natgillin/translations-raw huggingface dataset:
3) I henhold til artikel 15 i direktiv 75/442 kan det pålægges producenten af fuelolien og/eller sælgeren og befragteren at afholde omkostningerne ved bortskaffelsen af olieaffald efter en skibsulykke, såfremt det kan påvises, at de selv medvirkede ved fueloliens udledning.
(3) The producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier may be ordered under Article 15 of Directive 75/442 to bear the cost of disposing of oil waste following a shipping accident if they can be accused of contributing personally to causing the leak of the heavy fuel oil.
Det er imidlertid også foreneligt med denne bestemmelse, at ansvaret begrænses for producenten af fuelolien og/eller sælgeren og befragteren i henhold til den internationale konvention af 29. november 1969 om det privatretlige ansvar for skader ved olieforurening, som affattet ved protokollen fra 1992, og den internationale konvention fra 1971 om oprettelse af en fond for erstatning af skader ved olieforurening, som affattet ved protokollen fra 1992.«
However, it is also compatible with that provision to limit the liability of the producer of heavy fuel oil and/or the seller and carrier in accordance with the International Convention of 29 November 1969 on Civil Liability for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992, and the 1971 International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, as amended by the Protocol of 1992.’
I sag C-188/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af cour de cassation (Frankrig) ved afgørelse af 28. marts 2007, indgået til Domstolen den 3. april 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the Cour de cassation (France), made by decision of 28 March 2007, received at the Court on 3 April 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af formanden for Anden Afdeling, C.W.A. Timmermans, som fungerende præsident, afdelingsformændene A. Rosas, K. Lenaerts og L. Bay Larsen samt
THE COURT (Grand Chamber), composed of C.W.A. Timmermans, President of the Second Chamber, acting as President, A. Rosas, K. Lenaerts and L. Bay Larsen, Presidents of Chambers,
COMMUNE DE MESQUER dommerne R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, P. Kūris, E. Levits, A. Ó Caoimh, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz og C. Toader (refererende dommer), generaladvokat: J. Kokott justitssekretær: afdelingsleder M.-A. Gaudissart, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 22. januar 2008, efter at der er afgivet indlæg af:
R. Silva de Lapuerta, K. Schiemann, P. Kūris, E. Levits, A. Ó Caoimh, P. Lindh, J.-C. Bonichot, T. von Danwitz and C. Toader (Rapporteur), Judges,
— commune de Mesquer ved advokaterne C. Lepage og A. Moustardier
— Commune de Mesquer, by C. Lepage and A. Moustardier, avocats,
— Total France SA og Total International Ltd ved advokaterne J.-P. Hordies, C. Smits, M. Memlouk, J. Boivin, E. Fontaine og F.-H. Briard
— Total France SA and Total International Ltd, by J.-P. Hordies, C. Smits, M. Memlouk, J. Boivin, E. Fontaine and F.-H. Briard, avocats,
— den italienske regering ved I.M. Braguglia, som befuldmægtiget, bistået af avvocato dello Stato M. Del Gaizo
— the Italian Government, by I.M. Braguglia, acting as Agent, assisted by D. Del Gaizo, avvocato dello Stato,
— Det Forenede Kongeriges regering ved C. Gibbs og I. Rao, som befuldmægtigede, bistået af barrister J. Maurici
— the United Kingdom Government, by C. Gibbs and I. Rao, acting as Agents, assisted by J. Maurici, barrister,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot og G. Valero Jordana, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 13. marts 2008, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by M. Konstantinidis, J.-B. Laignelot and G. Valero Jordana, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 13 March 2008, gives the following
Anmodningen er fremsat under en sag mellem commune de Mesquer (kommunen Mesquer) på den ene side og Total France SA og Total International Ltd (herefter under ét »Total-selskaberne«) på den anden side, vedrørende erstatningen af den skade, som er forvoldt på grund af det affald, der udbredte sig på den sagsøgende kommunes område som følge af tankskibet Erikas forlis.
The reference was made in the course of proceedings between the Commune de Mesquer (municipality of Mesquer) and Total France SA and Total International Ltd (‘the Total companies’) concerning compensation for the damage caused by the waste spread on the territory of that municipality following the sinking of the oil tanker Erika.
