natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Vedrørende den risiko for tab for EUGFL, der tydeligt var fremkommet under den administrative kontrol, lagde Retten således i den appellerede doms præmis 55 til grund, at de belgiske myndigheders passivitet klart kunne ligestilles med en manglende vedtagelse af de forudsætningsvis nødvendige kontrolforanstaltninger til iagttagelse af en af de på tidspunktet for de faktiske omstændigheder gældende udtrykkelig bestemmelse.
The Court then found in paragraph 55 of the judgment under appeal that, faced with the risk of loss for the EAGGF clearly identified during the administrative check, inaction on the part of the Belgian authorities would clearly amount to a failure to adopt the controls implicitly required in order to comply with one of the explicit rules in force at the relevant time.
I den appellerede doms præmis 57 konkluderede Retten, at de belgiske myndigheder således var forpligtede til at reagere på de afvigelser, som GIS havde afsløret.
The Court concluded in paragraph 57 of the judgment under appeal that the Belgian authorities were therefore required to take action in response to the anomalies detected by the GIS.
For så vidt angår de af Kongeriget Belgien vedtagne foranstaltninger lagde Retten i den appellerede doms præmis 62 til grund, at Kommissionen under disse omstændigheder og henset til de faktiske omstændigheder, der var blevet konstateret ved de i løbet af maj måned i 2001 gennemførte kontroller, havde kunnet nære begrundet tvivl om nøjagtigheden af de anmeldte arealer og den foretagne kontrols effektivitet.
With regard to the measures adopted by the Kingdom of Belgium, the Court found in paragraph 62 of the judgment under appeal that, in those circumstances and in view of the facts established during the checks carried out in May 2001, the Commission was entitled to entertain serious doubts as to whether the areas declared were correct and whether the checks carried out were effective.
Derefter godtog Retten i den appellerede doms præmis 65-70 Kommissionens argument, hvorefter visse sager på grund af en forsinket indlæsning af oplysninger i GIS havde kunnet undgå en kontrol på stedet.
In paragraphs 65 to 70 of the judgment under appeal, the Court accepted the Commission’s argument that owing to the late input of the data into the GIS some files had escaped on-the-spot checking.
Retten lagde bl.a. til grund, at:
The Court held in particular:
»69 [d]en belgiske regering ikke har fremlagt tilstrækkelige oplysninger til at afkræfte Kommissionens påstand om, at der som følge af den forsinkede indlæsning ikke blev foretaget kontrol på stedet, hvilket har resulteret i, at en række sager ikke er blevet kontrolleret (jf. i denne retning Domstolens dom af 10.11.2005, sag C-307/03, Italien mod Kommissionen, ikke trykt i Samling af Afgørelser, præmis 33-35).
‘69 As the Belgian Government has failed to adduce relevant evidence to overturn the Commission’s findings regarding the absence of on-the-spot checks because of late input of data, the conclusion must be drawn that a number of files escaped such checking (see to that effect Case C-307/03 Italy v Commission, not published in the ECR, paragraphs 33 to 35).
70 Denne konklusion kan ikke påvirkes af den omstændighed, at det ikke fremgik af reglerne om EUGFL, at de grafiske data skulle indlæses inden den 31. august hvert år.
70 That finding is not called into question by the fact that no provision relating to the EAGGF required graphic data to be entered before 31 August of each year.
Den tvivl, som den manglende kontrol er årsag til, forsvinder ikke, fordi der ikke er fastsat udtrykkelige forpligtelser.
The absence of express obligations is not capable of dispelling doubts arising from the absence of on-the-spot checks.
Da forsinkelsen er årsag til, at der ikke føres kontrol, bevirker den under alle omstændigheder, at den almindelige forpligtelse til at iværksætte en sådan kontrol tilsidesættes.
In any event, since that delay leads to an absence of checks, it infringes the general obligation to be in a position to carry out such checks.
Ligeledes bevirker den omstændighed, at der efter den 31. august var iværksat kontrol på stedet, og
Also, the fact that on-the-spot checks were conducted after 31
BELGIEN MOD KOMMISSIONEN at der efterfølgende var foretaget korrektioner, ikke, at alle nødvendige kontroller har fundet sted, og beviser ikke, at disse kontroller på stedet var foranlediget af en effektiv risikoanalyse, der var foretaget efter den 31. august.«
August and gave rise to corrections does not mean that all the necessary checks were carried out and does not show that such on-the-spot checks were the result of an effective risk analysis carried out after 31 August.’
