natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endvidere har sagsøgerne anfægtet appelkammerets antagelse om, at den berørte kundekreds udviste et meget højt opmærksomhedsniveau.
Furthermore, the applicants contest the Board of Appeal’s assumption that the relevant public has a very high level of attention.
For det første forudsætter finansiel virksomhed ikke almindeligvis et sådant opmærksomhedsniveau, da denne virksomhed omfatter forskellige tjenesteydelser, herunder meget enkle transaktioner.
First, financial services in general do not presuppose such a level of attention, since they cover different types of services, including very straightforward transactions.
For det andet havde appelkammeret kun taget højde for den af det ældre varemærke tilsigtede forbruger, hvorimod det burde have taget højde for den pågældende forbruger af de tjenesteydelser, som er omfattet af det ansøgte varemærke, nemlig tjenesteydelserne »toldklarering« og »ejendomsmæglervirksomhed«.
Second, the Board of Appeal took account only of consumers targeted by the earlier trade mark, whereas it should have taken account of consumers affected by the services covered by the trade mark applied for, namely those of ‘customs agencies’ and ‘real estate agents’.
Ifølge sagsøgerne genkalder kundekredsen sig frem for alt det velkendte varemærke CITIBANK takket være dets præfiks med særpræg »citi« snarere end på grund af dets beskrivende endelse »bank«.
The trade mark with a reputation, CITIBANK, will be remembered above all by the public for its distinctive prefix ‘citi’ rather than for its descriptive ending ‘bank’.
Sagsøgerne har understreget, at præfikset »citi« ikke kan anses for en beskrivende bestanddel, eftersom dette ord ikke findes på engelsk. Varemærket CITIBANK’s renommé kan kun ligge i præfikset »citi«, nemlig den bestanddel, der har dominans og særpræg, idet bestanddelen »bank« er rent beskrivende.
The applicants claim that the ‘citi’ prefix cannot be regarded as a descriptive component since the word does not exist in the English language.
Appelkammeret tog ifølge sagsøgerne ikke højde for den omstændighed, at varemærket CITIBANK’s renommé er særlig veletableret i medlemsstater, hvor engelsk ikke sædvanligvis tales, såsom i Spanien eller Grækenland. I disse lande opfattes ordet »citi« ikke umiddelbart som svarende til »city« (»ciudad« på spansk og »polis« på græsk).
The applicants claim that the Board of Appeal did not take account of the fact that the reputation of the trade mark CITIBANK is particularly well established in Member States where English is not widely spoken, such as Spain or Greece.
Ifølge sagsøgerne skulle appelkammeret desuden have taget højde for, at varemærket CITIBANK i kraft af sit renommé har opnået en yderligere betydning i kundekredsen, som opfatter det som et varemærke, der tilhører selskabet Citibank.
In addition, according to the applicants, the Board of Appeal should have taken into consideration that, owing to its reputation, the trade mark CITIBANK has acquired a secondary meaning for the public, who view it as a trade mark belonging to the Citibank company.
Kundekredsen ville aldrig tænke på en »bank i byen«, men genkalder sig straks Citibank, som er en meget kendt bank, hvis særlige navn er Citi.
The public would never think of ‘a bank in a city’ but will immediately think of Citibank, a well-known bank with the specific name Citi.
Sagsøgerne fastholder, at der er en åbenbar sammenhæng mellem de omhandlede tjenesteydelser, og at der dermed er en væsentlig risiko for, at det ansøgte varemærke utilbørligt kan udnytte de ældre varemærkers renommé eller skade dette renommé.
The applicants maintain that there is a clear link between the services at issue and therefore a significant risk that the trade mark applied for would take unfair advantage of or be detrimental to the reputation of the earlier trade marks.
De har anført, at hvad angår tjenesteydelserne »toldklarering« tilbyder de hermed beskæftigede en række tjenesteydelser, som kan anses for finansiel virksomhed i det omfang, de opfylder forbrugernes finansielle behov.
They state that, as regards the services of ‘customs agencies’, the agents offer a series of services which can be considered as financial services to the extent that they meet the financial needs of consumers.
Tjenesteydelserne omfatter pengetransaktioner for andre virksomheders regning — og ikke for de med toldklarering beskæftigedes regning — hvilket er en typisk transaktion for leverandører af finansielle tjenesteydelser, såsom sagsøgerne.
They include monetary transactions on behalf of other businesses, and not for other agents, that is to say, a typical transaction for financial service providers such as the applicants.
