natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Retten fastslog under henvisning til forordning nr. 659/1999, at Kommissionens beslutninger vedrørende statsstøtte er rettet til medlemsstaterne.
Referring to Regulation No 659/1999, the Court of First Instance held that the decisions adopted by the Commission in matters of State aid are addressed to the Member States.
Retten bemærkede dernæst følgende:
The Court of First Instance then held, at paragraphs 29 to 31 of the order under appeal, that:
»29 I denne sag meddelte den [omtvistede] skrivelse, som udelukkende blev adresseret til [Athinaïki Techniki], selskabet i medfør af artikel 20 i forordning nr. 659/1999, at Kommissionen på grundlag af de oplysninger, den rådede over, fandt, at der ikke var tilstrækkelig begrundelse for at udtale sig om den sag, der var klaget over.
‘29 In the present case, the letter [in dispute], which was addressed solely to [Athinaïki Techniki], informed it, pursuant to Article 20 of Regulation No 659/1999, that, on the basis of the information in its possession, the Commission considered that there were insufficient grounds for taking a view on the case which was submitted to it in the complaint.
Kommissionen angav derefter i [denne skrivelse], at da den ikke havde modtaget yderligere oplysninger, som kunne begrunde en fortsættelse af undersøgelsen, havde den henlagt Athinaïki Technikis klage administrativt den 2. juni 2004.
In the letter [in dispute] the Commission then stated that, in the absence of additional information to justify continuing the investigation, it had, for the purposes of further administrative action, closed the file on [Athinaïki Techniki’s] complaint on 2 June 2004.
Kommissionen havde derfor ikke taget endelig stilling til spørgsmålet, om den foranstaltning, der var genstand for Athinaïki Technikis klage, var forenelig med fællesmarkedet.
The Commission, therefore, did not define its final position on the classification and the compatibility with the common market of the measure forming the subjectmatter of [Athinaïki Techniki’s] complaint.
30 Det følger heraf, at den [omtvistede] skrivelse ikke udgør en beslutning i den i artikel 25 i forordning nr. 659/1999 omhandlede forstand og ikke har retsvirkninger.
30 It follows that the letter [in dispute] does not constitute a decision within the meaning of Article 25 of Regulation No 659/1999 and that it has no legal effect.
Denne skrivelse kan dermed ikke være genstand for et søgsmål i medfør af artikel 230 EF.
That letter is not therefore open to challenge under Article 230 EC.
31 Det bemærkes, at [Athinaïki Techniki] ikke kan hævde, at den omstændighed, at en skrivelse om afslag på en klage ikke kan anfægtes, indebærer, at borgerne fratages adgang til Fællesskabets retsinstanser, eftersom klageren kan indgive supplerende oplysninger til støtte herfor.
31 It should be pointed out that [Athinaïki Techniki] cannot claim that the nonactionable nature of a letter rejecting a complaint has the effect of depriving citizens of access to Community Justice, since the complainant may provide additional information in order to support its complaint.
Såfremt disse oplysninger er tilstrækkelige, er Kommissionen nemlig forpligtet til at tage stilling til den pågældende statslige foranstaltning ved vedtagelse af en beslutning som omhandlet i artikel 4 i forordning nr. 659/1999, hvilket giver klageren mulighed for at anlægge et annullationssøgsmål i henhold til artikel 230, stk. 4, EF.
In the event that the information is sufficient the Commission would then be required to define its position on the State measure in question by adopting a decision within the meaning of Article 4 of Regulation No 659/1999, thus offering the complainant the option of bringing an action for annulment under the fourth paragraph of Article 230 EC.
Som Kommissionen i øvrigt har anført, kan klageren ligeledes anlægge passivitetssøgsmål i henhold til artikel 232, stk. 3, EF.«
In addition as the Commission points out, it is also open to the complainant to bring an action for failure to act under the third paragraph of Article 232 EC.’
Retten fastslog endelig, at proceduren i statsstøttesager ikke kan sidestilles med proceduren, som finder anvendelse i konkurrencesager.
Lastly, the Court of First Instance held that the procedure in the matters of State aid could not be treated in the same way as the procedure applicable in matters of competition.
Modsat artikel 81 EF og 82 EF indrømmer forordning nr. 659/1999 ikke klagerne nogen processuelle rettigheder inden indledningen af en formel undersøgelsesprocedure vedrørende statsstøtte.
In contrast to Articles 81 EC and 82 EC, Regulation No 659/1999 did not confer any procedural rights on complainants prior to the initiation of the formal investigation period in matters of State aid.
— Den appellerede kendelse ophæves.