Derfor konkluderede Retten i nævnte doms præmis 71 og 72, at Kongeriget Belgien ikke havde ført tilstrækkeligt bevis til at afsvække Kommissionens begrundede og rimelige tvivl vedrørende kontrollens pålidelighed, der var opstået som følge af, at de af GIS afslørede afvigelser ikke i tilstrækkeligt omfang var blevet taget i betragtning og på grund af manglende kontrol.
Hence, the Court concluded, in paragraphs 71 and 72 of that judgment, that the applicant Member State had not adduced sufficient evidence to allay the Commission’s serious and reasonable doubts regarding the reliability of the checks, those doubts arising from the failure to take sufficient account of the anomalies detected by the GIS and the absence of checks.
Retten lagde således til grund, at Kommissionen derfor var berettiget til at foretage en finansiel korrektion.
It therefore considered that the Commission was entitled to apply a financial correction.
Herefter blev det første anbringende og det andet anbringendes første led forkastet.
In those circumstances, the first plea and the first part of the second plea were rejected.
For så vidt angår det andet anbringendes andet led vedrørende manglende reel risiko for tab for EUGFL og det tredje anbringende vedrørende den faste korrektions uforholdsmæssighed i forhold til det tab, der reelt var lidt af EUGFL, som Retten valgte at foretage en samlet gennemgang af, godtog Retten ikke den beregningsmetode, som Kongeriget Belgien havde fremlagt for at godtgøre de anvendte finansielle korrektioners hævdede uforholdsmæssighed.
As regards the second part of the second plea, alleging an absence of real risk of loss for the EAGGF, and the third plea, alleging that the flatrate correction is disproportionate to the loss actually suffered by the EAGGF, which the Court of First Instance decided to deal with jointly, the latter did not accept the method of calculation put forward by the Kingdom of Belgium to demonstrate the allegedly disproportionate nature of the financial corrections applied.
Retten bemærkede bl.a. i den appellerede doms præmis 88 og 90, at de ekstrapoleringer, som den belgiske regering havde fremlagt med henblik på at påvise det maksimale tab, som EUGFL havde lidt, ikke tog tilbagebetaling af uretmæssigt udbetalte beløb i betragtning, og at det var umuligt at afgøre, hvorvidt de omfattede de ansøgninger, der havde været genstand for en forsinket indlæsning, eller ej.
It stated in particular, in paragraphs 88 and 90 of the judgment under appeal, that the extrapolations submitted by the Belgian Government, designed to show the maximum loss sustained by the EAGGF, failed to take into account the recovery of undue payments, and that it was impossible to know whether or not they included the files that were entered into the system late.
Eftersom denne medlemsstat ikke havde kunnet godtgøre det maksimale tab, som EUGFL havde lidt, konkluderede Retten i den appellerede doms præmis 92 og 93, at Kommissionen med rette havde kunnet foretage en finansiel korrektion, og at denne korrektion, eftersom den var blevet fastsat til det i retningslinjerne lavest fastsatte niveau, dvs. 2%, og idet disse retningslinjer ikke var blevet anfægtet af Kongeriget Belgien, eksempelvis ikke kunne antages at udgøre en tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet.
Since that Member State was unable to show the maximum loss sustained by the EAGGF, the Court concluded in paragraphs 92 and 93 of the judgment under appeal that the Commission was entitled to impose a flatrate correction and that, as that correction had been set at 2%, the lowest rate provided for in the Guidelines, and the Guidelines had not been challenged by the Kingdom of Belgium, that correction could not by definition have infringed the principle of proportionality.
Derfor forkastede Retten det andet anbringendes andet led og det tredje anbringende.
The Court therefore rejected the second part of the second plea and the third plea.
Herefter blev Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber frifundet og Kongeriget Belgien pålagt at betale sagens omkostninger.
In those circumstances, the application was dismissed and the Kingdom of Belgium was order to pay the costs.
Kongeriget Belgien har nedlagt følgende påstande:
In this appeal, the Kingdom of Belgium is asking the Court of Justice:
— Den appellerede dom ophæves, og den omtvistede beslutning annulleres.
— to set aside the judgment under appeal and annul the contested decision;
— Subsidiært ophæves den appellerede dom, og på grundlag af Domstolens fulde prøvelsesret nedsættes den finansielle korrektion til et beløb på 1 491 085 EUR.
— in the alternative, to set aside the judgment under appeal and, under its unlimited jurisdiction, to reduce the financial correction to EUR 1 491 085;
— Mere subsidiært ophæves den appellerede dom, og sagen hjemvises til fornyet behandling ved Retten.
