natgillin/translations-raw huggingface dataset:
2) Artikel 94, stk 3, i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordrung nr. 118/97, sammenholdt med EF-traktatens artikel 48, stk 2, (efter ændring nu artikel 39, stk 2, EF), skal fortolkes således, at den er til hinder for en national bestemmelse som § 235, stk 3, litra a), iAllgemeines Sozialversicherungsgesetz, hvorefter der kun kan dispenseres fra kravet om udståelse af en karenstid som betingelse for, at der kan erhverves ret til erhvervsudygtighedspension, når den nedsatte erhvervsevne er forårsaget af en arbejdsulykke — der i det foreliggende tilfælde er indtruffet før den dato, hvor forordningen trådte i kraft i medlemsstaten — såfremt den tilskadekomne på tidspunktet for ulykken var obligatorisk eller frivilligt sociatforsikret i henhold til denne medlemsstats lovgivning, men ikke enhver anden medlemsstats lovgivning.
(2) Articles 39 and 42 EC preclude national rules under which an exception to the requirement of a qualifying period, as condition for entitlement to occupational disability pension resulting from an accident at work, applies only where the person suffering the accident was at the time of the accident insured compulsoruy or privately under the legislation of the Member State concerned.
EF-traktatens artikel 48, stk 2, og artikel 51 (efter ændring nu artikel 39, stk 2, EF og artikel 42 EF) skal fortolkes således, at de er til hinder for en bestemmelse som § 234, stk 1, nr. 2, litra b), iAllgemeines Sozialversicherungsgesetz, sammenholdt med § 236, stk 3, i samme lov, hvorefter der — med henblik på forlængelse af referenceperioden, hvori karenstiden skal være tilbagelagt som betingeke for, at der kan erhverves ret til pension — kun tages hensyn til perioder, hvori den forsikrede har oppebåret invalidepension i henhold til en national socialsikringsordning mod ulykker, uden at der er mulighed f or forlængelse af denne periode, når en sådan ydelse er udredet i henhold til lovgivningen i en anden medlemsstat.
(3) Articles 39 and 42 EC preclude national rules which permit a reference period to be prolonged by periods during which the person concerned was in receipt of a pension under the statutory accident
Generaladvokat F.G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 22. november 2001.
insurance of the Member State concerned, but do not provide for the possibility of a prolongation where the person was in receipt of a pension under the legislation of another Member State.'
Præjudiciel »Tilnærmelse af lovgivninger — direktiv 75I442/EØF og 911156/EØF — begrebet affald — restprodukter—stenbrud — oplagring — anvendelse af affald — ufarligfor menneskers sundhed og miljøet — mulighed for nyttiggørelse« (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Harmonisation of laws — Directives 75/442/EEC and 91/156/EEC — Concept of waste -Production residue — Quarry — Storage — Use of waste — No risk to health or the environment ~ Possibility of recovery of waste) (Sixth Chamber)
Ved kendelse af 31. december 1999 har Korkein hallintooikeus (Finlands højeste forvaltningsdomstol) i henhold til artikel 234 EF forelagt et præjudicielt hovedspørgsmål og fire underspørgsmål vedrørende fortolkningen af Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald, som ændret ved Rådets direktiv 91/156/EØF af 18. marts 1991.
Those questions were raised in appeal proceedings challenging the grant of an environmental licence by the Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtymän hallitus (Vehmassalo public-health municipal joint board, hereinafter 'the joint board') to a company, Palin Granit Oy (hereinafter 'Palin Granit'), to operate a granite quarry.
Spørgsmålene er blevet rejst under en sag til prøvelse af en miljøtilladelse til drift af et stenbrud, som Vehmassalon kansanterveystyön kuntayhtumän hallitus (bestyrelsen for Vehmassalo kommunesammenslutning for folkesundhedsarbejde, herefter »kommunesammenslutningen«) har meddelt selskabet Palin Granit Oy (herefter »Palin
The lääninoikeus, finding that, under Finnish law, the Lounais-Suomen ympäristökeskus (the regional environment centre of South-West Finland, hereinafter 'the environment centre') was the competent authority for the granting of environmental licences for landfills, set aside the joint board's decision on the ground that the joint board was not the competent authority.
Palin Granit søgte den 25. november 1994 kommunesammenslutningenommiljøtilladelsetil indretning af et stenbrud.