— set aside the order under appeal;
— Appellanten gives medhold i de for førsteinstansen nedlagte påstande.
— uphold the pleas in law submitted before the Court of First Instance; and
— Kommissionen tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
— order the Commission to pay the costs.
— Athinaïki Techniki tilpligtes at afholde sagens omkostninger.
— order Athinaïki Techniki to pay the costs.
— Athinaïki Techniki tilpligtes afholde sagens omkostninger.
— order Athinaïki Techniki to pay the costs.
Athinaïki Techniki har anført, at den appellerede kendelse er behæftet med en retlig fejl, fordi Retten ikke har kvalificeret henlæggelsesakten nævnt i nærværende doms præmis 1 som en »beslutning«. Athinaïki Techniki har anført, at en endelig og begrundet stillingtagen til kvalificeringen af en angivelig statsstøtte som den i sagen foreliggende udgør en »beslutning« som omhandlet i artikel 230 EF.
Athinaïki Techniki claims that the order under appeal is vitiated by an error in law in that the Court of First Instance did not classify the act, referred to in paragraph 1 of this judgment, as a ‘decision’.
Hvad angår den endelige karakter af den i den omtvistede skrivelse indeholdte stillingtagen har Athinaïki Techniki anført, at denne ikke ændres af, at klageren havde kunnet fremlægge nye elementer efter vedtagelsen af denne retsakt.
As regards, first, the definitive nature of the position defined in the letter in dispute, Athinaïki Techniki claims that that is not called into question by reason of the fact that it could have presented new evidence after the act had been adopted.
For så vidt angår begrundelsen i den omtvistede skrivelse har Athinaïki Techniki anført, at Kommissionen indirekte har truffet en begrundet beslutning vedrørende kvalificeringen af en angivelig statsstøtte.
As regards, second, the reasoned nature of the letter in dispute, Athinaïki Techniki takes the view that the Commission implicitly took a reasoned decision on the classification of the alleged State aid.
Denne begrundelse fremgår nemlig af den sammenhæng, hvori den omtvistede skrivelse er blevet udfærdiget.
That reasoning arises from the context in which the letter in dispute was adopted.
Retten har derfor
The Court of First Instance therefore erred in law in
Athinaïki Techniki har understreget, at Kommissionen forsætligt har affattet den omtvistede skrivelse lakonisk for at tilsløre en eventuel tilsidesættelse af reglerne om offentligt udbud.
Athinaïki Techniki asserts that the Commission deliberately drafted the letter in dispute in a laconic way in order to avoid casting light on a possible failure to comply with public procurement law.
Kommissionen har anført, at kvalificeringen af den omtvistede skrivelse støttes på artikel 20, stk. 2, i forordning nr. 659/1999, som gør det muligt at undgå, at beslutningsproceduren iværksættes, hvis der ikke foreligger alvorlige og underbyggede omstændigheder.
The Commission takes the view that the letter in dispute is classified on the basis of Article 20(2) of Regulation No 659/1999, which allows the Commission to avoid using the decisionmaking mechanism in the absence of any significant and detailed evidence.
Ifølge Kommissionen fremgår det af forordningens artikel 25, at de beslutninger, den vedtager vedrørende statsstøtte, er rettet til medlemsstaterne.
According to the Commission, it is apparent from Article 25 of that regulation that its decisions in matters of State aid are addressed to the Member States.
Kommissionen har gjort gældende, at sondringen mellem beslutninger og oplysende skrivelser findes i Rettens faste praksis.
It argues that the distinction between decisions and letters of notification is to be found in settled caselaw of the Court of First Instance.
En oplysende skrivelse, såsom den omtvistede skrivelse, skaber ikke bindende retsvirkninger og kan derfor heller ikke være genstand for et annullationssøgsmål.
A letter of notification, such as the letter in dispute, does not have legal effects and cannot, therefore, be the subject of an action for annulment.
Kommissionen har endvidere anført, at den omtvistede skrivelse, da den ikke indeholder nogen begrundelse, må anses for en ikke-eksisterende beslutning, som ikke skaber nogen retsvirkning som sådan, og derfor ikke kan være bebyrdende for Athinaïki Techniki.
In addition, the Commission takes the view that, in the absence of any reasoning, the letter in dispute should be held to be a non-existent decision which has no legal effect per se and, therefore, cannot adversely affect Athinaïki Techniki.
Kommissionen hævder ligeledes, at nævnte selskabs argumentation, hvorefter den omtvistede skrivelse er begrundet, er irrelevant, eftersom dette ikke ændrer sondringen mellem beslutninger og oplysende skrivelser.
