natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I 1981 erhvervede Isabel Burbaud, som var portugisisk statsborger, en juridisk kandidateksamen ved universitetet i Lissabon (Portugal). 11983 fik hun eksamen som hospitalsadministrator ved Escola Nacional de Saúde Publica i Lissabon (Portugals skole for folkesundhed, herefter »ENSL«).
In 1981, Ms Burbaud, who was at that time a Portuguese national, obtained a degree in law from the University of Lisbon (Portugal).
Fra den 1. september 1983 til den 20. november 1989 arbejdede hun som tjenestemandsansat hospitalsadministrator i Portugal.
From 1 September 1983 to 20 November 1989 she worked as a hospital administrator in the Portuguese public service.
Under en uddannelsesorlov erhvervede hun efterfølgende i Frankrig et »doctorat« i jura og blev i øvrigt fransk statsborger.
She later completed a French doctorate in law, in the course of leave for training purposes, and acquired French nationality.
Den 2. juli 1993 ansøgte Isabel Burbaud den franske minister for sundhed om at blive optaget i gruppen af offentligt ansatte hospitalsdirektører i Frankrig med henvisning til de kvalifikationer, hun havde erhvervet i Portugal.
On 2 July 1993, Ms Burbaud applied to the French Minister responsible for health for admission to the hospital managers' corps of the French public service, relying on the qualifications that she had obtained in Portugal.
Ministeren afslog hendes ansøgning ved afgørelse af 20. august 1993, hovedsagelig med den begrundelse, at hun for at blive optaget i nævnte gruppe forinden skulle have bestået en adgangsprøve til École nationale de la santé publique (herefter »ENSP«) i Rennes (Frankrig).
By decision of 20 August 1993, the Minister rejected her application, essentially on the ground that to be admitted to that corps it was first necessary to pass the entrance examination of the École nationale de la santé publique (National School of Public Health; 'the ENSP') in Rennes (France).
Isabel Burbaud anlagde sag ved forvaltningsdomstolen i lille (Frankrig), hvorunder hun påstod afgørelsen annulleret.
Ms Burbaud brought an action before the Tribunal administratif de Lille (Administrative Court, Lille) (France) for annulment of that decision.
Retten afsagde den 8. juli 1997 dom om frifindelse.
By judgment of 8 July 1997, that court dismissed her application.
Isabel Burbaud appellerede dommen til den forelæggende ret og nedlagde påstand om annullation af nævnte dom samt om annullation af afgørelsen af 20. august 1993.
Ms Burbaud appealed against that judgment to the national court which has made this reference, seeking to have the judgment set aside and the decision of 20 August 1993 annulled.
Cour administrative d'appel de Douai har på den baggrund udsat sagen og forelagt Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
In those circumstances, the Cour administrative d'appel de Douai decided to stay proceedings and refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
Med det første spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om en konstatering af, at den afsluttende eksamen på ENSP, der fører til fastansættelse som tjenestemand i det franske sygehusvæsen, er bestået, er et »eksamensbevis« i direktivets forstand, og i så fald, hvorledes man skal bedømme ligeværdigheden mellem dette eksamensbevis og et kvalifikationsbevis, som en EF-statsborger har erhvervet i en anden medlemsstat, såsom det, ENSL har udstedt til sagsøgeren i hovedsagen.
By its first question, the national court is asking essentially whether confirmation of passing the final examination of the ENSP course, which leads to permanent appointment to the French hospital public service, must be regarded as a 'diploma' within the meaning of the Directive and, if so, how the equivalence between that diploma and a qualification obtained in another Member State by a Member State national, such as the one awarded by the NSPH to the applicant in the main proceedings, is to be assessed.
Der skal tages stilling til, om det krav, der i medfør af denne lovgivning skal være opfyldt for at få adgang til en stilling som direktør i det offentlige sygehusvæsen i Frankrig, kan anses for et krav om besiddelse af et eksamensbevis som omhandlet i direktivets artikel 1, litra a).
It is necessary to ascertain whether the requirement to which that provision subjects access to employment as a manager in the French hospital public service can be regarded as a requirement relating to the possession of a diploma within the meaning of Article 1(a) of the Directive.