Den internationale konvention om det privatretlige ansvar for skader ved olieforurening, som blev vedtaget i Bruxelles den 29. november 1969, som ændret ved protokollen undertegnet i London den 27. november 1992 (EUT 2004 L 78, s. 32, herefter »konventionen om privatretligt ansvar«), indeholder bestemmelser om skibsejeres erstatningsansvar for skader på grund af udstrømning af olie i form af bestandig mineralsk olie fra tankskibe.
The International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage adopted at Brussels on 29 November 1969, as amended by the Protocol signed in London on 27 November 1992 (OJ 2004 L 78, p. 32) (‘the Liability Convention’), governs the liability of shipowners for damage caused by the spillage of persistent oil from oil tankers.
Konventionen bestemmer, at der gælder et princip om objektivt ansvar, som er begrænset til et beløb beregnet på grundlag af skibets tonnage, og indfører en ordning med lovpligtig ansvarsforsikring.
It introduces the principle of strict liability on their part, limited to an amount calculated by reference to the tonnage of the ship, and establishes a system of compulsory liability insurance.
Ifølge artikel II, litra a), i konventionen om privatretligt ansvar finder konventionen anvendelse på forurening forårsaget inden for en kontraherende stats territorium, herunder søterritoriet, og inden for den pågældende stats eksklusive økonomiske zone oprettet i overensstemmelse med international lovgivning eller, hvis en sådan zone ikke er oprettet, på et område fastlagt af staten i overensstemmelse med international lovgivning, som ligger ud over og grænser op til denne stats søterritorium og ikke strækker sig længere end 200 sømil fra de basislinjer, hvorfra bredden af dens søterritorium måles.
Under Article II(a) of the Liability Convention, the Convention applies to pollution damage caused in the territory, including the territorial sea, of a Contracting State, and in the exclusive economic zone of a Contracting State established in accordance with international law or, as the case may be, in an area beyond and adjacent to the territorial sea of that State determined by that State in accordance with maritime law and extending not more than 200 nautical miles from the baselines from which the breadth of its territorial sea is measured.
Artikel III, stk. 4, i konventionen om privatretligt ansvar bestemmer, at »[k]rav om erstatning for forureningsskade [ikke] kan rejses […] i henhold til denne konvention eller på andet grundlag […] mod: […] enhver befragter (uanset beskrivelse, herunder en totalbefragter), leder eller driftsleder af skibet, […] medmindre skaden sker som følge af en personlig handling eller undladelse med den hensigt at forvolde sådan
Under Article III(4) of the Liability Convention, ‘no claim for compensation for pollution damage under this Convention or otherwise may be made against … any charterer (howsoever described, including a bareboat charterer), manager or operator of the ship … unless the damage resulted from their personal act or omission, commit-
Den internationale konvention om oprettelse af en international fond for erstatning af skader ved olieforurening, som blev vedtaget i Bruxelles den 18. december 1971, som ændret ved protokol undertegnet i London den 27. november 1992 (EUT 2004 L 78, s. 40, herefter »FIPOL-konventionen«), supplerer konventionen om privatretligt ansvar, idet den indfører en ordning for erstatning til de skadelidte.
The International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage adopted at Brussels on 18 December 1971, as amended by the Protocol signed in London on 27 November 1992 (OJ 2004 L 78, p. 40) (‘the Fund Convention’) complements the Liability Convention by establishing a system for compensating victims.
Den internationale fond for erstatning af skader ved olieforurening (herefter »FIPOL«), som finansieres af bidrag fra olieindustrien, kan dække indtil 135 mio. STR (særlige trækningsrettigheder) for en hændelse indtrådt før 2003.
The International Oil Pollution Compensation Fund (‘the Fund’), which is financed by contributions from the oil industry, can cover up to 135 million SDR (special drawing rights) for an incident before 2003.
Ifølge FIPOL-konventionens artikel 4 kan de skadelidte anlægge erstatningssag ved domstolene i den kontraherende stat, hvor skaden er indtrådt, navnlig når konventionen om privatretligt ansvar ikke indeholder bestemmelser om erstatning af den pågældende skade, eller når ejeren af skibet er insolvent eller ansvarsfri ifølge nævnte konvention.