The Commission contends also that Athinaïki Techniki’s line of argument, that the letter in dispute is reasoned, is ineffective as it does not challenge the distinction between decisions and letters of notification.
Kommissionen har anført, at Athinaïki Techniki søger at omgå det forhold, at det ikke er muligt at anfægte et afslag fra Kommissionen på at indlede et traktatbrudssøgsmål mod en medlemsstat, ved at anvende annullationssøgsmålet til prøvelse af en oplysende skrivelse.
The Commission contends that Athinaïki Techniki is seeking to circumvent the fact that an individual cannot challenge the Commission’s refusal to initiate an action for failure to fulfil obligations against a Member State by using an action for annulment against a mere letter of notification.
Athens Resort Casino AE Symmetochon har anført, at den omtvistede skrivelse ikke udgør en beslutning som omhandlet i artikel 25 i forordning nr. 659/1999, og at den ikke skaber retsvirkninger.
According to Athens Resort Casino AE Symmetochon, the letter in dispute does not constitute a decision within the meaning of Article 25 of Regulation No 659/1999 and it does not have legal effect.
Det fremgår af forordningens artikel 20 og 25, at uformelle skrivelser tilsendes de interesserede parter og ikke udgør anfægtelige retsakter som omhandlet i artikel 230 EF.
It is clear from Articles 20 and 25 of that regulation that letters of an informal nature are addressed to the interested parties and do not constitute acts open to challenge for the purposes of Article 230 EC.
Den omtvistede skrivelse kan derfor ikke anfægtes i henhold til denne artikel.
The letter in dispute is, therefore, according to the intervener, not actionable under that article.
Indledende bemærkninger vedrørende genstanden for annullationssøgsmålet anlagt ved Retten
Preliminary observations on the subjectmatter of actions for annulment brought before the Court of First Instance
Indledningsvis bemærkes, at annullationssøgsmålet anlagt af Athinaïki Techniki ikke vedrørte den omtvistede skrivelse som sådan.
As a preliminary point, it should be noted that Athinaïki Techniki’s action for annulment is not directed at the letter in dispute as such.
Det fremgår nemlig af stævningen indleveret til Retten i Første Instans, at Athinaïki Techniki nedlagde påstand om »annullation af konkurrencedirektoratets beslutning om at henlægge sagsøgerens klage vedrørende statsstøtte, som Den Hellenske Republik havde ydet konsortiet Hyatt Regency i forbindelse med det offentlige udbud »Casino Mont Parnès«« (herefter »den anfægtede retsakt«).
It is apparent from the application at first instance that Athinaïki Techniki sought ‘annulment of the decision of the Directorate General for Competition to take no further action on the applicant’s complaint concerning State aid granted by the Hellenic Republic to the Hyatt Regency consortium in connection with the “Mont Parnès Casino” public contract’ (‘the contested act’).
Denne retsakt blev meddelt Athinaïki Techniki ved den omtvistede skrivelse.
That contested act was made known to Athinaïki Techniki by the letter in dispute.
Denne skrivelse udgør derfor ikke den retsakt, hvorved Athinaïki Techniki blev bekendt med den anfægtede retsakt, og fra hvilket tidspunkt fristen for indbringelse af søgsmål til anfægtelse heraf begyndte at løbe i henhold til artikel 230, stk. 5, EF.
Therefore, the latter constitutes only the means by which Athinaïki Techniki became aware of the contested act, and from which point the timelimit for bringing an action against that contested act started to run, in accordance with the fifth paragraph of Article 230 EC.
Det skal dernæst understreges, at Athinaïki Techniki har nedlagt påstand om annullation af den anfægtede retsakt, fordi denne var blevet vedtaget i henhold til artikel 88, stk. 3, EF, uden at Kommissionen forinden havde indledt den formelle undersøgelsesprocedure som fastsat i artikel 88, stk. 2, EF, som ville have givet selskabet mulighed for at fremsætte bemærkninger.
It is important to make clear that Athinaïki Techniki sought the annulment of the contested act on the ground that it was taken on the basis of Article 88(3) EC, without the Commission having previously initiated the formal investigation pro -cedure provided for in Article 88(2) EC, which would have allowed Athinaïki Techniki to submit its comments.
Det er derfor først nødvendigt at præcisere karakteren af de retsakter, som var truffet inden den formelle undersøgelsesprocedure, og efterfølgende undersøge, om Retten kunne fastslå, at den anfægtede retsakt ikke skabte bindende retsvirkninger, som kunne påvirke Athinaïki Technikis interesser ved væsentligt at ændre selskabets retsstilling.