Det er ubestridt, at konstateringen af, at den afsluttende eksamen på uddannelsen på ENSP er bestået, er et bevis for en uddannelse af mindst tre års varighed, og at de personer, der har afsluttet uddannelsen, besidder de nødvendige kvalifikationer for at udøve erhvervet som direktør i det offentlige sygehusvæsen.
In that regard, it is common ground that confirmation of passing the final examination of the ENSP course is evidence of completion of education and training of at least three years' duration, at the end of which the candidate holds the necessary qualifications to pursue the profession of manager in the hospital public service.
Det fremgår for det første af sagens akter, at der er tale om en post-gymnasial uddannelse af mindst tre års varighed, idet den dels består af den uddannelse, der afsluttes med det universitære kvalifikationsbevis, der kræves for at deltage i adgangsprøven til ENSP, dels af det uddannelsesforløb af mellem 24 og 27 måneders varighed, som følger efter prøven, og som afsluttes med en eksamen.
First, it is clear from the case-file that the training concerned constitutes post-secondary education of at least three years' duration and that it is composed of both education leading to the academic qualification which is necessary for participation in the ENSP's entrance examination and a course at the ENSP lasting from 24 to 27 months which follows that examination and concludes with the final examination of the course.
For det andet fremgår det af de sagsakter, som Domstolen er i besiddelse af, at den afsluttende eksamen ved hjælp af en skriftlig prøve, en skriftlig fremstilling, en evaluering af praktikken og af seminarieøvelser samt en løbende kontrol skal sikre, at den pågældende er i besiddelse af de teoretiske og praktiske kundskaber, der kræves for at lede et hospital.
Second, according to the information in the case-file, the aim of that final examination is to determine, on the basis of a written test, a dissertation, an evaluation report for the stage and the work completed in seminars, and a continuous assessment, whether the person concerned has the necessary theoretical and practical knowledge to work in hospital management.
I den franske lovgivning er det i øvrigt fastsat, hvor mange point, der i alt mindst skal være opnået, og hvor mange point, der mindst skal være opnået i de enkelte eksamensdele.
The French rules also require a minimum total score as well as a minimum score for each part of the examination.
Det faktum, at de studerende, der har bestået adgangsprøven til ENSP, under deres uddannelse er offentligt ansatte, og at de efter at have bestået den afsluttende eksamen også fastansættes, betyder ikke, at konstateringen af, at den pågældende eksamen er bestået, derved mister sin karakter af eksamensbevis i direktivets forstand.
The fact that, after passing the entrance examination for the ENSP, the students are members of the public service for the duration of their training and that passing the final examination also results in their permanent appointment as public servants does not prevent confirmation of passing the final examination from constituting a diploma within the meaning of the Directive.
Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om fællesskabsretten, når en EF-statsborger er i besiddelse af et eksamensbevis erhvervet i en medlemsstat, som er ligeværdigt med det, der i en anden medlemsstat kræves for at få adgang til en stilling i det offentlige sygehusvæsen, er til hinder for, at myndighederne i den anden medlemsstat stiller krav om, at den pågældende statsborger for at blive ansat i nævnte stilling skal have bestået en udvælgelsesprøve som adgangsprøven til ENSP.
By its second question, the national court is essentially asking whether, where a national of a Member State holds a diploma obtained in a Member State which is equivalent to the diploma required in another Member State in order to take up employment in the hospital public service, Community law precludes the authorities of the second Member State from making that national's access to the employment in question subject to his passing a competition such as the ENSP entrance examination.
Kravet om, at en udvælgelsesprøve skal bestås for at blive ansat i en stilling i den offentlige forvaltning, kan ikke i sig selv anses for en hindring i henhold til fast praksis.
The requirement of passing an examination in order to take up employment in the public service cannot in itself be regarded as an obstacle within the meaning of the case-law.
Adgangsprøven til ENSP er imidlertid udformet således, at der ikke kan tages hensyn til særlige kvalifikationer i hospitalsledelse, da ansøgeren som følge af opbygningen af den i hovedsagen omhandlede ansættelsesordning netop ikke forventes at være i besiddelse af sådanne kvalifikationer på dét tidspunkt Udvælgelsesprøven har nemlig til formål at foretage en udvælgelse blandt ansøgere, som pr. definition endnu ikke er blevet uddannet som ledere.