— in the further alternative, to set aside the judgment under appeal and refer the case back to the Court of First Instance;
— Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med retsforhandlingerne for Retten og Domstolen.
— to order the Commission to pay the costs incurred before the Court of First Instance and the Court of Justice.
V — Anbringenderne til støtte for appellen
V — The grounds of the appeal
Kongeriget Belgien har til støtte for appellen vedrørende påstanden om ophævelse af den appellerede dom i det væsentlige gjort fem anbringender gældende, der henholdsvis vedrører:
In support of its appeal, the Kingdom of Belgium puts forward in essence five grounds on which the judgment under appeal should be set aside, alleging respectively:
— en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder
— distortion of the facts;
— tilsidesættelse af artikel 8 i forordning nr. 3508/92 og artikel 6 og 9 i forordning nr. 3887/92
— infringement of Article 8 of Regulation No 3508/92 and Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92;
— tilsidesættelse af begrundelsespligten
— infringement of the obligation to provide adequate reasons;
— tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og
— infringement of the principle of proportionality; and
— urigtig retsanvendelse vedrørende Fællesskabets retsinstansers manglende fulde prøvelsesret vedrørende finansielle korrektioner foretaget af Kommissionen på EUGFL’s område.
— an error of law concerning the absence of unlimited jurisdiction on the part of the Community Courts concerning the amounts of financial corrections imposed by the Commission in respect of the EAGGF.
A — Om det første anbringende vedrørende urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder
A — First ground of appeal: distortion of the facts
Kongeriget Belgien gør gældende, at Retten har foretaget en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, idet den i den appellerede doms præmis 47 bl.a. konstaterede, at »når GIS-systemet under den administrative kontrol viser, at det areal, der er angivet i en støtteansøgning, er større end arealet i GIS, må denne forskel betragtes som en afvigelse, som tyder på, at der er fejl i ansøgningen«, eftersom »hvis GIS-arealet ligger tættere på det faktiske areal end det, der er angivet i støtteansøgningen, betyder det, at den arealstøtte, som er beregnet ud fra arealangivelserne og udbetalt til ansøgeren, er forkert, og at EUGFL hermed har lidt et tab«.
The Kingdom of Belgium submits that the Court of First Instance distorted the facts in finding in particular, in paragraph 47 of the judgment under appeal, that ’where the GIS shows, during the administrative checks, that the area declared in an aid application is greater than the GIS area, that discrepancy constitutes an anomaly indicating a potential irregularity in that application’, since, ’if the GIS area corresponds more closely to the actual area than the area declared in the aid application, the payment of area aid on the basis of the area claimed leads to undue payment to the applicant and hence a loss for the EAGGF.’
En sådan udlægning er udtryk for en fejlagtig opfattelse af, hvorledes det GIS, som Kongeriget Belgien har indført, fungerer.
Such an assertion demonstrates a misunderstanding as to how the GIS set up by the Kingdom of Belgium functions.
Ifølge Kongeriget Belgien udgør denne fremstilling en urigtig gengivelse af de faktiske omstændigheder, for så vidt som Retten lægger til grund, at GIS er et måleredskab, som i højere grad er i overensstemmelse med de reelle arealoplysninger end dem, der er anmeldt af landbrugerne, og at dette system følgelig gør det muligt at konstatere afvigelser og klart identificere risikoen for tab for EUGFL.
According to the appellant, it constitutes a distortion of the facts in so far as the Court of First Instance considers the GIS to be a measuring instrument providing data that is closer to the actual area data than the data declared by the farmers and that that system consequently made it possible to detect anomalies and identify clearly risks of losses for the EAGGF.
Ifølge denne medlemsstat tjener GIS kun til at identificere markarealerne og til at opdage overlapninger mellem marker og dobbeltanmeldelser, uden at det er muligt at afgøre arealernes faktiske størrelse, hvilket bl.a. skyldes, at visse af de benyttede fotografier er af ældre dato.
According to that Member State, the GIS served only to identify agricultural parcels and to detect overlapping parcels and duplicate declarations and did not enable the actual areas of the parcels to be determined, in particular because some of the photographic images used were old.
Kommissionen gør gældende, at Retten i den appellerede doms præmis 47 tilsigtede at udtrykke ikke blot, at GIS var et måleredskab, men at den manglende overensstemmelse mellem det anmeldte areal og GIS-arealet kunne give anledning til begrundet tvivl om den virkelige størrelse på det af landbrugeren anmeldte areal.