In those circumstances, it is first necessary to specify the nature of the acts taken before that formal investigation procedure and, second, to examine whether the Court of First Instance could conclude that the contested act is not intended to produce legal effects capable of affecting the interests of Athinaïki Techniki by bringing about a distinct change in its legal position.
Karakteren af de retsakter, som blev truffet ved udløbet af den indledende fase af undersøgelsen af støtteforanstaltningerne
The nature of acts taken at the end of the preliminary stage of examining State aid
Proceduren i henhold til artikel 88, stk. 2, EF er uundværlig, når Kommissionen støder på alvorlige vanskeligheder ved undersøgelsen af, om en støtte er forenelig med fællesmarkedet.
The procedure under Article 88(2) EC is essential whenever the Commission has serious difficulties in determining whether an aid is compatible with the common market.
Kommissionen kan derfor kun begrænse sig til den indledende undersøgelsesfase i medfør af artikel 88, stk. 3, i forbindelse med en godkendelse af en støtte, såfremt den efter en første undersøgelse kan nå til den opfattelse, at støtten er forenelig med traktaten.
It follows that the Commission, when taking a decision in favour of an aid, may restrict itself to the preliminary examination under Article 88(3) EC only if it is able to satisfy itself after an initial examination that the aid is compatible with the common market.
Hvis Kommissionen på grundlag af denne første undersøgelse imidlertid når til den modsatte opfattelse eller ikke har kunnet overvinde alle vanskelighederne ved bedømmelsen af, om støtten er forenelig med fællesmarkedet, skal den indhente alle de nødvendige udtalelser og med henblik herpå indlede proceduren efter artikel 88, stk. 2 (jf. bl.a. dommen i sagen Cook mod Kommissionen, præmis 29, og dommen i sagen Matra mod Kommissionen, præmis 33, samt dom af 2.4.1998, sag C-367/95 P, Kommissionen mod Sytraval og Brink’s France, Sml. I, s. 1719, præmis 39).
If, on the other hand, the initial examination leads the Commission to the opposite conclusion or if it does not enable it to overcome all the difficulties involved in determining whether the aid is compatible with the common market, the Commission is under a duty to carry out all the requisite consultations and for that purpose to initiate the procedure under Article 88(2) EC (see, inter alia, Cook v Commission, paragraph 29; Matra v Commission, paragraph 33; and Case C-367/95 P Commission v Sytraval and Brink’s France [1998] ECR I-1719, paragraph 39).
Først under denne sidstnævnte procedure, som skal give Kommissionen mulighed for at opnå fuldstændige oplysninger om alle sagens momenter, er Kommissionen i henhold til traktaten forpligtet til at give de interesserede parter adgang til at fremsætte deres bemærkninger (dommen i sagen Cook mod Kommissionen, præmis 22, og dommen i sagen Matra mod Kommissionen, præmis 16, samt dom af 13.12.2005, sag C-78/03 P, Kommissionen mod Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, Sml. I, s. 10737, præmis 34).
It is only in connection with the latter investigation, which is designed to enable the Commission to be fully informed of all the facts of the case, that the Treaty imposes an obligation on the Commission to give the parties concerned notice to submit their comments (Cook v Commission, paragraph 22; Matra v Commission, paragraph 16; and Case C-78/03 P Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum [2005] ECR I-10737, paragraph 34).
Når Kommissionen uden at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 88, stk. 2, EF ved en beslutning truffet i medfør af artikel 88, stk. 3, og artikel 4 i forordning nr. 659/1999 fastslår, at en statslig støtteforanstaltning ikke udgør støtte, som er uforenelig med fællesmarkedet, kan de berørte parter, der er indrømmet disse processuelle garantier, kun opnå, at de overholdes, hvis de har adgang til at indbringe Kommissionens beslutning for Fællesskabets retsinstanser.
Where, without initiating the formal investigation procedure under Article 88(2) EC, the Commission finds, on the basis of Article 88(3) EC and Article 4 of Regulation No 659/1999, that a State measure does not constitute aid incompatible with the common market, the persons intended to benefit from those procedural guarantees may secure compliance therewith only if they are able to challenge that decision before the Community judicature.
Fællesskabets retsinstanser må derfor realitetsbehandle et annullationssøgsmål vedrørende en sådan beslutning, som er anlagt af en interesseret part i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i artikel 88, stk. 2, EF, når denne med søgsmålet ønsker at beskytte de processuelle rettigheder, der tilkommer ham ifølge denne bestemmelse (jf. i denne retning dommen i sagen Cook mod Kommissionen, præmis 23-26, dommen i sagen Matra mod Kommissionen, præmis 17-20, dommen i sagen Kommissionen mod Sytraval og Brink’s France, præmis 40, og dommen i sagen Kommissionen mod Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, præmis 35).