However, the specific features of the ENSP entrance examination do not allow for account to be taken of specific qualifications in the field of hospital management since, in the logic of the French recruitment system at issue in the main proceedings, the candidate is clearly not yet supposed to have such qualifications.
Det er desuden åbenbart, at der foreligger en hindring for adgangen til den pågældende stilling, da der stilles krav om, at udvælgelsesprøven skal bestås for at kunne få adgang til uddannelsen på ENSP, som til gengæld er en betingelse for at få adgang til den pågældende stilling.
To require nationals of Member States who are already qualified in the field of hospital management in another Member State to pass such an examination is to deprive them of the possibility of having their specific qualifications in the field taken into account, thereby placing them at a disadvantage which is liable to dissuade them from exercising their rights, as workers, to freedom of movement for the purpose of seeking employment in that field in France.
Kravet om, at EF-statsborgere, der allerede er kvalificerede, skal deltage i adgangsprøven til ENSP, der har til formål at ansætte ansøgere, der endnu ikke er kvalificerede, er ikke en foranstaltning, der er nødvendig
In addition, such a requirement is clearly an obstacle affecting access to the employment concerned, since passing the examination is a precondition for being admitted to the ENSP's training course which is, in turn, a precondition for access to the employment concerned.
for at opnå formålet, der går ud på at sikre, at de bedste ansøgere udvælges på så objektive vilkår som muligt.
Requiring nationals of Member States who are already qualified to pass the ENSP entrance examination, which is intended to recruit candidates who are not yet qualified, is not a measure necessary to achieve the objective of selecting the best candidates in the most objective conditions possible.
•1) Konstateringen af, at den afsluttende eksamen på École nationale de la santépublique, der fører til fastansættelse som tjenestemand i det franske sygehusvæsen, er bestået, er et »eksamensbevis· i henhold til Rådets direktiv 89/48/EØF af 21. december 1988 om indførelse af en generel ordning for gensidig anerkendelse af eksamensbeviser for erhvervskompetencegivende videregående uddannelser af mindst tre års varighed.
Confirmation of passing the final examination of the École nationale de la santé publique, which leads to permanent appointment to the French hospital public service, must be regarded as a 'diploma'' within the meaning of Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration.
Det tilkommer ved anvendelse af direktivets artikel 3, stk 1, litra a), den forelæggende ret at vurdere, om et kvalifikationsbevis, som er erhvervet i en anden medlemsstat af en EF-statsborger, der ønsker at udøve et lovreguleret erhverv i værtsmedlemsstaten, kan anses for et eksamensbevis i henhold til denne bestemmelse og, i bekræftende fald, at undersøge i hvilket omfang de to uddannelser, som eksamensbeviserne dokumenterer er gennemført, er sammenlignelige både hvad angår varighed og defag og discipliner, som de omfatter. Hvis det af vurderingen fremgår, at der i begge tilfælde er tale om et eksamensbevis i direktivets forstand, og at eksamensbeviserne er udstedt som bevis for ligeværdige uddannelser, er direktivet til hinder for, at værtsmedlemsstatens myndigheder som betingelse for at give den pågældende EF-statsborger adgang ta erhvervet som direktør i det offentlige sygehusvæsen kræver, at den pågældende gennemgår uddannelsen på École nationale de la santé publique og aflægger den eksamen, der afholdes ved uddannelsens afslutning.
It is for the national court to determine, for the purposes of applying point (a) of the first paragraph of Article 3 of that directive, whether a qualification obtained in another Member State by a national of a Member State wishing to pursue a regulated profession in the host Member State can be regarded as a diploma within the meaning of that provision and, if so, to determine the extent to which the training courses whose successful completion leads to the award of those diplomas are similar with regard to both their duration and the matters covered If it is apparent from that court's examination that both qualifications constitute diplomas within the meaning of that directive and that those diplomas are awarded on the completion of equivalent education or training, the directive precludes the authorities of the host Member State from making access by that national of a Member State to the profession of manager in the hospital pubtic service subject to the condition that he complete the training given by the Ecole nationale de la santé publique and pass the final examination at the end of that training.
