natgillin/translations-raw huggingface dataset:
B. Bosmann har i stævningen anført, at afslaget på børnefamilieydelse klart tilsidesætter retten til fri bevægelighed, og har nedlagt påstand om, at afgørelsen af 18. oktober 2005 og klageafgørelsen af 10. november 2005 annulleres.
In her action in the main proceedings, Ms Bosmann argues that the refusal of child benefit is a clear infringement of the right to freedom of movement and claims that the order of 18 October 2005 and the determination of 10 November 2005 should be set aside.
5 — Der henvises i denne henseende til Bundesfinanzhofs dom af 13.8.2002, VIII R 61/00, BStBl-II 2002, s. 869, og Domstolens dom af 7.6.2005, sag C-543/03, Dodl og Oberhollenzer, Sml. I, s. 5049.
5 — Reference is made in that regard to the judgment of the Bundesfinanzhof of 13 August 2002, VIII R 61/00, BStBl-II 2002, 869, and the judgment of the Court of Justice in Case C-543/03 Dodl and Oberhollenzer [2005] ECR I-5049.
I forelæggelsesafgørelsen har Finanzgericht Köln anført, at sagsøgeren ville have krav på børnefamilieydelse for begge sine børn, såfremt alene den tyske EStG fandt
In the order for reference, the Finanzgericht Köln points out that if the German EStG alone were to be applied, leaving Community law aside, the applicant would be entitled in Germany to child benefit for her two children.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-352/06 principielt falder uden for rammerne af den præjudicielle procedure, ønsker den forelæggende ret ikke at få efterprøvet lovligheden af forordning nr. 1408/71, men derimod spørgsmålet, om forordningen kan fortolkes restriktivt i lyset af de grundlæggende frihedsrettigheder.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06 rulings procedure, it is not seeking review of the legality of Regulation No 1408/71, but asking whether it may be narrowly construed in the light of the basic freedoms.
til gennemførelse af forordning (EØF) nr. 1408/71 fortolkes indskrænkende, således at den ikke er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i bopælsstaten (Forbundsrepublikken Tyskland) fra en enlig mor, der på grund af børnenes alder ikke modtager nogen børnefamilieydelse i beskæftigelsesstaten (Kongeriget Nederlandene)?
No 1408/71 to be interpreted restrictively, so as not to preclude entitlement to child benefit in the case of a mother bringing up children on her own in the State of residence (Federal Republic of Germany), who does not receive child benefit in the State of employment (Kingdom of the Netherlands) because of the age of the children?
Under disse omstændigheder har Finanzgericht Köln udsat sagen og forelagt Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
Against that background, the Finanzgericht Köln decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
3) Såfremt spørgsmål 1 og spørgsmål 2 besvares benægtende:
(3) If the answers to Question 1 and Question 2 are also in the negative:
»1) Skal artikel 13, stk. 2, litra a), i Rådets forordning (EØF) nr. 1408/71 af 14. juni 1971 om anvendelse af de sociale sikringsordninger på arbejdstagere, selvstændige erhvervsdrivende og deres familiemedlemmer, der flytter inden for Fællesskabet, fortolkes indskrænkende, således at den ikke er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i bopælsstaten (Forbundsrepublikken Tyskland) fra en enlig mor, der på grund af børnenes alder ikke modtager nogen børnefamilieydelse i beskæftigelsesstaten (Kongeriget Nederlandene)?
‘(1) Is Article 13(2)(a) of Council Regulation (EEC) No 1408/71 on the application of social security schemes to employed persons, to selfemployed persons and to members of their families moving within the Community to be interpreted restrictively, so as not to preclude entitlement to child benefit in the case of a mother bringing up children on her own in the State of residence (Federal Republic of Germany), who does not receive child benefit in the State of employment (Kingdom of the Netherlands) because of the age of the children?
Følger en arbejdstager og enlig mors krav på anvendelse af de mere fordelagtige bestemmelser i hendes bopælsstat med hensyn til tildeling af børnefamilieydelse umiddelbart af EF-traktaten eller af almindelige retsgrundsætninger?
Does a mother in employment, who brings up children on her own, have a right to the application of the more favourable rules of her State of residence in relation to the granting of child benefit arising directly from the EC Treaty and/or from general legal principles?