For those reasons, the Court declares to be admissible an action for the annulment of such a decision brought by a person who is concerned within the meaning of Article 88(2) EC where he seeks, by instituting proceedings, to safeguard the procedural rights available to him under the latter provision (see, to that effect, Cook v Commission, paragraphs 23 to 26; Matra v Commission, paragraphs 17 to 20; Commission v Styral and Brink’s France, paragraph 40; and Commission v Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, paragraph 35).
Artikel 10, stk. 1, og artikel 20, stk. 2, første punktum, i forordning nr. 659/1999 indrømmer en sådan interesseret part ret til at iværksætte den indledende undersøgelsesfase som omhandlet i artikel 88, stk. 3, EF ved at tilstille Kommissionen oplysninger om en angiveligt ulovlig støtte, hvorved Kommissionen er forpligtet til uopholdeligt at undersøge, om der foreligger en sådan støtte, og om den er forenelig med fællesmarkedet.
Furthermore, Article 10(1) and the first sentence of Article 20(2) of Regulation No 659/1999 grant to a person concerned the right to set in motion the preliminary examination stage provided for in Article 88(3) EC, by sending information regarding any allegedly unlawful aid to the Commission, which it is then obliged to examine, without delay, the possible existence of aid and its compatibility with the common market.
Selv om de interesserede parter ikke kan hævde deres ret til forsvar under denne procedure, har de imidlertid ret til at deltage heri i rimeligt omfang under hensyn til den pågældende sags omstændigheder (jf. i denne retning dom af 8.5.2008, sag C-49/05 P, Ferriere Nord mod Kommissionen, præmis 69).
Although the parties concerned cannot rely on rights of the defence for that pro -cedure, they do, however, have the right to be associated with it in an adequate manner taking into account the circumstances of the case at issue (see, to that effect, judgement of 8 May 2008 in Case C-49/05 P Ferriere Nord v Commission, paragraph 69).
En sådan deltagelse i nævnte procedure skal indebære, at Kommissionen, som anført af generaladvokaten i punkt 101 i forslaget til afgørelse, skal give de interesserede parter mulighed for inden for en rimelig frist at fremsætte yderligere bemærkninger, når den i henhold til artikel 20, stk. 2, andet punktum, i forordning nr. 659/1999 giver dem meddelelse om, at der ikke er tilstrækkeligt grundlag for at undersøge sagen.
Such an association with that procedure must mean that, where the Commission informs the interested parties, in accordance with Article 20(2) of Regulation No 659/1999, that there are insufficient grounds for taking a view on the case, it is required, as the Advocate General points out at point 101 of his Opinion, to allow the interested parties to submit additional comments within a reasonable period.
Når disse bemærkninger er fremsat, eller den rimelige frist er udløbet, bestemmer artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 659/1999, at Kommissionen skal afslutte den indledende undersøgelsesfase ved en beslutning i henhold til forordningens artikel 4, stk. 2, 3 eller 4, nemlig en beslutning om, at der ikke foreligger støtte, om ikke at rejse indsigelser eller om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure.
Once those comments have been lodged, or the reasonable period has expired, Article 13(1) of Regulation No 659/1999 obliges the Commission to close the preliminary examination stage by adopting a decision pursuant to Article 4(2), (3) or (4) of that regulation, that is to say, a decision stating that aid does not exist; raising no objections, or initiating the formal investigation procedure.
Kommissionen kan derfor ikke forblive passiv under den indledende undersøgelsesfase.
Thus, the Commission is not authorised to persist in its failure to act during the preliminary examination stage.
På et givet tidspunkt tilkommer det den enten at indlede den næste undersøgelsesfase eller at henlægge sagen ved vedtagelse af en beslutning herom (jf. for så vidt angår proceduren på konkurrenceområdet dom af 18.3.1997, sag C-282/95 P, Guérin automobiles mod Kommissionen, Sml. I, s. 1503, præmis 36).
Once that stage of the procedure has been completed the Commission is bound either to initiate a procedure against the subject of the complaint, or to adopt a definitive decision rejecting the complaint (see, in the context of the procedure in matters of competition, Case 282/95 P Guérin automobiles v Commission [1997] ECR I-1503, paragraph 36).
I henhold til artikel 20, stk. 2, tredje punktum, i forordning nr. 659/1999 skal Kommissionen, når den vedtager en beslutning på grundlag af oplysninger fra den interesserede part, sende vedkommende en kopi af beslutningen.
Under the third sentence of Article 20(2) of Regulation No 659/1999, where the Commission takes such a decision on the basis of information supplied by an interested party, it must send a copy of that decision to the interested party.