2) Når en EF-statsborger er i besiddelse af et eksamensbevis erhvervet i en medlemsstat, som er ugeværdigt med det, der i en anden medlemsstat kræves for at fri adgang til en stilling i det offentlige sygehusvæsen, er fællesskabsretten tü hinder for, at myndighederne i den anden medlemsstat stiller krav om, at den pågældende statsborger for at blive ansat i nævnte stilling skal have bestået en udvælgelsesprøve som adgangsprøven til ENSP.*
Where a national of a Member State holds a diploma obtained in one Member State which is equivalent to the diploma required in another Member State in order to take up employment in the hospital pubtic service, Community law precludes the authorities of the second Member State from making that national's access to the employment in question subject to his passing a competition such as the entrance examination of the École nationale de la santé publique.'
Generaladvokat C. Stix-Hackl fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Domstolens plenum") den 12. september 2002.
Advocate General C. Stix-Hackl delivered her Opinion at the sitting of the Full Court on 12 September 2002.
Sag C-361/01 Ρ Christina Kik/ Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) Intellektuel ejendomsret
Case C-361/01 Ρ Christina Kik ν Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) Intellectual property
»Forordning (EF) nr. 40/94 — artikel 115 — gældende sprogordning ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM) — uhvlighedsindsigelse
(Regulation (EC) No 40/94 — Article 115 — Rules in force governing languages at the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (OHIM) — Plea of illegality — Principle of non-discrimination) (Full Court)
Ved appelskrift indleveret til Domstolens Justitskontor den 21. september 2001 har Christina Kik iværksat appel af dom afsagt af Retten i Første Instans den 12. juli 2001 i sag T-120/99, Kik mod KHIM (herefter »den appellerede dom«), hvorved Retten frifandt Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (herefter »Harmoniseringskontoret«) i en sag om påstand om annullation af afgørelse truffet af Tredje Appelkammer ved Harmoniseringskontoret den 19. marts 1999 , som afviste Christina Kiks klage over undersøgerens afgørelse, hvorved denne nægtede at registrere ordet KIK som EF-varemærke (herefter »den anfægtede afgørelse«).
By an application lodged at the Registry of the Court on 21 September 2001, Ms Kik brought an appeal against the judgment of the Court of First Instance of 12 July 2001 in Case T-120/99 Kik ν OHIM [2001] (hereinafter 'the contested judgment'), in which the Court of First Instance dismissed her application for annulment of the decision of 19 March 1999 of the Third Board of Appeal of the Office for Harmonisation in the Internal Market (Trade Marks and Designs) (hereinafter 'the Office') dismissing her appeal against the examiner's refusal to register the word KIK as a Community trade mark (hereinafter 'the contested decision').
Det første anbringende om en fejlagtig fortolkning af artikel 115 i forordning nr. 40194
First ground of appeal: incorrect interpretation of Article 115 of Regulation No 40/94
Appellanten har gjort gældende, at Retten har tilsidesat fællesskabsretten, da den på fejlagtig måde har fortolket artikel 115 i forordning nr. 40/94, som fastsætter Harmoniseringskontorets sprogordning.
The appellant claims that the Court of First Instance erred in Community law by incorrectly interpreting Article 115 of Regulation No 40/94 which determines the language regime of the Office.
Rettens fortolkning tager ikke hensyn til det andet punktum i bestemmelsens stk. 4, der har følgende ordlyd: »Er ansøgningen ikke indgivet på et af Harmoniseringskontorets sprog, kan Harmoniseringskontoret sende skriftlige meddelelser til ansøgeren på det andet sprog, som denne har angivet i ansøgningen«.
The interpretation by the Court of First Instance did not take account of the second sentence of Article 115(4) which states as follows: 'If the application was made in a language other than the languages of the Office, the Office may send written communications to the applicant in the second language indicated by the applicant in his application.'
Da den appellerede dom støttes på en sådan fejlagtig fortolkning, må den ophæves.
Since the contested judgment is based on that incorrect interpretation, it should be annulled for that reason.
Ifølge Domstolen består en sag af en række dispositioner, der skal foretages ved behandlingen af en ansøgning. Det følger heraf, at udtrykket »administrative akter« omfatter alle de dispositioner, som fællesskabsbestemmelserne kræver eller forudsætter til behandlingen af EF-varemærkeansøgningen, samt de akter, der er nødvendige til denne behandling, som f.eks. meddelelser, anmodninger om berigtigelser, anmodninger om oplysninger eller andre akter.
