natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen fandt ikke svaret fyldestgørende og tilstillede den 11. november 1996 Irland en begrundet udtalelse, hvori der blev givet landet en frist på to måneder til at efterkomme udtalelsen.
As it was not satisfied with that reply, the Commission sent Ireland a reasoned opinion on 11 November 1996 allowing it a period of two months to comply with it.
I svarskrivelsen af 3. april 1997 bestred de irlandske myndigheder, at den gældende irske lovgivning begrænser den frie bevægelighed for arbejder af ædle metaller på en måde, som ikke er tilladt i henhold til EF-traktatens artikel 36 (efter ændring nu artikel 30 EF).
In its reply of 3 April 1997 the Irish authorities disputed that the current Irish legislation was restricting the free movement of articles made from precious metal in a manner other than that permitted by Article 36 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 30 EC).
Da kontakten mellem Kommissionen og de irske myndigheder ikke har ført til et for Kommissionen fyldestgørende resultat, har den besluttet at anlægge nærværende sag.
As the correspondence between the services of the Commission and the Irish authorities did not achieve a satisfactory outcome, the Commission decided to bring this action.
Reglerne om holdigheden af arbejder af ædle metaller
The legislation concerning standards of fineness for articles made from precious metal
— idet det kræver, at arbejder af ædle metaller (guld, sølv eller platin), der importeres fra en anden medlemsstat og markedsføres i Irland, og som i en anden medlemsstat lovligt er påført et holdighedsstempel af et organ, som giver garanti for uafhængighed, og som giver forbrugernepassende oplysninger, skal være forsynet med et godkendt holdighedsstempel påført af den Assay Master, som er udpeget af Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin, og
by requiring articles made from precious metals (gold, silver or platinum) imported from another Member State, and marketed in Ireland, which have been lawfully struck in another Member State with a hallmark stamped by a body which offers guarantees of independence, and which offers appropriate information to consumers, to bear an approved hallmark struck by the Assay Master which is appointed by the Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin;
— idet det har gjort forskel på godkendte holdigh .stempler påført arbejder fremstillet i Irland og holdighedsstempler af samme type påført arbejder, der er importeret fra andre medlemsstater.
— by establishing differences between approved hallmarks struck on articles manufactured in Ireland and those hallmarks of the same type struck on articles imported from other Member States,
I henhold til dommen af 20. februar 1979 i Rewe-Zentral-sagen, »Cassis de Dijon«-dommen (sag 120/78, Sml. s. 649), udgør hindringer for de frie varebevægelser — som i mangel af harmonisering af lovgivningerne følger af, at der på varer hidrørende fra andre medlemsstater, hvor de er lovligt fremstillet og bragt i omsætning, anvendes bestemmelser om de betingelser, som disse varer skal opfylde (f.eks. betingelser vedrørende betegnelse, form, størrelse, vægt, sammensætning, ydre fremtræden, mærkning eller emballage) — foranstaltninger med tilsvarende virkning, der er forbudt ved artikel 30, også selv om disse bestemmelser gælder uden forskel for alle produkter, når denne anvendelse ikke kan begrundes ud fra almindelige samfundsinteresser, som er af en sådan art, at de går forud fo: hensynet til de frie varebevægelser (dom at 15.9.1994, sag C-293/93, Houtwipper).
According to the 'Cassis de Dijon' case-law (Case 120/78 Rewe-Zentral [1979] ECR 649), in the absence of harmonisation of legislation, obstacles to free movement of goods which are the consequence of applying, to goods coming from other Member States where they are lawfully manufactured and marketed, rules that lay down requirements to be met by such goods (such as those relating to designation, form, size, weight, composition, presentation, labelling, packaging) constitute measures of equivalent effect prohibited by Article 30, even if those rules apply without distinction to all products, unless their application can be justified by a publicinterest objective taking precedence over the free movement of goods (Case C-293/93 Houtwipper).
Da Kommissionen var af den opfattelse, at den irske lovgivning om holdighedsstempling var i strid med traktatens artikel 30, sendte den den 28. juni 1993 en åbningsskrivelse til Irland, hvori den opfordrede landet til at fremsætte sine bemærkninger inden for en frist på to måneder i overensstemmelse med proceduren i traktatens artikel 169.
Taking the view that the Irish legislation on hallmarking was contrary to Article 30 of the Treaty, the Commission, by letter of 28 June 1993, gave Ireland formal notice that it should submit its observations within two months in accordance with the procedure laid down in Article 169 of the Treaty.