2) Såfremt spørgsmål benægtende:
(2) If Question 1 is answered in the negative:
Skal artikel 10 i Rådets forordning (EØF) nr. 574/72 af 21. marts 1972 om regler
Is Article 10 of Council Regulation (EEC) No 574/72 of 21 March 1972 concerning the implementation of Regulation (EEC)
4) Har det nogen betydning for besvarelsen af ovenstående spørgsmål, at arbejdstageren på arbejdsdage vender tilbage til familiens bopæl?«
(4) Is it relevant to the answers to the above questions whether the employee returns to the family residence at the end of each working day?’
A — Parternes væsentligste anbringender er undergivet sociale sikringsordninger i én medlemsstat.
A — Main submissions of the parties one Member State.
I henhold til Domstolens praksis gælder princippet om, at forordning nr. 1408/71 ikke kan føre til tab af rettigheder, der udelukkende er erhvervet på grundlag af national lovgivning, i øvrigt ikke for reglerne om, hvilken lovgivning der finder anvendelse, som fastsat ved forordningens afsnit II 8.
Moreover, pursuant to the caselaw of the Court, the principle that the application of Regulation No 1408/71 cannot entail the loss of rights acquired exclusively under national legislation does not apply to the rules for determining the applicable legislation as laid down under Title II of that regulation. 8
Der er under denne sag indgivet skriftlige indlæg af den tyske og den spanske regering samt af Kommissionen og B. Bosmann.
In the present proceedings, written observations have been submitted by the Governments of Germany and Spain, by the Commission and by Ms Bosmann.
Henset til den klare ordlyd af artikel 10 i forordning nr. 574/72, skal spørgsmål 2 også besvares benægtende.
Given the clear wording of Article 10 of Regulation No 574/72, Question 2 should also be answered in the negative.
Det er den tyske regerings opfattelse, at nævnte bestemmelse ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfælde. Da arbejdstageren kun arbejder i en medlemsstat og bor i en anden medlemsstat, foreligger der ikke en kumulation af familieydelser.
According to the German Government, that article does not apply in the present case: since the employee pursues an occupation in only one Member State and lives in another Member State, there can be no overlapping of family benefits.
Den tyske regering mener, at artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 skal fortolkes således, at den er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i en situation som den i sagen omhandlede.
The German Government takes the view that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 is to be interpreted as preventing entitlement to child benefit in a situation such as that at issue.
Den tyske børnefamilieydelse udgør en familieydelse i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 4, stk. 1, litra h), i forordning nr. 1408/71.
The German child benefit constitutes a family benefit within the meaning of Article 4(1)(h) of Regulation No 1408/71.
Det fremgår af den klare ordlyd af forordningens artikel 13, stk. 1, at de personer, der er omfattet af forordningen, alene er undergivet lovgivningen i én medlemsstat.
According to the clear wording of Article 13(1) of that regulation, persons to whom it applies are to be subject to the legislation of a single Member State only.
Hvad angår spørgsmål 3 har den tyske regering i modsætning til, hvad Finanzgericht Köln har hævdet i forelæggelsesafgørelsen, anført, at det i henhold til den præjudicielle procedure fuldt ud er muligt at fastlægge, om en retsakt som forordning nr. 1408/71 er i overensstemmelse med den primære fællesskabsret.
As regards Question 3, the German Government asserts that, contrary to the view expressed by the Finanzgericht Köln in the order for reference, it is perfectly possible, under the preliminary rulings procedure, to determine whether an act such as Regulation No 1408/71 is in conformity with primary Community law.
Den tyske regering har imidlertid anført, at forordningens artikel 13 hverken er i strid med retten til fri bevægelighed i artikel 39 EF eller de almindelige principper
The German Government contends, however, that Article 13 of that regulation infringes neither the right to freedom of movement laid down
7 — Den tyske regering har navnlig henvist til dom af 12.6.1986, sag 302/84, Ten Holder, Sml. s. 1821, præmis 19-21.
7 — It refers, in particular, to Case 302/84 Ten Holder [1986] ECR 1821, paragraphs 19 to 21.
8 — Luijten-dommen, nævnt i fodnote 6, præmis 15.
8 — Luijten, cited in footnote 6, paragraph 15.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-352/06 om ligebehandling eller om forbud mod forskelsbehandling på grundlag køn, som der henvises til i forelæggelsesafgørelsen.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06
Den spanske regering har derfor på grundlag af Domstolens praksis vedrørende fri bevægelighed for personer 9konkluderet, at de relevante bestemmelser i forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 er i strid med artikel 39 EF, for så vidt som bestemmelserne indebærer, at en arbejdstager under omstændigheder som de i hovedsagen foreliggende ikke længere tildeles familieydelser.
that, in so far as the relevant provisions of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 lead the employed person, in circumstances such as those of the case before the referring court, to lose family benefits, they are contrary to Article 39 EC.