Under Article 4 of the Fund Convention, victims may bring claims for compensation before the courts of the Contracting State where the damage has been caused, in particular where the Liability Convention does not provide for any liability for the damage in question or where the shipowner is insolvent or released from liability under that Convention.
Ved protokollen af 2003 til den internationale konvention af 1992 om oprettelse af en international fond for erstatning af skader ved olieforurening (EUT 2004 L 78, s. 24) oprettes en international supplerende fond for erstatning for olieforureningsskade, der benævnes »den internationale supplerende fond for erstatning af skader ved olieforurening af 2003«.
The Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (OJ 2004 L 78, p.
Denne fond kan sammen med FIPOL dække indtil 750 mio. regningsenheder for en hændelse indtrådt efter den 1. november 2003.
24) establishes an international supplementary fund for compensation for oil pollution damage, to be named ’The International Oil Pollution Compensation Supplementary Fund, 2003’, which together with the Fund makes it possible to cover up to 750 million units of account in respect of any one incident after 1 November 2003.
Ifølge tredje betragtning til direktiv 75/442 bør alle regler om bortskaffelse af affald have som deres væsentligste mål at beskytte menneskets sundhed og miljøet mod de skadelige virkninger ved indsamling, transport, behandling, oplagring og deponering af affald.
According to the third recital in the preamble to Directive 75/442, the essential objective of all provisions relating to waste disposal must be the protection of human health and the environment against harmful effects caused by the collection, transport, treatment, storage and tipping of waste.
»I dette direktiv forstås ved: a) affald: ethvert stof eller enhver genstand, som henhører under en af kategorierne i bilag I, og som indehaveren skiller sig af med eller agter eller er forpligtet til at skille sig af med
(a) “waste” shall mean any substance or object in the categories set out in Annex I which the holder discards or intends or is required to discard.
Kommissionen skal […] have udarbejdet en liste over affald, som tilhører kategorierne i bilag I. […] b) producent: enhver person, hvis aktivitet frembringer affald (»den oprindelige producent«), og/eller enhver person, der har foretaget en forbehandling,
(b) “producer” shall mean anyone whose activities produce waste (“original pro-
[…] e) bortskaffelse: enhver form og metode, der er anført i bilag II A f) nyttiggørelse: enhver form og metode, der er anført i bilag II B g) indsamling: afhentning, sortering og/eller sammenblanding af affald med henblik på transport.«
(f) “recovery” shall mean any of the operations provided for in Annex II, B;
»Medlemsstaterne træffer de bestemmelser, der er nødvendige for, at enhver indehaver af affald:
‘Member States shall take the necessary measures to ensure that any holder of waste:
— enten overlader dette til en privat eller offentlig indsamler eller til en virksomhed, som varetager bortskaffelse af affald som nævnt i bilag II A eller II B
— has it handled by a private or public waste collector or by an undertaking which carries out the operations listed in Annex II A or B,
— selv sørger for dets nyttiggørelse eller bortskaffelse under iagttagelse af bestemmelserne i dette direktiv.«
— recovers or disposes of it himself in accordance with the provisions of this Directive.’
»I henhold til princippet om, at forureneren betaler, skal omkostningerne ved bortskaffelsen af affaldet afholdes
‘In accordance with the “polluter pays” principle, the cost of disposing of waste must be borne by:
— af den indehaver, der overlader affald til en indsamler eller til en virksomhed som omhandlet i artikel 9 og/eller
— the holder who has waste handled by a waste collector or by an undertaking as referred to in Article 9, and/or
»Q4 Materialer, der er spildt eller tabt ved uheld, eller som på anden måde er involveret i et uheld, herunder materialer, udstyr osv., der er kontamineret som følge af det pågældende uheld […]
‘Q4 Materials spilled, lost or having undergone other mishap, including any materials, equipment, etc., contaminated as a result of the mishap
Q11 Reststoffer fra udvinding og forarbejdning af råstoffer (f.eks. reststoffer fra minedrift eller olieudvinding osv.) […]
Q11 Residues from raw materials extraction and processing (e.g. mining residues oil field slops, etc.)