Domstolen har tidligere fastslået, at nationale bestemmelser vedrørende arbejder af ædle
The Court has already held that national legislation which requires articles of precious metal imported from other Member States, in which they are lawfully traded and hallmarked in accordance with the legislation of those States, to be given an additional hallmark in the importing
metaller gør indførslerne vanskeligere og mere bekostelige, når de foreskriver, at arbejder, som indføres fra andre medlemsstater, hvor de lovligt er bragt i omsætning og stemplet i overensstemmelse med disse staters lovgivning, atter skal stemples i importmedlemsstaten.
considerations only if the articles of precious metal from other Member States do not already bear hallmarks which fulfil the same purpose, that is to say, in this case, the identification of the person who is responsible.
Kravet om et navnestempel der er registreret i Irland kan dog kun begrundes i sådanne hensyn, hvis arbejderne af ædle metaller hidrørende fra andre medlemsstater ikke allerede er forsynet med et stempel, der gør det muligt at opfylde samme formål, det vil i det foreliggende tilfælde sige at identificere den ansvarlige.
This is true of the Irish legislation on standards of fineness for articles of precious metal. Where such articles do not comply with its provisions they can be imported into and marketed in Ireland only after having a new hallmark affixed indicating the lower standard of fineness provided for by the Irish legislation.
I den forbindelse har Kommissionen med rette gjort gældende, at det i princippet er muligt at identificere den ansvarlige for et arbejde af ædle metaller, hvis arbejdet er forsynet med et navnestempel påført i overensstemmelse med lovgivningen i en anden medlemsstat.
In that connection the Commission rightly argues that identification of the person responsible for an article of precious metal is as a rule possible if that article bears a sponsor's mark struck in accordance with the legislation of another Member State.
Dette er tilfældet for de irske bestemmelser om holdigheder af ædle metaller. Arbejder, som ikke opfylder betingelserne i henhold til disse bestemmelser, kan nemlig ikke importeres og markedsføres i Irland, før de er blevet påført et nyt holdighedsstempel med angivelse af den lavere holdighed i henhold til de nationale bestemmelser herom.
Since the Irish legislation in force on expiry of the period prescribed in the reasoned opinion excludes the possibility of recognising the equivalence of a sponsor's mark registered in a Member State which is not party to the Convention on the monitoring and hallmarking of articles made from precious metals, it goes further than is necessary to fulfil the purpose intended.
De irske regler, der var gældende ved udløbet af den frist, der blev fastsat i den begrundede udtalelse, går under alle omstændigheder videre end nødvendigt for at nå det ønskede mål, idet de udelukker selve muligheden for at anerkende ligeværdigheden af et navnestempel, som er registreret i en medlemsstat, der ikke har tiltrådt konventionen om kontrol og stempling af varer af ædle metaller.
In order to determine whether an indication in parts per thousand of a standard of fineness not provided for by that legislation provides consumers with equivalent and intelligible information, the Court must take into account, as it has done on several occasions when called upon to consider whether a description, trade mark or promotional description or statement was liable to mislead the purchaser, the presumed expectations of an average consumer who is reasonably well-informed and reasonably observant and circumspect.
Reglerne om godkendte holdighedsstempler
The legislation concerning the approved hallmark
Ved afgørelsen af om en angivelse af holdigheden i promille, som ikke er fastsat i disse bestemmelser, giver forbrugeren oplysninger, der er ligeværdige og forståelige for forbrugerne, skal der — som Domstolen har gjort det gentagne gange, når den er blevet anmodet om at tage stilling til den eventuelt vildledende karakter af en betegnelse, et varemærke eller en oplysning i en reklame i forhold til bestemmelser i traktaten eller afledt fællesskabsret — tages udgangspunkt i den formodede forventning hos en almindeligt oplyst, rimeligt opmærksom og velunderrettet gennemsnitsforbruger.
A consumer familiar with the Irish system of indicating standards of fineness for articles of precious metal is given equivalent and intelligible information by a hallmark struck on an article of precious metal from another Member State which indicates the standard of fineness in parts per thousand.
Domstolen har i Robertson-dommens præmis 12 og Houtwipper-dommens præmis 15 udtalt, at et krav om stempling i overensstemmelse med de nationale regler ikke er begrundet, når de oplysninger, som gives ved et stempel, der er påført af et uafhængigt organ i en anden medlemsstat, er ligeværdige med dem, der foreskrives af importmedlemsstaten, og er forståelige for forbrugerne i denne stat.