The Commission for its part contends that the meaning the Court intended to convey in paragraph 47 of the judgment under appeal was not that the GIS was a measuring instrument but that the difference between the areas declared and the GIS areas raised serious doubts as to the accuracy of the areas declared by the farmers.
Endvidere var det formål, som Kongeriget Belgien havde opstillet for GIS, utilstrækkeligt i forhold til de krav, der stilles i artikel 6, stk. 2, litra a), i forordning nr. 3887/92, hvori det er
Furthermore, the objective assigned to the GIS by the Kingdom of Belgium is inadequate
BELGIEN MOD KOMMISSIONEN fastsat, at den administrative kontrol af støtteansøgninger navnlig omfatter krydskontroller.
BELGIUM v COMMISSION as regards the requirements laid down by Article 6(2)(a) of Regulation No 3887/92, which provides that the administrative checks on aid applications must include in particular cross-checks.
Anvendelsen af adverbiet »navnlig« indebærer nødvendigvis, at den administrative kontrol omfatter andre foranstaltninger end blot krydskontroller.
Use of the phrase ’in particular’ necessarily implies that the administrative checks include measures other than cross-checks.
Det skal konstateres, at Retten i den appellerede doms præmis 47 har lagt til grund, at når det areal, der er angivet i en støtteansøgning, er større end arealet i GIS, udgør dette en afvigelse, som tyder på, at der er fejl i ansøgningen.
In paragraph 47 of the judgment under appeal the Court of First Instance proceeded on the basis that, where the area declared in the aid application was greater than the GIS area, that constituted an anomaly indicating a potential irregularity in that application.
I et sådant tilfælde og forudsat, at GIS-arealet i højere grad svarer til det reelle areal end det, der er anmeldt i støtteansøgningen, tilsigtede Retten blot at konstatere, at udbetaling af arealstøtte i forhold til det anmeldte areal under sådanne omstændigheder kunne indebære en uberettiget udbetaling til ansøgeren og dermed et tab for EUGFL.
In such a case and assuming the GIS area corresponded more closely to the actual area than the area declared in the aid application, the Court of First Instance merely intended to make the point that in those circumstances the payment of area aid on the basis of the area declared could lead to an undue payment to the applicant and, hence, a loss to the EAGGF.
Retten har imidlertid på ingen måde bemærket, at GIS ugjorde et pålideligt måleredskab, således som Kongeriget Belgien hævder.
However, the Court of First Instance did not state that the GIS constituted a reliable measuring instrument, as the Kingdom of Belgium appears to allege.
Som svar på Kongeriget Belgiens bemærkninger vedrørende GIS-oplysningernes manglende nøjagtighed har Retten derimod i den appellerede doms præmis 48 fremhævet, at disse oplysningers manglende nøjagtighed ikke medførte, at de var uden betydning, men derimod, at en risiko for tab for EUGFL ikke kunne udelukkes.
Responding to that Member State’s assertions regarding the lack of precision of GIS data, on the contrary it stated in paragraph 48 of the judgment under appeal that the lack of precision of such data did not mean they were unimportant, but rather implied that the risk of loss for the EAGGF could not be discounted.
Retten har således anerkendt, at GIS-oplys-ningerne var unøjagtige.
The Court thus acknowledged that the GIS data lacked precision.
Idet den konstaterede, at en sådan unøjagtighed gjorde det umuligt at fastslå, hvorvidt dette tab var reelt eller ej, konkluderede den imidlertid, at de afvigelser, der således var blevet godtgjort, tydede på, at der forelå en risiko for tab for EUGFL.
Nevertheless, making the point that such lack of precision meant it was not possible to know whether or not such loss had actually been incurred, it concluded that the anomalies thus revealed indicated a risk of loss for the EAGGF.
Retten tilsigtede således ikke at tillægge GIS-arealoplysningerne en højere grad af pålidelighed end de oplysninger, der fremgik af støtteansøgningerne.
It did not therefore intend to attribute greater reliability to GIS area data than to data contained in aid applications.
For så vidt angår GIS’ kapacitet til at afdække afvigelser skal det konstateres, at både de anmeldte arealer og GIS-arealerne i den sidste ende hidrørte fra landbrugernes anmeldelser, idet de førstnævnte svarer til de arealer, som landbrugerne har anført i støtteansøgningsformularerne, og sidstnævnte er en følge af den manuelle indtegning, som landbrugerne har foretaget på luftfotografier.