Forbrugerne kan således nemt skabe sammenhæng mellem tjenesteydelserne »toldklarering« og finansiel virksomhed.
Consumers could therefore easily make the connection between the services of ‘customs agencies’ and financial services.
Hvad angår tjenesteydelserne vedrørende ejendomsmæglervirksomhed påstår sagsøgerne, at der også er en sammenhæng mellem denne virksomhed og finansiel virksomhed, navnlig hvad angår udlån og realkredit i forbindelse med køb af fast ejendom.
As regards real estate services, the applicants claim that there are also connections between those services and financial services, particularly with regard to loans and mortgages for the purchase of real estate.
Sagsøgerne har inden for rammerne af anbringendets tredje led gjort gældende, at de andre betingelser i artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 er opfyldt i det foreliggende tilfælde.
In the context of the third strand of the third plea, the applicants claim that the other conditions of Article 8(5) of Regulation No 40/94 are satisfied in this case.
For det første mener sagsøgerne, at det ansøgte tegn på utilbørlig vis udnytter varemærkefamilien CITI’s og varemærket CITIBANK’s renommé.
Firstly, the sign for which registration is sought would take unfair advantage of the reputation of the CITI family of trade marks and of the reputation of the trade mark CITIBANK.
Den omstændighed, at det ansøgte varemærke sættes i forbindelse med sagsøgernes finansielle virksomhed og bankvirksomhed skaber nemlig en formodning for troværdighed og sikre investeringer, som kan vise sig at være falsk, og som uberettiget kan have en overførelse af image til følge.
The association of the trade mark applied for with the applicants’ banking and financial services will lead to a presumption of reliability and safe investment that may be deceitful and, in addition, lead to an unjustified image transfer.
Sagsøgerne har i denne forbindelse understreget, at varemærket CITIBANK er et af verdens mest anerkendte, og at denne egenskab ved de varemærker, der indeholder bestanddelen »citi«, fremgår af de mange priser, der er tildelt for Citigroups enestående tjenesteydelser.
The applicants point out in that regard that CITIBANK is one of the most valued brands in the world and that the high quality of the CITI marks is demonstrated by the many awards obtained for Citigroup’s excellent services.
For det andet mener sagsøgerne, at brugen af det ansøgte tegn vil have den konsekvens, at varemærkerne CITI’s renommé og særpræg udvandes.
Secondly, use of the trade mark applied for would have the effect of diluting the reputation and distinctiveness of the CITI trade marks.
Når forbrugerne opfatter det ansøgte tegn, vil de grundet sagsøgernes varemærkers udbredte anseelse straks tænke på sagsøgernes finansielle virksomhed.
When seeing the trade mark applied for, consumers will immediately think of the applicants’ financial services because of their considerable reputation.
Følgelig vil disse varemærker få mindre særpræg og kundekredsen vil ikke længere forbinde ordet »citi« med sagsøgernes varemærker.
Consequently, the distinctiveness of those trade marks will be reduced and the public will no longer associate the term ‘citi’ with the applicants’ trade marks.
For det tredje har sagsøgerne påstået, at der er en væsentlig risiko for, at det ansøgte tegn vil skade varemærkerne CITI’s renommé.
Thirdly, the applicants claim that there is a serious risk that the trade mark applied for will be detrimental to the repute of the CITI trade marks.
De har i denne forbindelse understreget, at de bestemmelser, der finder anvendelse på finansiel virksomhed, stiller strengere krav end bestemmelserne vedrørende tjenesteydelserne »toldklarering« og tjenesteydelser vedrørende ejendomsmæglervirksomhed.
They point out, in that regard, that the regulatory provisions applicable to financial services are more demanding than those concerning the services of ‘customs agencies’ and services relating to real estate.
Ved at levere tjenesteydelser af en ringere kvalitet end den, der kræves for finansiel virksomhed, skader intervenienten varemærkerne CITI’s renommé.
In providing services of a lower quality than that demanded for financial services, the intervener would damage the reputation of the CITI trade marks.
For det fjerde har sagsøgerne anført, at intervenienten ikke har fremlagt oplysninger vedrørende den omstændighed, at der med rimelig grund var gjort brug af det ansøgte varemærke.
Fourthly, the applicants point out that the intervener has put forward no argument of due cause for use of the trade mark applied for.
Harmoniseringskontoret har tilføjet, at jo større et varemærkes særpræg og renommé er, desto lettere vil en krænkelse kunne antages at foreligge, dels fordi et stort renommé er mere sårbart over for skade og utilbørlige forsøg på at udnytte det, dels fordi varemærker, der har et renommé, er nemmere at genkende, også når de sættes sammen med andre bestanddele.