As the Court held in Houtwipper, cited above, paragraph 15, the requirement of a hallmark consistent with the national legislation is not justified where the information provided by a hallmark struck by an independent body in another Member State is equivalent to that prescribed by the Member State of importation and intelligible to consumers of that State.
I den forbindelse bemærkes det, at en forbruger, der er bekendt med den irske ordnings holdighedsangivelser for arbejder af ædle metaller, får ligeværdige og forståelige oplysninger, når han præsenteres for et stempel, der er blevet påført et arbejde af ædle metaller, som hidrører fra en anden medlemsstat, og som angiver holdigheden i promille.
As regards possible justifications for such legislation, the Court has held that the obligation on the part of a manufacturer or importer to stamp articles of precious metal with hallmarks indicating the manufacturer is in principle capable of affording effective protection to consumers and of promoting fair trading.
Reglerne om navnestempler
The requirement of a sponsor's mark registered in Ireland is, however, justified by such
Med hensyn til mulige begrundelser for sådanne regler, har Domstolen tiltrådt, at fabrikantens eller importørens pligt til at påføre arbejder af ædle metaller stempler, som angiver fabrikantens navn, principielt kan sikre en effektiv forbrugerbeskyttelse og fremme god handelsskik (dommen i sagen Robertson m.fL).
Declares that: by prohibiting the marketing in Ireland with the description and indication of fineness which they bear in their country of origin, of articles made from precious
»1) Mand har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EF-traktatens artikel 30 (efter ændring nu artikel 28 EF),
metals (gold, silver or platinum) lawfully manufactured and marketed in other Member States but not complying with the Irish provisions concerning standards of fineness, or by obliging these imports to replace their hallmarks with mosefor the appropriate lower official Irish standard of fineness;
— idet det forbyder, at arbejder af ædle metaller (guld, sølv eller platin), der lovagt er fremstillet og markedsført i andre medlemsstater, men som ikke er i overensstemmelse med de irske bestemmelser om holdigheden, markedsføres i Mand under den betegnelse og med den angivelse af holdigheden, de er forsynet med i oprindelseslandet, medmindre holdighedsstemplerne på de importerede varer erstattes med stempler, der angiver den lavere holdighed, der officielt er fastsat i Mand
— by requiring articles made from precious metals imported from another Member State, and marketed in Ireland, to bear a sponsor's mark indicative of the maker, worker or dealer in such articles, registered by the Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin which appoints the Assay Master by which mese articles are intended to be struck with the approved hallmark, when these articles already bear a sponsor's mark conforming to the legislation of the Member State of origin;
— idet det kræver, at arbejder af ædle metaller, der importeres fra en anden medlemsstat og markedsføres i Mand, skal være forsynet med et navnestempel - med angivelse af navnet på fabrikanten, bearbejderen eller forhandleren af disse arbejder — der er registreret af Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin, der udpeger den Assay Master, som skalpåføre arbejderne det godkendte holdighedsstempel, når disse arbejder allerede er forsynet med et navnestempel i overensstemmelse med lovgivningen i oprindelsesmedlemsstaten
— by requiring articles made from precious metals imported from another Member State, and marketed in Ireland, which have been lawfully struck in another Member State with a hallmark stamped by a body which offers guarantees of independence, and which offers appropriate information to consumers, to bear an approved hallmark struck by the Assay Master which is appointed by the Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin or an international hallmark notified in accordance with the Convention on the Control and Marking of Articles of Precious Metals; and
— idet det kræver, at arbejder af ædle metaller, der importeres fra en anden medlemsstat og markedsføres i Mand, og som i en anden medlemsstat lovligt er påført et holdighedsstempel af et organ, som giver garanti for uafhængighed, og som giver forbrugernepassende oplysninger, skal være forsynet med et godkendt holdighedsstempel påført af den Assay Master, som er udpeget Wardens and Commonalty of Goldsmiths of the city of Dublin, eller et internationalt holdighedsstempel, der er anmeldt i overensstemmelse med konventionen om kontrol og stempling af varer af ædle metaller, og
— by establishing differences between approved hallmarks struck on articles manufactured in Ireland and those hallmarks of the same type struck on articles imported from other Member States,
— idet det har gjort forskel på godkendte holdighedsstempler påført arbejder af ædle metaller fremstillet i Irland og holdighedsstempler af samme type påført arbejder af ædle metaller, der er importeret fra andre medlemsstater.