As regards the capacity of the GIS to detect anomalies, both the areas declared and the GIS areas were ultimately derived from the declarations made by farmers, the areas declared being those indicated by the latter on the aid application forms, the GIS areas being those resulting from the hand-written markings made by the latter on aerial photographic images.
I mangel af kontrol på stedet eller nogen anden supplerende kontrol ville hverken de anmeldte arealer eller dem, der hidrører fra GIS, kunne bekræftes som nøjagtige.
In the absence of on-the-spot checks or any other additional checks, neither the areas declared nor those extracted from the GIS could be confirmed as accurate.
Således kunne den mellem disse to oplysningskilder indbyrdes modstrid udgøre en afvigelse (jf. i denne retning Domstolens dom af 19.9.2002, sag C-377/99, Tyskland mod Kommissionen, Sml. I, s. 7421, præmis 48, og af 12.1.2006, sag C-183/03, Tyskland mod Kommissionen, præmis 61 og 62).
Therefore, a contradiction between those two sources of information was likely to constitute an anomaly (see, to that effect, Case C-377/99 Germany v Commission [2002] ECR I-7421, paragraph 48, and Case C-183/03 Germany v Commission [2006] ECR I-2, paragraphs 61 and 62).
Det var således med rette, at Retten i den appellerede doms præmis 47 lagde til grund, at når det af GIS under den administrative kontrol fremgår, at det areal, der er anmeldt, er større end GIS-arealet, udgør denne forskel en afvigelse, som tyder på, at der er fejl i ansøgningen.
The Court of First Instance was therefore right, in paragraph 47 of the judgment under appeal, to find that, where the GIS revealed during an administrative check that the area declared was greater than the GIS area, that discrepancy constituted an anomaly indicating a potential irregularity in the application.
Det første anbringende bør derfor forkastes.
Consequently, the first ground of appeal must be rejected.
B — Om det andet anbringende vedrørende tilsidesættelse af artikel 8 i forordning nr. 3508/92 og artikel 6 og 9 i forordning nr. 3887/92
B — Second ground of appeal: infringement of Article 8 of Regulation No 3508/92 and Articles 6 and 9 of Regulation No 3887/92
Dette anbringende kan opdeles i fire led, som vil blive gennemgået hver for sig.
This ground of appeal can be divided essentially into four parts, which must be considered separately.
Om det første led vedrørende en tilsidesættelse af artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 3887/92 a) Parternes argumenter
First part: infringement of Article 6(7) of Regulation No 3887/92
Det er Kongeriget Belgiens opfattelse, at Retten tilsidesatte artikel 6, stk. 7, i forordning nr. 3887/92, idet den lagde til grund, at denne medlemsstat ved anskaffelsen af GIS fik et relevant redskab til at måle størrelsen på landbrugsarealer, selv om, for det første, valget af måleværktøj udelukkende tilkommer medlemsstaterne og, for det andet, denne medlemsstat havde valgt en officiel måling foretaget af en landinspektør eller ved billedanalyse af satellitbilleder.
The Kingdom of Belgium considers that the Court of First Instance infringed Article 6(7) of Regulation No 3887/92 in considering that, by equipping itself with a GIS, that Member State had an appropriate instrument for measuring the area of agricultural parcels, when, on the one hand, the choice of measuring instruments is a matter solely for the Member States and, on the other hand, that Member State had opted for official measurement by a land surveyor or by photo-interpretation of satellite images.
Det var således med urette, at Retten i den appellerede doms præmis 49 konstaterede, at de belgiske myndigheder med GIS havde anskaffet sig et kontrolredskab, som kan forsyne dem med relevante oplysninger, der rækker ud over de udtrykkelige forpligtelser i nævnte forordnings artikel 6, stk. 2.
The Court of First Instance should not therefore have stated, in paragraph 49 of the judgment under appeal, that, with their GIS, the Belgian authorities had equipped themselves with a checking instrument capable of providing relevant information going beyond the express obligations laid down in Article 6(2) of that regulation.
Kommissionen bemærker, at de belgiske myndigheder selvstændigt har valgt denne mulighed for at anvende luftfotografier til at gennemføre den administrative kontrol, der kræves ved forordning nr. 3508/92.
The Commission notes that the Belgian authorities had opted, of their own volition, to use aerial photographic images in order to carry out the administrative checks required under Regulation No 3508/92.
Følgelig må de drage alle konsekvenserne heraf i tilfælde af forskelle mellem det anmeldte areal og GIS-arealet, hvilket de ikke har gjort.
They therefore had to draw all the necessary conclusions in the event of discrepancies between an area declared and the GIS area, but they did not do so.