On 25 November 1994, Palin Granit applied to the joint board for an environmental licence for a granite quarry.
Det fremgik ligeledes af ansøgningen, at der i
That application included a
Hvilken betydning skal der ved den ovennævnte vurdering tillægges den omstændighed, at sidesten oplagres på det område, der grænser op til stenbruddet, i afventning af senere brug?
What relevance does it have that the leftover stone is harmless to human health and the environment?
Har den omstændighed, at sidesten oplagres på stenbrudsområdet, på det tilgrænsende område eller længere borte, overhovedet nogen betydning?
To what extent generally is importance to be attached to its possible effect on health and the environment in assessing whether it is waste?
Hvilken betydning skal der ved vurderingen tillægges den omstændighed, at sidesten har samme sammensætning som den bjergart, af hvilken de er blevet brudt, og at sidestens sammensætning ikke ændres, uanset hvor længe eller hvorledes de oplagres?
What relevance does it have that the intention is to transfer the leftover stone in whole or in part away from the storage site for use, for example for landfill or breakwaters, and that it could be recovered as such without processing or similar measures?
Hvilken betydning skal der ved vurderingen tillægges den omstændighed, at sidesten er ufarlige for menneskers sundhed og miljøet?
Conversely, the environment centre, concurring with an opinion of the Ministry of the Environment, claims that the leftover stone ought to be regarded as waste as long as evidence of reuse of the stone has not been provided.
I hvilken udstrækning skal man overhovedet lægge vægt på sidestens eventuelle indvirkning på sundheden og miljøet ved vurderingen af, om sidesten udgør affald?
In order to determine which authority is competent to grant Palin Granit the environmental licence sought by it, the Korkein hallinto-oikeus decided to stay the proceedings and refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
Palin Granit og kommunesammenslutningen indbragte forvaltningsrettens afgørelse, hvorefter sidesten skulle anses for affald, for Korkein hallinto-oikeus.
In the first subparagraph of Article 1(a) of Directive 75/442 waste is defined as 'any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard'.
Palin Granit understregede, at sidestenene, der har den samme sammensætning som den bjergart, af hvilken de er brudt, opbevares i kortere perioder med henblik på senere brug, uden at det er nødvendigt at foretage nogen genindvinding, og anførte, at de hverken er til fare for menneskers sundhed eller miljøet.
Annex I and the EWC clarify and illustrate that definition, by providing lists of substances and objects which may be classified as waste.
Sidesten adskiller sig således fra biprodukterne fra minedrift, som på trods af deres skadelige virkning ikke anses for affald i henhold til den nationale lovgivning og retspraksis.
However, those lists are only intended as guidance and the classification of a substance or object as waste is, as the Commission rightly submits, primarily to be inferred from the holder's actions, which depend on whether or not he intends to discard the substances in question.
Hertil kommer, at ufarligt jordaffald, som fremkommer ved optagning af jord, som behandles på optagningsstedet, i henhold til § 1, stk. 2, nr. 1, i affaldsbekendtgørelsen (1390/1993) er omfattet af lov om optagning af jord (555/1981) og ikke af affaldslovgivningen.
Therefore, the scope of the term *waste' turns on the meaning of the term 'discard' (Case C-129/96 Inter-Environnement Wallonie [1997], paragraph 26).
Miljøcentralen, Miljøministeriets der tilsluttede sig indlæg, gjorde heroverfor
(a) What relevance, in deciding the above question, does it have that the leftover stone is stored on a site adjoining the place of quarrying to await subsequent use?
Hvilken betydning skal der ved vurderingen tillægges den omstændighed, at hensigten er, at sidesten helt eller delvis skal flyttes fra oplagringsområdet med henblik på udnyttelse, f.eks. med henblik på anvendelse ved jordopfyldning eller i bølgebrydere, og at sidesten skal kunne udnyttes som sådan uden bearbejdnings- eller andre tilsvarende
The term 'discard' must be interpreted in light of the aim of Directive 75/442 which, according to its third recital, is the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste, and the aim of Article 174(2) EC, which provides that Community policy on the environment is to aim at a high level of protection and is to be based, in particular, on the precautionary principle and the principle that preventive action should be taken. It follows that the concept of waste
I hvilken udstrækning skal der lægges vægt på, hvor sikre planer ejeren af sidesten har med henblik på en sådan anvendelse i praksis, og hvor snart dette skulle ske, efter at sidestenen er blevet deponeret på oplagringsområdet?«
If, in addition to the mere possibility of reusing the substance, there is also a financial advantage to the holder in so doing, the likelihood of reuse is high. In such circumstances, the substance in question must no longer be regarded as a burden which its holder seeks to 'discard', but as a genuine product.
