customs authorities of
14 — Dommen i sagen Faroe Seafood m.fl., nævnt ovenfor i fodnote 13, præmis 20, og dom af 9.2.2006, forenede sager C-23/04 — C-25/04, Sfakianakis, Sml. I, s. 1265, præmis 23.
14 — Faroe Seafood and Others, cited in footnote 13, paragraph 20, and Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, paragraph 23.
17 — Jf. generaladvokat Légers forslag til afgørelse af 20.10.2005 i Sfakianakis-sagen, nævnt ovenfor i fodnote 14, punkt 33.
17 — See the Opinion of Advocate General Léger in Joined Cases C-23/04 to C-25/04 Sfakianakis [2006] ECR I-1265, point 33.
15 — Nævnt ovenfor i fodnote 13, præmis 27.
15 — Cited in footnote 13, paragraph 27.
C.A.S. MOD KOMMISSIONEN kan undersøge ægtheden og rigtigheden af det omtvistede certifikat og tage hensyn til andre beviser for den pågældende vares oprindelse 18.
C.A.S. v COMMISSION the importing State check the authenticity and the accuracy of the certificate at issue and take account of other evidence as to the origin of the goods in question.
de tyrkiske toldmyndigheder og toldmyndighederne i Fællesskabet.
18 responsibilities between the Turkish and the Community customs authorities.
Derimod må der gives Kommissionen ret i dennes vurdering af, at Fællesskabets toldmyndigheder slet ikke ville være i stand til selv at vurdere, om de eksportcertifikater fra et tredjeland, som fremlægges for dem, er ægte eller forfalskede.
Rather, I concur with the Commission’s assessment that the Community customs authorities would themselves have been in no position to determine whether a third country’s export certificates presented to them were authentic or forged.
Denne konstatering kan derfor udelukkende foretages af udførselsstatens sagkyndige toldmyndigheder, dvs. i dette tilfælde de tyrkiske toldmyndigheder.
That finding may therefore be made solely by the technically competent customs authorities of the exporting State, which in this case are the Turkish customs authorities.
b) Spørgsmålet om en anden vurdering i tilfælde af, at udførselsstatens myndigheder har gjort sig skyldig i misbrug
(b) Different assessment in the event of misconduct on the part of the authorities of the exporting State
I modsætning til appellantens opfattelse kan retspraksis under ingen omstændigheder fortolkes således, at indførselsstaten har en sådan kontrolret, at denne først kan undersøge og bestride lovligheden og derpå udførselsstatens vurdering generelt.
Contrary to the appellant’s view, the caselaw cannot in any event be interpreted as meaning that the importing State has a right of verification of such a kind as to enable it to review and call in question the lawfulness and then the determination made by the exporting State as a whole.
Derimod fastslog Domstolen i Pascoal & Filhos-dommen 19, at når de kompetente myndigheder i eksportstaten efter en efterfølgende kontrol fastslår, at certifikatet ikke kan finde anvendelse på de faktisk udførte varer, er dette tilstrækkeligt til, at myndighederne i importstaten kan fastslå, at den told, der forskriftsmæssigt skulle have været opkrævet, ikke er opkrævet, og derfor iværksætte en efteropkrævningssag. Desuden fastslog Domstolen, at ordningen ikke indeholder nogen bestemmelse om, at sidstnævnte myndigheder er forpligtet til at godtgøre rigtigheden af resultatet af undersøgelsen eller fastslå varens faktiske oprindelse. 84.
Rather, in Pascoal & Filhos, 19 the Court held that where the competent authorities of the exporting State declare, following subsequent verification, that a certificate does not apply to the goods actually exported, that is sufficient to enable the authorities of the exporting State to hold that duties legally owed have not been required and consequently to institute proceedings to recover them. The Court further noted that nothing in the rules in question obliges the latter authorities to establish the accuracy of the results of the verification or the true origin of the goods. 84.
Det er efter min mening ikke nødvendigt at undersøge spørgsmålet, om en anden vurdering er hensigtsmæssig i tilfælde af, at der har været tale om uregelmæssigheder, som i sidste instans har manifesteret sig i en medvirken fra tredjestatens toldmyndigheder, da det under alle omstændigheder i den foreliggende sag ifølge Rettens konstateringer ikke kan påvises, at de tyrkiske myndigheder har gjort sig skyldig i misbrug.
In my view, there is no need to examine the question whether another assessment is appropriate in the event that irregularities have arisen which ultimately involved the customs authorities of the third State. After all, according to the findings of the Court of First Instance, no misconduct on the part of the Turkish authorities is provable in this case.
Hertil kommer, at der i denne forbindelse er tale om faktiske omstændigheder, som det principielt tilkommer Retten at bedømme 20,
In addition, these are facts whose appraisal falls in principle within the exclusive jurisdiction of the Court of First Instance 20and which are reviewable by the Court of Justice only in so far as the substan-
Det må således konstateres, at de italienske myndigheder og Kommissionen, i overensstemmelse med Domstolens praksis, og som med rette fastslået af Retten i den appellerede doms præmis 120 og 121, principielt var bundet af de tyrkiske myndigheders vurdering med hensyn til ægtheden af de omhandlede 32 certifikater. Der er ingen saglig grund til at foretage ændringer af den lovfastsatte kompetencefordeling mellem
It must therefore be concluded that, in accordance with the caselaw of the Court of Justice and as correctly stated by the Court of First Instance in paragraphs 120 and 121 of the contested judgment, the Italian authorities and the Commission were in principle bound by the determination made by the Turkish authorities regarding the authenticity of the 32 certificates in question.
18 — Dommen i sagen Huygen m.fl., nævnt ovenfor i fodnote 13, præmis 27.
There is no objective reason to alter the division of
20 — Dom af 7.1.2004, forenede sager C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P og C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl., Sml.
20 — Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others [2004] ECR I-123, paragraph 48, and Case C-194/99 P Thyssen Stahl AG v Commission [2003] ECR I-10821, paragraph 33.
I, s. 123, præmis 48, og af 2.10.2003, sag C-194/99 P, Thyssen Stahl mod Kommissionen, Sml. I, s. 10821, præmis 33.
Lenaerts, K./Arts, D./Maselis, I., Procedural Law of the European Union, 2nd edition, London 2006, p.
K. Lenaerts, D. Arts og I. Maselis, Procedural Law of the European Union, 2. oplag, London, 2006, s. 453, punkt 16-003, anfører, at Domstolen ikke har kompetence til at fastlægge de faktiske omstændigheder.
453, paragraph 16-003, point out that the Court of Justice does not have jurisdiction with respect to findings of fact.
Den omstændighed, at appel er begrænset til retsspørgsmål, betyder, at Retten alene har kompetence hertil.
The fact that an appeal is limited to points of law means that the Court of First Instance has exclusive jurisdiction in that regard.