natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Både Rettens første dom og den dom, hvorved Domstolen ophævede denne dom, vedrørte spørgsmålet om, hvordan begrebet »sædvanlige markedsvilkår« skulle fortolkes i forholdet mellem La Poste og SFMI-Chronopost.
Both the decision in UFEX I and the judgment setting aside that decision in Chronopost I turned on the correct interpretation of ‘normal market conditions’ when applied to the relationship between La Poste and SFMI-Chronopost.
De er udtryk for den metode, der skal anvendes ved afgørelsen af spørgsmålet, om ydelsen af logistisk og forretningsmæssig bistand udgør statsstøtte.
It lays down the approach to be taken in order to assess whether the provision of commercial and logistical assistance involves State aid.
Det angives ikke, hvilke økonomiske, regnskabsmæssige eller finansielle normer der skal anvendes.
It does not specify the economic, accounting or financial standards to be applied.
I forbindelse med kravet om, at »alle« de variable yderligere omkostninger skal være dækket, præciseres det ikke, hvilke omkostninger der skal anses for at være variable.
In requiring ‘all’ additional, variable costs to be included, it does not indicate which costs should be considered variable.
Det forklares heller ikke, hvad der forstås ved et »passende« tilskud til de faste omkostninger og en »passende« egenkapitalforrentning.
Nor does it state what would constitute an ‘appropriate’ contribution to fixed costs or an ‘adequate’ return on the capital investment.
Det første forhold, som ifølge den appellerede dom nødvendiggør en detaljeret begrundelse (nemlig at beslutningen var en af de første, der vedrørte det omhandlede komplekse spørgsmål) 56, udgør efter min opfattelse snarere et argument for at gøre begrundelsen bredere og mere generel.
In my view, the first reason given in the judgment under appeal to justify a detailed statement of reasons (namely the fact that the contested decision was one of the first
54 — I præmis 72.55 — Jf. punkt 14 ovenfor.56 — Præmis 97.
54 — At paragraph 72.55 — See point 14 above.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P og oplysningerne heri for upræcise 57.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P
Retten kritiserede navnlig den manglende præcision hvad angår de anvendte økonomiske og regnskabsmæssige begreber, karakteren af de undersøgte omkostninger og de tal, der indgik i de økonomiske beregninger.
57It complained in particular about the lack of precision with regard to the economic and accounting concepts used, the nature of costs examined and the components of the financial calculations undertaken.
Retten så sig ikke i stand til at efterprøve, om der var begået faktiske eller vurderingsmæssige fejl, og fastslog, at den anfægtede beslutning i det mindste skulle have indeholdt en generel sammenfatning af de analytiske regnskabsberegninger vedrørende de leverede tjenester.
It found that it was unable to check for factual errors and errors of assessment, and, in respect of variable costs, considered that the contested decision should at least have contained a general summary of the analytical accounting calculations in relation to the services provided.
Det vil ganske vist ikke være urimeligt at fortolke begrebet således, at det forudsætter opfyldelse af almindeligt anerkendte regnskabsmæssige, økonomiske og investeringsmæssige kriterier.
Admittedly, it is not unreasonable to interpret the conditions as requiring compliance with generally accepted accounting, commercial and investment criteria.
Det fællesskabsretlige princip om den private investor anvendes også på grundlag af sådanne kriterier.
Indeed, the private investor principle in Community law operates on such a basis.
I den forstand ville de detaljerede oplysninger, som Retten ønskede, i teorien kunne afsløre afvigelser fra almindeligt anerkendte principper, som kunne udgøre åbenbare fejl.
To that extent, the details that the Court of First Instance required could, in theory, reveal deviations from generally accepted principles which could constitute manifest errors.
De pågældende principper er imidlertid i sig selv så almene og forskellige, at der er vide muligheder for fortolkning, og Domstolen har kun opstillet generelle kriterier for, hvornår der foreligger »sædvanlige markedsvilkår«. Det følger heraf, at denne fortolkning vil skulle foretages på et område, hvor Kommissionen ifølge Retten har et vidt skøn 58.
But those principles themselves are broad and diverse enough to allow considerable scope for debate, and the Court of Justice has provided only a general test of what constitutes ‘normal market conditions’.
Det er hævet over enhver tvivl, at gennemsigtighed i sig selv er vigtig.
There is no question that transparency in itself is important.
Det står også fast, at jo mere detaljerede oplysningerne er, desto større sandsynlighed er der for, at åbenbare skønsfejl fra Kommissionens side vil blive afsløret, uanset om de kan henføres til dens metode eller ligger i nøjagtigheden af de oplysninger, den har anvendt.