According to the Court, since the proceedings comprise all such acts as must be carried out in processing an application, it follows that the term 'procedural documents' covers any document that is required or prescribed by the Community legislation for the purposes of processing an application for a Community trade mark or necessary for such processing, be they notifications, requests for correction, clarification or other documents.
I modsætning til, hvad Harmoniseringskontoret har anført, skal alle disse akter således udfærdiges af Harmoniseringskontoret på det sprog, på hvilket ansøgningen om registrering er indgivet
Contrary to the Office's submissions, all such documents must therefore be drawn up by it in the language used for filing the application.
Det andet anbringende om en tilsidesættelse af fællesskabsretten, navnlig traktatens artikel 6
Second ground of appeal: infringement of Community law, in particular Article 6 of the Treaty
Appellanten er af en opfattelse, at Retten har tilsidesat fællesskabsretten, navnlig traktatens artikel 6, idet den har afvist sagen, for så vidt den støttes på, at hele den sprogordning, der er fastsat i artikel 115, stk. 2 til 6, i forordning nr. 40/94, er ulovlig.
The appellant submits that the Court of First Instance erred as to Community law, in particular Article 6 of the Treaty, in dismissing her action in so far as she argued that the entire language regime established by Article 115(2) to (6) of Regulation No 40/94 was unlawful.
Appellanten har indledningsvis gjort gældende, at ordningen tilsidesætter det grundlæggende princip om ligestilling mellem sprogene.
She contends first of all that the regime infringes the fundamental principle of equality of languages.
Appellanten har derefter anført, at sprogordningen, der er indført ved artikel 115 i forordning nr. 40/94, tilsidesætter traktatens artikel 6.
Next, the appellant argues that the language regime instituted by Article 115 of Regulation No 40/94 infringes Article 6 of the Treaty.
Domstolen bemærker, at traktaten indeholder en række henvisninger til sprogbrug i Den Europæiske Union.
The Court finds that the Treaty contains several references to the use of languages in the European Union.
Imidlertid kan disse henvisninger ikke betragtes således, at de er udtryk for et generelt fællesskabsretligt princip, der sikrer enhver borger en ret til, at alt, hvad der kan berøre hans interesser, under alle omstændigheder skal være affattet på hans sprog.
None the less, those references cannot be regarded as evidencing a general principle of Community law that confers a right on every citizen to have a version of anything that might affect his interests drawn up in his language in all circumstances.
Med hensyn til forholdet mellem borgerne og Fællesskabets institutioner og organer, pålægger traktatens artikel 8 D i den version, der følger af Amsterdam-traktaten, bl.a. institutionerne og visse organer at korrespondere med unionsborgerne på et af de sprog, der er nævnt i traktatens artikel 248.
With regard to relations between citizens and the Community institutions and bodies, Article 8d of the Treaty, as amended by the Treaty of Amsterdam, requires, inter alia, that the institutions and certain bodies correspond with the citizens of the Union in one of the languages mentioned in Article 248 of the Treaty.
Denne bestemmelse, der endnu ikke var trådt i kraft på det tidspunkt, den anfægtede afgørelse blev truffet, finder under alle omstændigheder ikke generel anvendelse på alle de nævnte organer i Unionen. Den finder navnlig ikke anvendelse på Harmoniseringskontoret, således som Retten med rette udtalte i den appellerede doms præmis 64.
That provision, which was not yet in force when the contested act was adopted, is not in any event generally applicable to all bodies in the Union.
Desuden giver traktatens artikel 217 Rådet kompetence til med enstemmighed at fastsætte den ordning, der skal gælde for Fællesskabets institutioner på det sproglige område.
Moreover, Article 217 of the Treaty authorises the Council to determine the rules governing the languages of the institutions of the Community, acting unanimously.
Det var i medfør af denne bestemmelse, at Rådet vedtog forordning nr. 1, der i sin artikel 1 fastsætter de officielle sprog og Fællesskabets institutioners arbejdssprog.
It was in application of that provision that it adopted Regulation No 1, Article 1 of which lays down the official languages and working languages of the Community institutions.
Det bør bemærkes, at disse officielle sprog ikke er fuldstændig sammenfaldende med de sprog, der er nævnt i traktatens artikel 8 D og 248.
Those official languages are not, it will be observed, exactly the same as those identified in Articles 8d and 248 of the Treaty.