OHIM adds that the stronger the distinctiveness and reputation of a mark, the easier it is to accept that detriment has been caused to it both because a good reputation is more vulnerable to harm or attempts at undue exploitation and because marks with a reputation are easier to recognise even where they are combined with other elements.
Hvad angår anbringendets andet led mener Harmoniseringskontoret ikke, at appelkammeret i tilstrækkeligt omfang har vurderet lighederne mellem de omtvistede tegn som omhandlet i artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94.
In respect of the second strand of that plea, OHIM takes the view that the Board of Appeal did not adequately assess the similarities between the marks in dispute within the meaning of Article 8(5) of Regulation No 40/94.
Harmoniseringskontoret har understreget, at to varemærker ligner hinanden, når det ene i sin helhed indgår i det andet, eller der foreligger en i det mindste delvis lighed mellem dem i en eller flere relevante henseender (Rettens dom af 23.10.2002, sag T-6/01, Matratzen Concord mod KHIM — Hukla Germany (MATRATZEN), Sml. II, s. 4335, præmis 30).
OHIM points out that two marks are similar where one is included in the other in its entirety, or where they are at least partially identical as regards one or more relevant aspects (Case T-6/01 Matratzen Concord v OHIM — Hukla Germany (MATRATZEN) [2002] ECR II-4335, paragraph 30).
Dette gælder så meget desto mere, når den fælles bestanddel er mere dominerende end den bestanddel, der adskiller, enten fordi den fælles bestanddel er fremhævet i kraft af størrelse eller placering, eller fordi den i den indbyrdes sammenligning har en højere grad af særpræg.
That is all the more so where the common element is more dominant than the differentiating element, either by reason of its prominence in terms of size or position, or by reason of its comparatively greater distinctive character.
Ifølge Harmoniseringskontoret er det ældre varemærke CITIBANK og det ansøgte varemærke CITI fælles om bestanddelen »citi«, der fonetisk er identisk, og som i begge tilfælde er placeret i begyndelsen af varemærkerne.
According to OHIM, the earlier trade mark CITIBANK and the trade mark applied for (CITI) share the ‘citi’ component, aurally identical and also placed at the beginning of the marks in both cases.
I denne henseende er der intet, der kan tale imod at anvende den generelle regel, hvorefter kundekredsen lægger større vægt på begyndelsen end på endelsen af et ord, navnlig når det ældre varemærkes endelse, som i det foreliggende tilfælde, er beskrivende for de tjenesteydelser, for hvilke det er beskyttet.
In that regard, there is nothing which could advocate against application of the general rule that the public attaches more importance to the beginning of a word than to its ending, especially where, as in this case, the ending of the earlier trade mark is descriptive of the services in respect of which it is protected.
Den let stiliserede form, der er anvendt i det ansøgte varemærke, er ikke så slående, at det i væsentligt omfang kan ændre den visuelle opfattelse heraf.
The slightly stylised typeface used in the trade mark applied for is not striking enough to substantially modify its visual perception.
Ifølge Harmoniseringskontoret er det således mere end sandsynligt, at kundekredsen, når den står over for det ansøgte tegn, nemt heri vil genkende den mest dominerende bestanddel i det ældre varemærke CITIBANK, og det så meget mere som at det altovervejende flertal i de fleste lande i Den Europæiske Union vil opfatte ordet »bank« som beskrivende for de tjenesteydelser, det omfatter, og for hvilke det er velkendt.
It is therefore more than likely that, when confronted with the trade mark applied for, the public will easily recognise in it the most dominant part of the earlier trade mark ‘CITIBANK’, all the more so since the word ‘bank’ will be understood by the overwhelming majority of the public in most countries of the European Union as a descriptive word for the services it covers and for which it enjoys a reputation.
Indsigelsesafdelingen konstaterede med rette, at forbrugerne, stillet over for det ansøgte varemærke, vil kunne opfatte de omhandlede varemærkers fælles brug af ordet »citi«, og at de således med nødvendighed skaber en sammenhæng med det ældre varemærke CITIBANK.
The Opposition Division was right in holding that consumers are likely to notice the common usage of ‘citi’ when confronted with the trade mark applied for and, therefore, they will necessarily make a connection with the earlier trade mark CITIBANK.
Hvad angår anbringendets tredje led har Harmoniseringskontoret gjort gældende, at Retten, uanset at den anfægtede afgørelse ikke har behandlet de andre betingelser for anvendelsen af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94, af procesøkonomiske hensyn kan behandle sagens realitet i sin helhed.