Hvad angår spørgsmål 4 har den tyske regering endelig anført, at det ikke i lyset af artikel 13 i forordning nr. 1408/71, som nævner beskæftigelsesstaten, er relevant, om arbejdstageren på arbejdsdage vender tilbage til familiens bopæl.
Finally, as regards Question 4, the German Government considers it irrelevant, in the light of Article 13 of Regulation No 1408/71, which refers to the State of employment, whether the employee returns to the family residence at the end of each working day.
Ifølge Kommissionen skal spørgsmål 1 og 2 besvares således, at artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71, sammenholdt med artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72, ikke er til hinder for et krav på børnefamilieydelse i bopælsstaten i et tilfælde som det, der er omhandlet i hovedsagen.
According to the Commission, the reply to Questions 1 and 2 should be that Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71, read in conjunction with Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72, does not, in a case such as that before the referring court, preclude entitlement to child benefit in the State of residence.
Den spanske regering har anført, at det afgørende i denne henseende ikke er fortolkningen af artikel 13 i forordning nr. 1408/71, men snarere spørgsmålet, om nævnte bestemmelse er i strid med artikel 39 EF og princippet om ligebehandling eller princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag køn.
The Spanish Government submits that the key point at issue is not the interpretation of Article 13 of Regulation No 1408/71, but rather the question whether that article is contrary to Article 39 EC and the principles of equal treatment and nondiscrimination on grounds of sex.
Kommissionen har hovedsagelig med henvisning til McMenamin-dommen og generaladvokat Darmons forslag til afgørelse i sagen 10 gjort gældende, at både artikel 13 i forordning nr. 1408/71 og artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 finder anvendelse i det foreliggende tilfælde.
Relying mainly on the judgment in McMenamin and the Opinion of Advocate General Darmon in that case, 10 the Commission submits that not only is Article 13 of Regulation No 1408/71 applicable here, but also Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72.
10 — Dom af 9.12.1992, sag C-119/91, Sml. I, s. 6393, og generaladvokat Darmons forslag til afgørelse i sagen.
10 — Case C-119/91 [1992] ECR I-6393 and the corresponding Opinion of Advocate General Darmon.
Den spanske regering har anført, at de tyske bestemmelser om ret til familieydelse, der beror på en bogstavelig fortolkning af forordning nr. 1408/71, og i henhold til hvilke B. Bosmann ikke længere tildeles ydelser for sine børn, sætter hende i en ugunstig situation, som kan afholde hende fra at udøve sin ret til fri bevægelighed.
It argues that the provisions of the German legislation on entitlement to family benefits, which are based on a literal interpretation of Regulation No 1408/71 and pursuant to which Ms Bosmann lost the benefits for her children, clearly place her at a disadvantage likely to deter her from exercising her right to freedom of movement.
Disse bestemmelser er ikke begrundede og ikke egnede til at sikre virkeliggørelsen af det formål, de forfølger.
Those provisions are not justified and are not appropriate for securing the attainment of the objective which they pursue.
BOSMANN i en medlemsstat og arbejder i en anden medlemsstat, vil blive behandlet mindre gunstigt end en enlig forælder, som arbejder både i sin bopælsstat og i en anden medlemsstat, og hvorefter en enlig mor mere generelt vil blive mindre gunstigt stillet end en mor, som lever i et parforhold.
BOSMANN be treated less favourably than a mother forming part of a couple.
B. Bosmann er i det væsentlige enig med Kommissionen og har anført, at de tyske myndigheders afslag på at tildele børnefamilieydelser er i strid med artikel 39 EF og ligebehandlingsprincippet.
Ms Bosmann essentially concurs with the Commission and contends that the refusal by the German authorities to grant the child benefit is in breach of Article 39 EC and the principle of equal treatment.
Artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 skal i lyset heraf fortolkes således, at krav på ydelser i henhold bopælsstatens lovgivning fortsat består, selv om beskæftigelsesstaten er kompetent.
Viewed in that light, Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72 should be understood as meaning that, although the State of employment is competent, entitlement to benefit under the legislation of the State of residence may continue to exist.
Eftersom den ydelse, der i hovedsagen kan kræves udbetalt i beskæftigelsesstaten er lig nul, er kravet på tysk børnefamilieydelse faktisk berettiget og skal tildeles fuldt ud.