It is also true that the greater the detail available, the more likely it is that any manifest error of appreciation by the Commission, either in its methodology or in the accuracy of the data it uses, will be identified.
Derfor vil f.eks. en generel sammenfatning af regnskabsberegningerne ikke nødvendigvis sikre, at åbenbare fejl afsløres.
Thus, for example, the provision of a general summary of the accounting calculations would not necessarily guarantee that manifest errors would be identified.
I nærværende sammenhæng er de oplysninger, som Kommissionens begrundelse efter Rettens opfattelse burde have indeholdt, derfor mindre vigtige.
In the context of the present litigation, it therefore seems to me that the elements which the Court of First Instance found to be lacking in the Commission’s statement of reasons are of secondary importance.
Den anfægtede beslutning er tilstrækkeligt begrundet og detaljeret til at muliggøre en prøvelse af dens lovlighed i lyset af Domstolens dom.
The contested decision provides sufficient reasoning and detail to enable its legality to be reviewed in the light of Chronopost I.
I den foreliggende sammenhæng er det imidlertid ikke sikkert, at de oplysninger, som efter Rettens opfattelse burde have været medtaget i beslutningen, er strengt nødvendige for at vurdere, om Kommissionen tilsidesatte begrebet »sædvanlige markedsvilkår« som omhandlet i Domstolens dom.
In the present context, however, it is not clear that the details which the Court of First Instance found to be lacking are strictly necessary in order to assess whether the Commission misapplied the concept of ‘normal market conditions’ as defined in Chronopost I.
58 — I den appellerede doms præmis 128 udtalte Retten, at vurderingen af, hvordan La Postes omkostninger som følge af ydelsen af logistisk og forretningsmæssig bistand til dets datterselskab var beregnet, når der ikke forelå et analytisk regnskab, indebar en kompliceret økonomisk bedømmelse.
58 — In paragraph 128 of the judgment under appeal, the Court of First Instance stated that the assessment of how La Poste’s costs incurred in providing logistical and commercial assistance were calculated in the absence of analytical accounts involved a complex economic appraisal.
Under sådanne omstændigheder rådede Kommissionen over et vidt skøn.
In such circumstances the Commission enjoyed a wide discretion.
Hvad angår omkostningerne til bistanden følger det af punkt [iii] og [xi] i betragtning 33 og betragtning 42 og 57 59, i betragtning 57, definerer det forhold, at »priserne afspejler samtlige omkostninger«, kan Kommissionens undersøgelse af SFMI-Chronoposts bidrag til La Postes kapitalinvestering sammenlignes med Domstolens metode.
57threcital the Commission’s examination of SFMI-Chronopost’s remuneration of to La Poste’s equity capital investment can be compared with the Court’s approach.
at det »samlede beløb« blev anslået ved at medtage alle variable omkostninger og et forholdsmæssigt bidrag til de faste omkostninger for både den logistiske og den forretningsmæssige bistand.
show that the ‘total costs’ taken into account include all variable costs and a proportional contribution to fixed costs in respect of both logistical and commercial assistance.
I den anfægtede beslutning giver Kommissionen også på tilstrækkeligt uddybende måde SFEI (klageren) meddelelse om grundene til, at de i klagen nævnte faktiske og retlige omstændigheder ikke var tilstrækkelige til, at det kunne anses for godtgjort, at der forelå en statsstøtte.
The contested decision also provides SFEI, the complainant, with an adequate explanation of the reasons for which the facts and points of law put forward in the complaint failed to demonstrate the existence of State aid.
I punkt [iii] i betragtning 33 hedder det, at La Poste opdeler »det samlede beløb« i »direkte driftsomkostninger« og et forholdsmæssigt bidrag til »omkostningerne til hovedsæde og regionalkontorer«. Disse to elementer svarer ikke til henholdsvis variable og faste omkostninger, idet faste omkostninger ifølge betragtning 57 omfatter omkostninger til bygninger og køretøjer.
Paragraph [iii] of the 33rdrecital indicates that La Poste breaks down ‘total costs’ into ‘direct operating costs’ and a proportion of ‘central and local offices’ overheads’.
Det fremgår imidlertid af samme betragtning, at de variable omkostninger var dækket fra første regnskabsår.
However, that recital makes it clear that variable costs were covered from the first year.
Når det anføres, at kun »visse faste omkostninger« var dækket i de to første år (1986 og 1987), og at »alle de udgifter, [La Poste] havde«, var dækket fra 1988, må det betyde, at alle faste omkostninger var dækket fra dette år.