As regards the third strand of that plea, OHIM contends that, although the contested decision did not deal with the other requirements for the application of Article 8(5) of Regulation No 40/94, the Court could, on grounds of procedural economy, examine the merits of the case as a whole.
Harmoniseringskontoret har bemærket, at klagesagens akter indeholder indlæg fra parterne vedrørende disse andre betingelser, og at Indsigelsesafdelingen allerede har taget stilling hertil.
OHIM observes that the administrative file contains the observations of the parties regarding those other requirements and that the Opposition Division has already delivered a decision in that regard.
Endvidere er det ikke muligt at adskille spørgsmålene om de omtvistede varemærkers renommé og lighed fra spørgsmålet om en eventuel skade eller utilbørlig udnyttelse.
Moreover, it is not possible to separate the issues of reputation and similarity of the conflicting marks from the question of likely detriment or unfair advantage.
Harmoniseringskontoret har anført, at det med henblik på at fastslå, hvorvidt der er risiko for udvanding, skade på image eller snylteri, kan være hensigtsmæssigt at
OHIM states that the comparison of the services at issue could be helpful in determining whether or not dilution, tarnishing or free-riding would occur. The banking
Toldklareringstjenesteydelser og finansiel virksomhed er centrale for visse erhvervstransaktioner som import/eksport og international varetransport.
Customs agency services and financial services are essential for certain business transactions, such as the importexport trade or the international carriage of goods.
Ifølge Harmoniseringskontoret er sagsøgernes og intervenientens kundegrupper i stort omfang de samme, således at intervenientens kunder må formodes at kende, eller i hvert fald have hørt tale om, sagsøgernes bank, eftersom disse selskaber i forbindelse med deres virksomhed udsteder remburser og andre bankinstrumenter.
According to OHIM, the respective customer groups of the applicant and the intervener are largely the same, in the sense that the customers of the intervener are likely to know, or at least to have heard of, the applicants’ bank, since such undertakings must, in the course of their activities, issue letters of credit or other banking instruments.
I lyset af det ovenstående mener Harmoniseringskontoret for det første, at brugen af bestanddelen »citi«, henset til at tjenesteydelserne har en vis sammenhæng med de tjenesteydelser, for hvilke det ældre varemærke CITIBANK har opnået et ubestridt renommé — nemlig bankvirksomhed — udnytter dette varemærkes særpræg og renommé.
Taking account of the foregoing, OHIM first considers that use of the ‘citi’ component with regard to services having a certain link with those for which the earlier trade mark CITIBANK has acquired an undisputed reputation, namely financial services, would take advantage of that earlier mark’s distinctive character and reputation.
Hvad angår risikoen for udvanding gennem forveksling har Harmoniseringskontoret for det andet gjort gældende, at kundekredsen grundet varemærket CITIBANK’s store renommé inden for finansiel virksomhed reelt kun skaber sammenhæng mellem ordet »citi« og sagsøgernes virksomhed, og at denne sammenhæng risikerer at blive svækket, hvis der sker en udbredelse af andre CITI-varemærker i forbindelse med anden virksomhed og inden for andre områder. Intervenienten har ifølge Harmoniseringskontoret ikke godtgjort, at bestanddelen »citi« forbindes med andre end sagsøgerne, eller at det drejer sig om en almindelig brugt bestanddel.
Secondly, in respect of the existence of a likelihood of dilution by blurring, OHIM contends that, as a consequence of the undisputed high repute of the trade mark CITIBANK in the field of financial services, the public has indeed established a unique link between ‘citi’ and the applicants’ business.
Intervenientens brug af varemærket CITI i Spanien udgør ikke nogen gyldig grund, dels fordi
The use of the CITI trade mark by the intervener in Spain does not amount to valid justification since, on the one hand, the scope of the
CITIGROUP OG CITIBANK MOD KHIM — CITI (CITI) udstrækningen af det spanske varemærkes geografiske beskyttelse ikke svarer til den, der er omfattet af det ansøgte varemærke, dels fordi der for de nationale domstole er rejst indsigelse mod lovligheden af det spanske varemærkes registrering.
CITIGROUP AND CITIBANK v OHIM — CITI (CITI) geographical protection of the Spanish trade mark does not correspond to that of the trade mark applied for and, on the other, the legal validity of the registration of the Spanish trade mark is being contested before the national courts.