Direktiv 75/442 fastsætter ingen kriterier, der kan anvendes til påvisning af, om indehaveren har til hensigt at skille sig af med det pågældende stof eller den pågældende genstand.
Directive 75/442 does not provide any decisive criteria for determining the intention of the holder to discard a given substance or object.
Domstolen, der har fået forelagt flere sager, hvori det ønskedes afklaret, om forskellige stoffer kunne anses for affald, har givet visse oplysninger, der kan gøre det muligt at fastslå, hvad der er indehaverens hensigt.
Nevertheless, the Court, which has been asked on a number of occasions for preliminary rulings on whether various substances are to be regarded as waste, has provided a number of indicators from which it may be possible to infer the holder's intent.
Det er på denne baggrund og under hensyntagen til formålene med direktiv 75/442, at det skal undersøges, hvordan sidesten skal kategoriseres, og om de henhører under kategorien restprodukter fra udvinding af råstoffer, som omhandlet i punkt Q 11 i nævnte direktivs bilag I.
The classification of leftover stone and the decision as to whether it falls into the category of residues from raw materials extraction, at head Q 11 of Annex I to that directive, must be made having regard to those factors and in the light of the aims of Directive 75/442.
I artikel 1, litra a), første afsnit, i direktiv 75/442 defineres affald som »ethvert stof eller enhver genstand, som henhører under en af kategorierne i bilag I, og som indehaveren skiller sig af med eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med«.
In the case at issue, the Finnish Government correctly points out that the only foreseeable reuses of leftover stone in its existing state, for example in embankment work or in the construction of harbours and breakwaters, necessitate, in most cases, potentially long-term storage operations which constitute a burden to the holder and are also potentially the cause of precisely the environmental pollution which Directive 75/442 seeks to reduce.
I det nævnte büag og i det europæiske affaldskatalog præciseres og eksemplificeres denne definition ved, at der opstilles lister over stoffer og genstande, der kan anses for affald.
The reuse is therefore not certain and is only foreseeable in the longer term, with the result that the leftover stone can only be regarded as 'extraction residue' which its holder 'intends or is required to discard' within the meaning of Directive 75/442, and thus falls within the scope of head Q 11 of Annex I to that directive.
Anvendelsesområdet for begrebet affald afhænger således af, hvorledes udtrykket »skille sig af med« skal forstås (dom af 18.12.1997, sag C-129/96, Inter-Environnement Wallonie, præmis 26).
The uncertainty surrounding the proposed uses of the leftover stone and the impossibility of reusing it in its entirely support the conclusion that all that stone, and not merely the stone which will not be reused, is to be regarded as waste.
I dommen i sagen ARCO Chemie Nederland m.fl. lagde Domstolen vægt på, om stoffet er et restprodukt fra en produktion, dvs. et produkt, som man ikke som sådan har søgt at fremstille med henblik på en senere anvendelse.
In the judgment in ARCO Chemie Nederland, the Court pointed out the importance of determining whether the substance is a production residue, that is to say, a product not in itself sought for a subsequent use.
Som Kommissionen har anført, er produktionen af sidesten ikke Palin Granits primære målsætning.
As the Commission observes, in the case at issue in the main proceedings the production of leftover stone is not Palin Granit's primary objective.
Sidestenene er kun accessoriske produkter, og selskabet søger at begrænse mængden af disse sten.
The leftover stone is only a secondary product and the undertaking seeks to limit the quantity produced.
Ud fra en fornuftsræsonnering er affald det, der fremkommer ved forarbejdningen af et materiale eller en genstand, og som ikke er det resultat, som direkte søges opnået ved fremstillingsprocessen.
According to its ordinary meaning, waste is what falls away when one processes a material or an object and is not the end-product which the manufacturing process directly seeks to produce.
Sidesten, som fremkommer ved brydning af grovsten, og som ikke er den primært tilsigtede produktion ved driften af et stenbrud, henhører således i princippet under kategorien »[rjeststoffer fra udvinding og forarbejdning af råstoffer«, som omhandlet i punkt Q 11 i bilag I tü direktiv 75/442.