By stating that only ‘some fixed costs’ were covered in the first two years (1986 to 1987) and that from 1988 ‘all the costs incurred by [La Poste]’ were covered, it is plain that all fixed costs were covered from that year.
Det fremgår desuden klart af betragtning 42, at de faste omkostninger blev fordelt forholdsmæssigt.
Moreover, it seems clear from the 42ndrecital that the allocation of fixed costs was proportional.
Kommissionen forkastede i det væsentlige den af SFEI foreslåede metode til beregning af omkostningerne for de forskellige elementer i den påståede statsstøtte.
In essence, it rejects the approach taken by SFEI for valuing the different components of alleged State aid.
Det fremgår navnlig af den anfægtede beslutning 60, at de detaljerede økonomiske analyser, som klageren havde fremlagt med henblik på at godtgøre, at der forelå statsstøtte, byggede på en fortolkning af begrebet »den normale markedspris«, som efter Kommissionens opfattelse var grundlæggende forkert 61.
In particular, it is clear from the contested decision 60that the detailed economic studies provided by the complainant to demonstrate the existence of State aid were based on a concept of ‘normal market price’ which the Commission stated to be fundamentally flawed.
På denne baggrund ville det ikke være til nogen nytte at tage nærmere stilling til de antagelser og beregninger, der lå til grund for de resultater, man i disse analyser nåede frem til hvad angår den samlede størrelse af den påståede statsstøtte.
61 Against that background, a detailed response to the assumptions and calculations behind the overall amounts of State aid alleged in those studies would be irrelevant.
Det fremgår af præmis 40 i Domstolens dom, at den »passende egenkapitalforrentning« skal følge af det krævede vederlag for den logistiske og forretningsmæssige bistand.
Paragraph 40 of Chronopost I makes it clear that the ‘adequate return on investment’ should derive from the price charged for commercial and logistical assistance.
Ud fra den måde, hvorpå Kommissionen,
From the definition of ‘full-cost prices’ in the
59 — Jf. punkt 69 og 73 ovenfor samt fodnote 34.
59 — See points 69 and 73 above, and footnote 34.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P tilbagetrækningen af en tidligere beslutning i sig selv substantielt ændrer rækkevidden af begrundelsespligten i henhold til artikel 253 EF.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P however think that the mere withdrawal of an earlier decision materially alters the scope of the obligation to state reasons imposed by Article 253 EC.
Også i et sådant tilfælde er det sammenhængen og de retsregler, som gælder på det pågældende område, der bestemmer den præcise rækkevidde af begrundelsespligten.
Rather, the precise extent of the obligation to state reasons continues to be determined by the context and all the legal rules governing the matter in question.
Jeg slutter derfor, at Retten begik en retlig fejl, da den fastslog, at begrundelsen i den anfægtede beslutning var mangelfuld.
I conclude that, by finding the statement of reasons in the contested decision to be defective, the Court of First Instance erred in law.
Jeg foreslår følgelig Domstolen at give appellanterne medhold i det tredje appelanbringende.
Accordingly, I suggest that the Court should allow the third ground of appeal.
Jeg anser derfor ikke den tredje af de anførte grunde til, at en mere detaljeret begrundelse skulle være nødvendig, for at være gyldig 62.
I therefore do not consider the third reason advanced to justify a more detailed statement to be valid.
Retten anerkendte selv, at Kommissionens grunde til at forkaste SFEI’s metode til beregning af omkostningerne klart fremgik af den anfægtede beslutning 63.
62The Court of First Instance itself accepted that the Commission’s reasons for rejecting the SFEI’s method for calculating costs were set out clearly in the contested decision.
Jeg mener også, at Kommissionen faktisk svarede på »sagsøgernes væsentlige argumenter, som blev støttet af [de] økonomiske analyser«.
63 It seems to me that the Commission did respond to the ‘essential arguments of the applicants, as substantiated in [the] economic studies’.
Kommissionens grundlæggende opfattelse var, at SFEI’s samlede metode og fremgangsmåde var forkert.
The Commission’s view was essentially that SFEI’s overall approach and methodology were incorrect.
Man må så spørge, hvilket formål det ville tjene at kræve en »omhyggelig begrundelse« med en mere detaljeret undersøgelse af bestemte forhold.
After that, what purpose would be served by requiring there to be a ‘thorough statement of reasons’ examining particular points in greater detail?
Jeg skal her tilføje, at Retten ikke uddybede, på hvilke punkter SFEI’s klage ikke var udførligt nok behandlet i den anfægtede beslutning.
I add that the Court of First Instance did not elaborate on which elements of SFEI’s complaints it considered were inadequately dealt with in the contested decision.