Since, in the case before the referring court, the ‘benefit due’ in the State of employment is zero, the entitlement to German child benefit becomes de facto operative and fully payable.
Kommissionen har endvidere anført, at hvis artikel 10, stk. 1, litra a), i forordning nr. 574/72 ikke kan anvendes på et tilfælde som det, der foreligger i hovedsagen, hvor der ikke foreligger en kumulation af ydelser, vil det samme gælde for artikel 13 og 73 i forordning nr. 1408/71.
The Commission further points out that, if Article 10(1)(a) of Regulation No 574/72 were not applicable to a situation such as that in issue because there is no overlapping of benefits, the same would be true of Articles 13 and 73 of Regulation No 1408/71.
Hvis den tyske regerings synspunkt tages til følge, vil dette være i strid med princippet om, at anvendelsen af forordning nr. 1408/71 ikke kan føre til tab af rettigheder, der udelukkende er erhvervet på grundlag af national lovgivning, og føre til ubegrundede selvmodsigelser.
In that regard, the Commission agrees with the arguments set out by the referring court in the order for reference to the effect that a parent bringing up children alone, who lives in one Member State and works in another, would be treated less favourably than one who is employed both in his State of residence and in another Member State and that, more generally, a single mother would
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-352/06
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-352/06 sidered as an ‘employed person’ within the meaning of Article 2(1) of that regulation, read in conjunction with Article 1(a) thereof, and that the German child benefit fulfils the conditions for being regarded as ‘family benefits’ within the meaning of Article 4(1)(h) of that regulation.
B. Bosmann anses for at være »arbejdstager« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i nævnte forordnings artikel 2, stk. 1, sammenholdt med forordningens artikel 1, litra a), og at den tyske børnefamilieydelse opfylder betingelserne for at kunne anses for »familieydelser« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordningens artikel 4, stk. 1, litra h).
the erroneous 11 assumption that the validity of a Community act such as Regulation No 1408/71 cannot, in the framework of the preliminary rulings procedure, be examined in the light of those rules and principles of primary law, and is therefore asking whether Regulations No 1408/71 and No 574/72 may be given a ‘restrictive interpretation’ so as not to exclude entitlement to child benefit in the State of residence, or whether such a right may directly arise from the Treaty or from those principles.
Henset hertil synes de tre første spørgsmål, der skal behandles samlet, i det væsentlige at have til formål at få fastslået, om lovgivningen i bopælsstaten, hvorefter den berørte person har krav på børnefamilieydelse, kan anvendes på et tilfælde som det, der foreligger i hovedsagen, når der henses til forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 samt princippet om retten til fri bevægelighed og lighedsprincippet.
Against that background, it appears that the first three questions, which it is appropriate to examine together, are essentially designed to determine whether, under Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 and account being taken of the right to freedom of movement and equal treatment, the legislation of the State of residence — under which the person concerned would be entitled to child benefit — may be applied in a situation such as that in the case before the referring court.
Jeg skal med henblik på at besvare dette spørgsmål først tage stilling til, om kravet på børnefamilieydelse i et tilfælde som det, der er omhandlet i hovedsagen, i lyset af bestemmelserne i forordning nr. 1408/71 og nr. 574/72 kan tages for pålydende, om jeg så må sige.
In order to propose an answer to that question, I will first examine the entitlement to child benefit in a case such as that before the referring court in the light of the provisions of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 taken, so to speak, at face value.
Jeg bemærker herved, at der med henblik på at give den nationale ret, som
It should be noted in that regard that, according to settled caselaw, in order
11 — Jf. hvad angår forordning nr. 1408/71 f.eks. dom af 19.3.2002, forenede sager C-393/99 og C-394/99, Hervein m.fl., Sml. I, s. 2829.
11 — See only, as regards Regulation No 1408/71, for example Joined Cases C-393/99 and C-394/99 Hervein and Others [2002] ECR I-2829.
Den forelæggende ret, som tilsyneladende deler B. Bosmanns synspunkt, er i tvivl om, hvorvidt den retstilstand, hvorefter forordning nr. 1408/71 og forordning nr. 574/72 i en situation som den, der foreligger i hovedsagen, er til hinder for, at der kan kræves børnefamilieydelse i bopælsstaten Tyskland, er forenelig med retten til fri bevægelighed og de almindelige fællesskabsretlige principper om ligebehandling og forbud mod forskelsbehandling på grundlag af køn.