Therefore, it appears that leftover stone from extraction processes which is not the product primarily sought by the operator of a granite quarry falls, in principle, into the category of 'residues from raw materials extraction and processing' under head Q 11 of Annex I to Directive 75/442.
Udtrykket »skille sig af med« skal fortolkes under hensyntagen til direktiv 75/442's formål, som ifølge direktivets tredje betragtning er at beskytte menneskers sundhed og miljøet mod de skadelige virkninger ved indsamling, transport, behandling, oplagring og deponering af affald, og under hensyntagen til det formål, der fremgår af artikel 174, stk. 2, EF, hvorefter Fællesskabets politik på miljøområdet tager sigte på et højt beskyttelsesniveau, og bl.a. bygger på forsigtighedsprincippet og princippet om forebyggende indsats.
In any event, under Article II of Directive 75/442, it remains possible for national authorities to lay down rules providing for exemptions from the permit requirement and to grant such exemptions in respect of disposal and recovery operations for certain waste, and for national courts to ensure that those rules are observed in accordance with the aims of Directive 75/442.
Sandsynligheden for, at stoffet genanvendes uden forudgående forarbejdning, er et andet kriterium — ud over kriteriet om, hvorvidt et stof er et restprodukt fra en produktion — af relevans ved afgørelsen af, om et stof kan anses for affald i direktiv 75/442's forstand.
In addition to the criterion of whether a substance constitutes a production residue, a
Afgørelsen af, om et givent stof skal anses for affald, træffes således på grundlag af samtlige omstændigheder, idet der skal tages hensyn til formålet med direktiv 75/442, og det skal påses, at dets virkning ikke begrænses (jf. dommen i sagen ARCO Chemie Nederland m.fl., præmis 73, 88 og 97).
As regards sub-question (a), it should be observed that, in view of the answer which has
Det er således ikke sikkert, at sidestenene vil blive genanvendt, og en genanvendelse kan kun forventes at finde sted på lang eller mellemlang sigt.
that argument would be decisive only if all the leftover stone were reused.
Sidestenene kan således kun anses for »restprodukter fra udvinding«, som ejeren »agter eller er forpligtet til at skaffe sig af med«, jf. direktiv 75/442, og de henhører således under den kategori, der er omhandlet i punkt Q 11 i bilag I til nævnte direktiv.
There is no doubt that the commercial value of blocks of stone depends on their size, shape and potential uses in the construction sector, qualities which the leftover stone, despite having an identical composition, does not possess.
Den omstændighed, at sidesten har samme sammensætning som den bjergart, af hvilken de er blevet brudt, og fysisk set ikke ændrer sig, kunne således betyde, at de ville egne sig til samme brug som grovstenene. Dette ville imidlertid kun være et bærende argument, hvis samtlige sidesten blev genanvendt.
just been given to the main question, the place of storage of the leftover stone, whether it be on the quarrying site, at a place next to it or further away, is not relevant to its classification as waste.
Sådanne sidesten er således ikke desto mindre restprodukter.
They do not show whether or not the holder intends to discard the materials.
For så vidt angår underspørgsmål d) bemærkes, at Domstolen allerede har besvaret dette spørgsmål i forbindelse med gennemgangen af hovedspørgsmålet.
As regards sub-question (c), it should be observed that the fact that the leftover stone does not pose any risk to public health or the environment also does not preclude its classification as waste.
Det kan på baggrund af den usikkerhed, der består i relation til planerne om anvendelse af sidestenene, og den omstændighed, at det er umuligt at genanvende samtlige sidesten, konkluderes, at alle sidesten, og ikke blot dem, der ikke omfattes af sådanne planer, må anses for affald.
First of all, Directive 75/442 on waste is supplemented by Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 on hazardous waste, which implies that the concept of waste does not turn on the hazardous nature of a substance.
For så vidt angår underspørgsmål c) skal det understreges, at den omstændighed, at sidesten ikke er til fare for menneskers sundhed eller miljøet, heller ikke forhindrer, at de anses for affald.
With respect to sub-question (b), it must be borne in mind that at paragraph 87 of the judgment in ARCO Chemie Nederland, the Court held that the fact that a substance is a production residue whose composition is not suitable for the use made of it or that special precautions must be taken when it is used owing to the environmentally hazardous nature of its composition may constitute evidence that the holder has discarded the substance, or intends or is required to discard it within the meaning of Article 1(a) of Directive 75/442.