Intervenienten har i forbindelse med anbringendets første led gjort gældende, at den af appelkammeret anlagte fortolkning af begrebet varemærkefamilie var korrekt, og at appelkammeret med rette konstaterede, at sagsøgerne ikke havde godtgjort, at de omhandlede varemærker — med undtagelse af varemærket CITIBANK — nød et tilstrækkeligt renommé.
As for the intervener, under the first strand of the third plea in law, it contends that the concept of a family of trade marks as interpreted by the Board of Appeal is correct and that the Board was justified in finding that the applicants had not shown that the marks at issue, with the exception of the trade mark CITIBANK, enjoyed the necessary reputation.
Intervenienten har bemærket, at appelkammeret ikke i øvrigt bestred varemærket CITIBANK’s renommé.
It points out that the Board of Appeal did not, moreover, dispute the reputation of the trade mark CITIBANK.
I modsætning til det, sagsøgerne har gjort gældende, mener intervenienten i forhold til anbringendets andet led, at appelkammeret har anvendt de rigtige kriterier for at afgøre, om der inden for rammerne af artikel 8, stk. 5, i forordning nr. 40/94 var lighed mellem de omtvistede varemærker (den anfægtede afgørelses punkt 40-43), og at det var opmærksom på, at den omhandlede efterprøvelse var mindre streng end den i artikel 8, stk. 1, litra b), i forordning nr. 40/94.
Under the second strand of that plea, the intervener contends that, contrary to what the applicants claim, the Board of Appeal properly applied the appropriate criteria to determine the similarity between the conflicting marks in the context of Article 8(5) of Regulation No 40/94 (paragraphs 40 to 43 of the contested decision) and was aware that the assessment in question was less rigorous than that in respect of Article 8(1)(b) of Regulation No 40/94.
Endvidere er det åbenbart, at forbrugerne, henset til vigtigheden af finansielle tjenesteydelser, udviser en høj grad af opmærksomhed i forhold til disse tjenesteydelser.
Furthermore, it is common sense that, regard being had to the importance of financial services, the public availing of such services will pay them a high degree of attention.
Ifølge intervenienten var betegnelsen for selve selskabet Citibank således oprindelig Citybank.
According to the intervener, the name of the Citibank company was originally Citybank.
Endvidere tror kundekredsen ikke, at bankens særlige navn er Citi.
Moreover, the public does not think that the specific name of the bank is Citi.
Navnlig findes der mange CITI-varemærker, der ikke tilhører sagsøgerne, og som ikke har noget at gøre med varemærket CITIBANK.
In particular, there are numerous CITI trade marks which do not belong to the applicants and which have nothing to do with the trade mark CITIBANK.
Desuden har appelkammeret ikke begået nogen fejl i forhold til varemærket CITI-BANK’s renommé i de lande, hvor engelsk ikke sædvanligvis tales, da det nemlig kan lægges til grund, at kundekredsen forstår ordet »city« som betydende en by, selv i Spanien.
In addition, the Board of Appeal did not make a mistake regarding the reputation of the trade mark CITIBANK in countries where English is not widely spoken, in that it can be presumed, even in Spain, that the public will understand ‘city’ as meaning a city.
Intervenienten mener ikke, at der er nogen lighed mellem de tjenesteydelser, der er omfattet af de omtvistede tegn, i henhold til de af Domstolen opstillede faktorer, nemlig deres art, deres anvendelsesformål og benyttelsen af dem, samt om de er i et konkurrenceforhold eller supplerer hinanden (Domstolens dom af 29.9.1998, sag C-39/97, Canon, Sml. I, s. 5507, præmis 23).
The intervener takes the view that there is no similarity between the services covered by the conflicting marks according to the factors defined by the Court of Justice, namely their nature, destination, use and their competitive or complementary character (Case C-39/97 Canon [1998] ECR I-5507, paragraph 23).
Hvad angår tjenesteydelserne »toldklarering« (som er de eneste tjenesteydelser, for hvilke appelkammeret har givet tilladelse til at fortsætte registreringsproceduren) kan de ikke ifølge intervenienten anses for finansiel virksomhed.
As regards the services of ‘customs agencies’ — the only services in respect of which the Board of Appeal allowed the registration application to proceed —, these cannot be regarded as financial services.
Sagsøgernes begrundelse ville have den absurde konsekvens, at alle erhverv hænger sammen med finansiel virksomhed, eftersom det hyppigt forekommer, at en erhvervsdrivende, uanset hvilken, foretager pengeoverførsel på vegne af sin klient.
The applicants’ reasoning leads to the absurd conclusion that all professions have a link with financial services, since professionals of all types will often carry out transfers of money on behalf of their clients.