Dette står i skærende kontrast til Rettens egen tilgang i dens dom i sagen Sytraval og Brink’s France mod Kommissionen 64.
That is in striking contrast with the approach it took in Sytraval and Brink’s France. 64
Fjerde appelanbringende: retlig fejl i forbindelse med bedømmelsen af statsstøttebegrebet i relation til overførslen af Postadex 67
Fourth ground of appeal: Error of law in the assessment of the concept of State aid in respect of the transfer of Postadex 67
Jeg er ikke overbevist om, at Rettens anden grund 65 til at kræve en mere detaljeret
I am not convinced that the Court of First Instance’s second reason 65 for requiring
Rettens vurdering 68 begrundelse i Kommissionens beslutning holder ved en nærmere efterprøvelse.
The Court of First Instance’s assessment 68 more detailed reasoning in the Commission’s decision stands up to closer scrutiny.
Det er rimeligt nok at forlange, at en beslutningstager tager behørigt hensyn til de relevante domstolsafgørelser, som har betydning for, hvordan beslutningstageren skal formulere sin beslutning.
It is fair enough to require a decision-maker to pay due attention to the pertinent decisions of a court that affect the way in which the decision he is presently drafting is formulated.
Faktisk havde Kommissionens undersøgelse også fokus på SFEI-dommen 66. Jeg mener imidlertid ikke, at
The Commission did indeed concentrate its analysis on the SFEI judgment.
Retten bemærkede først, at begrebet statsstøtte som omhandlet i traktatens artikel
First, the Court of First Instance pointed out that the concept of State aid had a very
64 — Dom af 28.9.1995, sag T-95/94, Sml. II, s. 2651, præmis 62-63; jf. også præmis 74-77 i dommen i den tilhørende appelsag, nævnt ovenfor i fodnote 51.
64 — Case T-95/94 [1995] ECR II-2651, paragraphs 62 to 63, and see paragraphs 74 to 77 of the Sytraval appeal, cited in footnote 51.
65 — Præmis 97.66 — Jf. punkt 73 ovenfor.
65 — Paragraph 97.66 — See point 73 above.
overførslen af Postadex-kundekredsen ikke udgjorde statsstøtte, fordi den ikke indebar en kontant fordel. Den anfægtede beslutning skulle derfor annulleres, for så vidt som Kommissionen heri fastslog, at La Postes overførsel af Postadex til SFMI-Chronopost ikke udgjorde statsstøtte.
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS taking the view that the transfer of the Postadex client base did not constitute State aid on the ground that it did not entail any cash advantage.
92 (nu artikel 87 EF) har et meget omfattende anvendelsesområde. Denne bestemmelse har til formål at undgå, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes af fordele, indrømmet af offentlige myndigheder, som under forskellige former fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner 69.
wide scope for the purposes of Article 92 of the Treaty (now Article 87 EC), whose aim was to prevent trade between Member States from being affected by advantages granted by public authorities which, in various forms, distorted or threatened to distort competition by favouring certain undertakings or products.
Retten tilføjede, at statsstøttebegrebet også omfatter de indgreb, der under forskellige former letter de byrder, som normalt belaster en virksomheds budget.
69It included interventions which, in various forms, mitigated the charges usually included in the budget of an undertaking.
Ifølge fast retspraksis definerer traktaten statslige interventioner alene efter deres virkninger.
According to settled caselaw, the Treaty defines measures of State intervention by reference to their effect.
Retten forkastede Kommissionens argumentation om, at overførslen af Postadex’ kundekreds var en logisk følge af oprettelsen af et datterselskab, og at der af denne grund ikke var tale om statsstøtte 70.
The Court of First Instance rejected the Commission’s argument that the transfer of the Postadex client base, as a logical corollary of a subsidiary being created, did not amount to State aid.
Kundekredsen repræsenterede et immaterielt aktiv, som havde en økonomisk værdi, også selv om det drejede sig om en faktor, det var vanskeligt at sætte tal på.
70 The client base amounted to an intangible asset which had an economic value, even if that value was difficult to quantify.
Det var med midler fra et lovbestemt monopol, at La Poste havde kunnet oprette Postadextjenesten.
La Poste was able to create the Postadex service using the resources of a legal monopoly.
SFMI-Chronopost 71betalte ikke noget vederlag til La Poste.
SFMI-Chronopost 71paid no consideration to La Poste.
Overførslen af et sådant aktiv udgjorde imidlertid en fordel for modtageren, og beslutningen om overførslen kunne tilskrives staten.
The transfer of such an asset nevertheless constituted an advantage for the beneficiary. It could be attributed to the State.
Overførslen udgjorde derfor statsstøtte.