De nationale myndigheder kan under alle omstændigheder i henhold til artikel 11 i direktiv 75/442 fastsætte regler om fritagelse for kravet om tilladelse og kan give en sådan fritagelse til bortskaffelse og nyttiggørelse af visse former for affald, ligesom de nationale domstole kan sikre, at sådanne regler anvendes i overensstemmelse med målsætningen i direktiv 75/442.
Next, even assuming that the leftover stone does not, by virtue of its composition, pose any risk to human health or the environment, stockpiling such stone is necessarily a source of harm to, and pollution of, the environment, since the full reuse of the stone is neither immediate nor even always foreseeable.
Det konstateres indledningsvis, at direktiv 75/442 om affald suppleres af Rådets direktiv 91/689/EØF af 12. december 1991 om farligt affald, hvilket indebærer, at der ikke ud fra stoffernes farlighed kan udledes noget om begrebet affald.
The fact that the leftover stone has the same composition as the blocks of stone extracted from the quarry and that its physical state does not change may accordingly render it suitable for the uses which could be made of it. However,
Selv om det videre antages, at sidesten ikke som følge af deres sammensætning er til fare for menneskers sundhed eller miljøet, så er en ophobning af disse sten nødvendigvis til ulempe og gene for miljøet, for så vidt som en fuldstændig genanvendelse af stenene ikke er
Finally, the harmlessness of the substance in question is not a decisive criterion for determining what its holder intends to do with it.
Oplagringsvilkårene og varigheden af oplagringen er heller ikke i sig selv nogen indikator for den værdi, som virksomheden tillægger stenene, eller den nytte, som virksomheden kan have af stenene. Det kan ikke på den baggrund afgøres, om indehaveren af
The place of storage of leftover stone, its composition and thefact, even if proven, that the stone does not pose any real risk to human health or the environment are not relevant criteria for determining whether the stone is to be regarded as waste.'
stof ikke er farligt, ikke et afgørende kriterium ved fastlæggelsen af, hvad indehaveren agter at foretage sig med stoffet.
Advocate General F.G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 17 January 2002.
Endelig er den omstændighed, at det pågældende
He proposed that the Court should answer as follows:
»1) En indehaver afsidesten, som hidrørerfra driften af et stenbrud, skiller sig af med eller agter at skille sig af med sidestenene, når han oplagrer dem for en tidsubegrænset periode under afventning af deres eventuelle anvendelse, og sidestenene skal derfor anses for at udgøre affald i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i Rådets direktiv 75/442/EØF af 15. juli 1975 om affald
Leftover stone resulting from stone quarrying which is stored to await possible use, failing which it will remain indefinitely on the site, is to be regarded as discarded or intended to be discarded and is accordingly to be classified as waste within the meaning of Article 1(a) of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste, as amended by Council Directive 91/156/EEC of 18 March 1991.
Oplagringsstedet for sidesten, deres sammensætning og den omstændighed, at de ikke indebærer nogen egentlig fare for menneskers sundhed eller miljøet, forudsat dette godtgøres, er ikke kriterier, der er relevante ved afgørelsen af, om sidestenene kan anses for at udgøre affald.«
It is not relevant to the classification of the leftover stone as waste (a) whether it is stored on the quarrying site, a site next to it or further away; (b) that it is the same as regards its composition as the basic rock from which it has been quarried and does not change its composition regardless of how long it is kept or how it is kept; (c) that it is harmless to human health and the environment or (d) that it can be recovered as such without processing or similar measures.'
Sag C-332/00 Kongeriget Belgien / Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber Landbrug
Case C-332/00 Kingdom of Belgium ν Commission of the European Communities Agriculture
»Annullationssøgsmål — regnskabsafslutning for EUGFL - udelukkelse af udgifter regnskabsårene 1995-1997« (Sjette Afdeling)
(Action for annulment — Clearance of EAGGF Financial years 1995 to 1997) (Sixth Chamber)
2000/448/EF af 5. juli 2000 om ændring af beslutning 1999/187/EF om afslutning af medlemsstaternes regnskaber over de udgifter for regnskabsåret 1995, der finansieres af Den
Advocate General C.Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 29 November 2001.
Uregelmæssigheder eller forsømmelser, som de belgiske myndigheder er ansvarlige for
Case T-209/00 Frank Lamberts ν Médiateur européen Law governing the institutions