Apparently sharing Ms Bosmann’s view, the referring court questions whether the legal position according to which the application of Regulation No 1408/71 and Regulation No 574/72 in a situation such as that in issue precludes entitlement to child benefit in Germany, the State of residence, is compatible with the right to freedom of movement as well as with the general principles of Community law of equal treatment and the prohibition of discrimination on grounds of sex.
Den forelæggende ret tager imidlertid i denne henseende udgangspunkt
The referring court takes as its starting point in that regard, however,
BOSMANN det skal afgøres, hvilken lovgivning der skal anvendes på en arbejdstager, som under forskellige omstændigheder udnytter sin ret til fri bevægelighed 13.
BOSMANN rules in accordance with which the legislation applicable to an employed person who makes use, under various circumstances, of his right to freedom of movement, is to be determined.
har forelagt det præjudicielle spørgsmål, den fornødne vejledning, kan inddrages andre fællesskabsretlige regler end dem — i det foreliggende tilfælde artikel 13, stk. 2, litra a), i forordning nr. 1408/71 og artikel 10 i forordning nr. 574/72 — som den nationale ret har henvist til i sine præjudicielle spørgsmål 12.
13 to provide a useful reply to the national court which has referred a question for a preliminary ruling, rules of Community law other than those to which the national court has referred in its questions — in this case Article 13(2)(a) of Regulation No 1408/71 and Article 10 of Regulation No 574/72 — may be taken into consideration. 12
Artikel 13, stk. 1, i forordning nr. 1408/71 fastsætter således det princip, at en person alene er undergivet lovgivningen i én medlemsstat 15, hvilken skal fastlægges efter bestemmelserne i forordningens afsnit II.
Regulation No 1408/71 lays down the principle that a person is to be subject to the legislation of a single Member State only, 15 which is to be determined in accordance with the provisions of Title II of that regulation.
Endelig skal jeg tage stilling til spørgsmål 4, som vedrører betydningen af, at arbejdstageren på arbejdsdage vender tilbage til familiens bopæl, og som kan besvares særskilt.
Finally I will address Question 4, concerning the relevance of the return to the family residence at the end of each working day, which can be answered separately.
Forordningens artikel 13, stk. 2, litra a), fastslår herved klart, at når en person har lønnet beskæftigelse på en medlemsstats område, men er bosat på en anden medlemsstats område, er han omfattet af lovgivningen i beskæftigelsesstaten (lex loci laboris).
In that regard, Article 13(2)(a) of the regulation makes it clear that in a situation where the person concerned is engaged in paid employment in one Member State and resides in the territory of another Member State, it is the legislation of the State where he is employed that is applicable (rule of lex loci laboris).
Anvendelig lovgivning
Applicable legislation
Jeg bemærker imidlertid, at der for visse ydelser gælder mere specifikke regler, som er indeholdt i afsnit III i forordning nr. 1408/71.
It should be noted, however, that certain benefits are governed by the more specific
Jeg bemærker først, at afsnit II i forordning nr. 1408/71, hvorunder hører artikel 13, indeholder de almindelige regler, hvorefter
To begin with, it should be recalled that Title II of Regulation No 1408/71 — of which Article 13 forms part — contains the general
13 — Jf. i denne retning bl.a. dommen i sagen Hervein m.fl., nævnt i fodnote 11, præmis 52.
13 — See to that effect, inter alia, Hervein and Others, cited in footnote 11, paragraph 52.
12 — Jf. i denne retning bl.a. dom af 7.7.2005, sag C-153/03, Weide, Sml. I, s. 6017, præmis 25.
12 — See, to that effect, inter alia Case C-153/03 Weide [2005] ECR I-6017, paragraph 25.
af en anden medlemsstats lovgivning, bl.a. lovgivningen i bopælsstaten, ikke altid er udelukket i henhold til forordning nr. 1408/71, idet bestemmelsen i forordningens artikel 13 om, at en arbejdstager er omfattet af lovgivningen i beskæftigelsesstaten, ikke udelukker visse ydelser, som er omfattet af forordningens mere specifikke regler 17.
With respect to family benefits such as those at issue in the present case, which are covered by Chapter 7 of that regulation, Article 73 provides that a worker subject to the legislation of a Member State is to be entitled, in respect of the members of his family who are residing in another Member State, to the family benefits provided for by the legislation of the former State, as if they were residing in that State.