Ireland has failed to fulfil its obligations under Article 30 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 28 EC);
2) Mand betaler sagens omkostninger
Orders Ireland to pay the costs;
Generaladvokat L.A Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling^ den 22. februar 2001.
Advocate General L.A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 22 February 2001.
Ved skrivelser af 15. september 1995 og 12. juni 1996 meddelte Kommissionen de italienske myndigheder sin beslutning om at indlede proceduren i henhold til artikel 6, stk. 4, i femte kodeks for så vidt angår en række konkrete støtteforanstaltninger, der var anmeldt, herunder dem, der vedrørte sagsøgerne. Kommissionen anførte i skrivelserne, at de pågældende virksomheder, og navnlig sagsøgerne, ikke i hele 1993 og indtil den 28. februar 1994 havde været i drift i gennemsnitlig et skift om dagen, dvs. mindst otte timer dagligt i fem dage om ugen.
(Appeal — Aid to the steel industry — Restructuring of the iron and steel sector) (Sixth Chamber) of 30 July 1996 concerning certain aid proposed by Italy as part of a programme for the restructuring of its private steel industry and Commission Decision 97/258/ECSC of 18 December 1996 concerning aid for closures envisaged by Italy as part of the restructuring of its private steel industry.
Godkendelsesbeslutningen
Decision authorising aid
I den appellerede dom gennemgik og forkastede Retten hvert enkelt af de anbringender, som appellanterne og de andre sagsøgere i første instans havde fremført til støtte for deres påstande om annullation af beslutning 96/678 og 97/258.
In the contested judgment the Court of First Instance examined and rejected each of the pleas that the applicants and the defendants had put forward in support of their applications for annulment of Decisions 96/678 and 97/258.
Moccia har med det første anbringende gjort gældende, at Retten har modsagt sig selv i sin begrundelse i den appellerede doms præmis 7591, idet den på den ene side udtaler, at EKSF-traktatens artikel 4 har til formål at sikre normale konkurrencebetingelser og på den anden side fastslår, at der ikke ved fortolkningen af bestemmelsen i litra c) i denne artikel skal tages hensyn til konkurrencesituationen.
In its first plea Moccia claims that the reasoning applied by the Court of First Instance in paragraphs 75 to 91 of its judgment is contradictory, inasmuch as it states, on the one hand, that Article 4 of the ECSC Treaty seeks to secure normal competitive conditions and, on the other, that no account is to be taken of the competitive situation in interpreting the provision contained in paragraph (c) of that article.
Retten har desuden ikke angivet grundene til, at den anlægger en indskrænkende fortolkning, der i visse tilfælde kan gøre denne bestemmelse helt betydningsløs.
Moreover, the Court of First Instance omitted to give its reasons for adopting a strict interpretation liable, in some cases, to render the provision devoid of any plausible meaning.
Moccia gør også gældende, at Retten herved har gjort sig skyldig i magtfordrejning.
Moccia also maintains that the Court of First Instance was guilty of a misuse of powers in this regard.
Moccia har med det andet anbringende gjort gældende, at Retten har tilsidesat og ikke anvendt artikel 4, stk. 2, første afsnit, andet led, i femte kodeks korrekt.
By letters dated 15 September 1995 and 12 June 1996, the Commission informed the Italian Government of its decision to initiate the procedure provided for in Article 6(4) of the Fifth Code in respea of certain grants of aid notified including those concerning the applicant undertakings.
Retten har hermed fortolket artikel 4, stk. 2, første afsnit, andet led, i femte kodeks alt for indskrænkende. Moccia gør herved desuden gældende, at den appellerede dom er mangelfuldt begrundet, og at Retten har gjort sig skyldig i magtfordrejning.
The Commission stated therein that the undertakings in question, including the applicants, had not maintained production at a level on average of one shift per day, that is to say, at least eight hours per day, five days per week throughout the whole of 1993 and up to 28 February 1994.
Det bemærkes herved, at EKSF-traktatens artikel 4, litra c), ikke som EF-traktatens artikel 92, stk. 1, betinger støttens uforenelighed med fællesmarkedet af, at støtten fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen (jf. Domstolens kendelse af 25.1.2001, sag C-lll/99 P, Lech-Stahlwerke mod Kommissionen).