Consequently, the transfer constituted State aid.
Appellanterne har gjort gældende, at det var med urette, at Retten nåede til det resultat, at den anfægtede beslutning var fejlagtig, for så vidt som Kommissionen heri fastslog, at overførslen af Postadex til SFMI-Chronopost ikke udgjorde statsstøtte.
The appellants claim that the Court of First Instance was wrong to find that the contested decision erred in taking the view that the transfer of Postadex to SFMI-Chro-nopost did not constitute State aid.
Efter appellanternes opfattelse kan situationen ikke sidestilles med forholdet mellem et moderselskab i den private sektor og et allerede eksisterende datterselskab.
They say that the situation cannot be compared to the behaviour of a parent company in the private sector with an existing subsidiary.
La Poste oprettede nemlig et datterselskab og overførte en økonomisk aktivitet til en særskilt enhed, som var oprettet til formålet.
Rather, La Poste created a subsidiary, transferring an economic activity into a distinct entity specifically created for the purpose.
På tidspunktet for oprettelsen af et datterselskab er der ikke nogen modtager af en fordel.
At the point of creation of a subsidiary there is no beneficiary.
Kommissionen opfordrer til denne form for udskilning af aktiviteter for at skabe et mere konkurrencedygtigt marked.
The Commission encourages such spin-offs in order to enhance the competitive functioning of the market.
Retten sluttede heraf, at Kommissionen begik en retlig fejl, da den fandt, at
The Court of First Instance concluded that the Commission had erred in law in
69 — Retten henviste til dom af 2.7.1974, sag 173/73, Italien mod Kommissionen, Sml. s. 709, præmis 26, og af 15.3.1994, sag C-387/92, Banco Exterior de España, Sml. I, s. 877, præmis 12.
69 — The Court of First Instance referred to Case 173/73 Italy v Commission [1974] ECR 709, paragraph 13 (paragraph 26 in the French version), and Case C-387/92 Banco Exterior de España [1994] ECR I-877, paragraph 12.
70 — Betragtning 48 til den anfægtede beslutning, jf. punkt 72 ovenfor.
70 — 48 recital of the contested decision. See point 72 above.
71 — Jeg erindrer om, at datterselskabet blev oprettet under navnet SFMI, jf. fodnote 7.
71 — I recall that the subsidiary created was called SFMI. See footnote 7.
Ifølge UFEX var den gratis overførsel af Postadex’ interne kundekreds utvivlsomt en fordel for SFMI-Chronopost som ny markedsdeltager.
According to UFEX, the free transfer of Postadex’s captive client base undoubtedly benefited SFMI-Chronopost as a new market entrant.
Aktiver overføres altid mod vederlag.
Assets are always transferred for consideration.
Fordelen skulle have været vurderet
The benefit should have been
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT SHARPSTON — FORENEDE SAGER C-341/06 P OG C-342/06 P på grundlag af retningslinjerne i Domstolens dom.
OPINION OF MS SHARPSTON — JOINED CASES C-341/06 P AND C-342/06 P evaluated in accordance with the Court’s guidelines in Chronopost I.
økonomiske værdi af aktiviteterne i selskabet imidlertid aktionærerne.
subsidiary, the economic value of the activities therein accrued to its shareholders.
Den del af værdien, der svarede til en aktiepost på 66%, forblev således i La Poste.
La Poste thus retained a proportion of the value corresponding to a 66% shareholding.
Resten tilfaldt TAT til gengæld for et kapitalindskud.
TAT obtained the balance of the value in return for a capital injection.
Værdien af aktiviteterne var med andre ord afspejlet i værdien af de aktier, der blev udstedt til og efterfølgende blev indehavet af aktionærerne.
In other words, the value of the activities was reflected in the value of the shares first issued to, and subsequently held by, the shareholders.
Kommissionen anerkender i den anfægtede beslutning, at Postadex-kunde-kredsen udgør et immaterielt aktiv 72.
In the contested decision, the Commission recognises that the Postadex customer base represents an intangible asset.
At der er tale om en faktor, som det er vanskeligt at sætte tal på, betyder — som Retten også bemærker — ikke, at den er uden værdi 73.
72 As the Court of First Instance observes, the fact that an element may be difficult to quantify does not mean that it has no value.
Jeg for min del anerkender, at kundekredsen repræsenterede en økonomisk værdi på tidspunktet for dens overførsel til SFMI-Chrono-post i 1985.
73 For my part, I accept that the customer base had a positive economic value at the time of the transfer to SFMI-Chronopost in 1985.
Situationen er således anderledes end ved en privatisering.
Thus the situation is different from a privatisation.