In that connection, it should be pointed out that, unlike in the case of Article 92(1) of the EC Treaty, for aid to be deemed incompatible with the common market under Article 4(c) of the ECSC Treaty, there is no requirement that it distorts or threatens to distort competition (see order of 25 January 2001 in Case C-lll/99 Ρ Lech-Stahlwerke ν Commission).
Det bemærkes herved, at femte kodeks som en undtagelse fra EKSF-traktatens artikel 4 skal fortolkes indskrænkende.
By Decision 96/678, the Commission declared the aid which Italy planned to grant to Moccia and Casilina, amongst others, incompatible with the common market within the meaning of Article 4(c) of the ECSC Treaty.
En sådan nødvendigvis indskrænkende fortolkning følger af selve ordlyden af begrundelsen for femte kodeks, hvori Kommissionen klart har tilkendegivet sit ønske om, at dette kodeks fortolkes udelukkende efter ordlyden.
By Decision 97/258, the Commission declared the aid which Italy planned to grant to Lamifer, amongst others, incompatible with the common market within the meaning of Article 4(c) of the ECSC Treaty.
Som Retten med føje har fastslået i præmis 82 i den appellerede dom, forbyder EKSF-traktatens artikel 4, litra c), uden begrænsning støtte med det formål at varetage fastsættelse, opretholdelse og overholdelse af normale konkurrencebetingelser, således at støtte betragtes som uforenelig med fællesmarkedet, uden at det er nødvendigt at påvise eller blot at undersøge, om der faktisk sker indgreb i konkurrencevilkårene, eller om der eksisterer en risiko herfor.
As the Court of First Instance rightly stated at paragraph 82 of the contested judgment, Article 4(c) of the ECSC Treaty unrestrictedly prohibits all aid in order to ensure the establishment, maintenance and observance of normal competitive conditions, with the result that aid is deemed incompatible with the common market without the need to establish or even to consider whether, in actual fact, there is, or is likely to be, any interference with competitive conditions.
Retten har med føje i præmis 154 i den appellerede dom fastslået, at formålet med femte
Certain undertakings in receipt of the aid covered by Decisions 96/678 and 97/258 brought proceedings for the annulment of those decisions.
der vedtages i henhold til EKSF-traktatens artikel 95.
contradiction in the reasoning on which the contested judgment is based.
Derfor må Rettens konklusion i præmis 155 i den appellerede dom, om at fællesskabslovgiver ved at opstille betingelsen om løbende produktion i femte kodeks' artikel 4, stk. 2, første afsnit, andet led, har ønsket at styrke den effektive virkning af lukningsstøtten ved at sikre, at støtten får en betydelig virkning, ikke blot på nedlæggelse af anlæg, men også på reduktionen af det aktuelle produktionsniveau, anerkendes.
As regards the argument alleging misuse of powers, it should be pointed out that it follows from Article 225 EC, the first paragraph of Article 51 of the EC Statute of the Court of Justice and Article 112(l)(c) of the Rules of Procedure of the Court of Justice that an appeal must indicate precisely the contested elements of the judgment which the appellant seeks to have set aside, and also the legal arguments specifically advanced in support of the appeal.
Det bemærkes herved, at Retten med hensyn til dette anbringendes første del, som det fremgår af den appellerede doms præmis 41, fastslog, at der i de af Lamifer og Casilina anlagte sager ikke blev fremført anbringender, hvorved femte kodeks direkte blev anfægtet, idet denne retsakt tværtimod indeholder det kriterium, på grundlag af hvilket gyldigheden af godkendelsesbeslutningen og beslutning 96/678 og 97/258 blev anfægtet.
The Court of First Instance directed itself correctly in law when it formed the view, at paragraph 154 of the contested judgment, that the objective pursued by the Fifth Code is to authorise the grant of aid only for undertakings with a significant market presence and whose closure will bring about a commensurate decrease in steel production.
Af den appellerede doms præmis 75 og 76 fremgår endvidere, at anbringendet om, at lukningsstøtte ikke er omfattet af EKSF-traktatens artikel 4, litra c), ved Retten kun blev fremført af Moccia og Sidercamuna.
The assessment of the Court of First Instance set out in paragraph 155 of the contested judgment, according to which the requirement of regular production laid down in the second indent of Article 4(2) of the Fifth Code was adopted in order to increase the effectiveness of closure aid by ensuring that it has sufficiently significant effects, not only in terms of the dismantling of plant and equipment but also in terms of a reduction in current production levels, must therefore be upheld.