Ethvert materiale, stof eller produkt, hvis brug er ulovlig […]
Q13 Any materials, substances or products whose use has been banned by law
Q16 Ethvert stof, materiale eller produkt, som ikke indgår i ovennævnte kategorier.«
Q16 Any materials, substances or products which are not contained in the above categories.’
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/12/EF af 5. april 2006 om affald (EUT L 114, s. 9), som af hensyn til en klar og rationel lovgivning har kodificeret direktiv 75/442, har overtaget de førnævnte bestemmelser i artikel 115 og i bilag I, II A og II B. Da direktiv 2006/12 imidlertid først blev vedtaget efter de faktiske omstændigheder i hovedsagen, finder den ikke anvendelse på tvisten i hovedsagen.
Directive 2006/12/EC of the European Parliament and of the Council of 5 April 2006 on waste (OJ 2006 L 114, p. 9), which draws up a codification of Directive 75/442 in order to clarify matters, repeats the above provisions in Articles 1 and 15 and Annexes I, II A and II B. Directive 2006/12 was not adopted until after the events that are the subject of the main proceedings, however, so that it does not affect those proceedings.
Tiende betragtning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/35/EF af 21. april 2004 om miljøansvar for så vidt angår forebyggelse og afhjælpning af miljøskader (EUT L 143, s. 56) udtaler:
Recital 10 in the preamble to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on environmental liability with regard to the prevention and remedying of environmental damage (OJ 2004 L 143, p. 56) reads as follows:
»Der bør tages udtrykkeligt hensyn til Euratom-traktaten og relevante internationale konventioner samt til fællesskabslovgivning, der indeholder strengere og mere omfattende bestemmelser for udøvelse af aktiviteter, der er omfattet af dette direktiv. […]«
‘Express account should be taken of the Euratom Treaty and relevant international conventions and of Community legislation regulating more comprehensively and more stringently the operation of any of the activities falling under the scope of this Directive. …’
Artikel 4, stk. 2, i direktiv 2004/35 bestemmer:
Article 4(2) of Directive 2004/35 provides:
»Dette direktiv finder ikke anvendelse på miljøskader eller overhængende fare for sådanne skader forårsaget ved uheld, for hvilke reglerne om ansvar eller erstatning
‘This Directive shall not apply to environmental damage or to any imminent threat of such damage arising from an incident in respect of which liability or compensation
Bilag IV til direktiv 2004/35 nævner bl.a. følgende konventioner:
Annex IV to Directive 2004/35 reads as follows:
»Internationale konventioner omhandlet i artikel 4, stk. 2 a) den internationale konvention af 27. november 1992 om det privatretlige ansvar for skader ved olieforurening b) den internationale konvention af 27. november 1992 om oprettelse en international fond for erstatning af skader ved olieforurening
(a) the International Convention of 27 November 1992 on Civil Liability for Oil Pollution Damage;
Den 2. marts 2004 vedtog Rådet beslutning 2004/246/EF om bemyndigelse af medlemsstaterne til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at undertegne, ratificere eller tiltræde protokollen af 2003 til den internationale konvention [af 1992] om oprettelse af en international fond for erstatning af skader ved olieforurening og om
On 2 March 2004 the Council adopted Decision 2004/246/EC authorising the Member States to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an
COMMUNE DE MESQUER bemyndigelse af Luxembourg og Østrig til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at tiltræde de underliggende instrumenter (EUT L 78, s. 22).
International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, and authorising Austria and Luxembourg, in the interest of the European Community, to accede to the underlying instruments (OJ 2004 L 78, p. 22).
Det udtales i fjerde betragtning til beslutning 2004/246:
Recital 4 in the preamble to Decision 2004/246 reads as follows:
Artikel 1, stk. 1, og artikel 4 i beslutning 2004/246 bestemmer:
Articles 1(1) and 4 of Decision 2004/246 read as follows:
Medlemsstaterne bemyndiges til i Det Europæiske Fællesskabs interesse at undertegne, ratificere eller tiltræde protokollen af 2003 til den internationale konvention [af 1992] om oprettelse af en international fond for erstatning af skader ved olieforurening (i det følgende benævnt »protokollen om den supplerende fond«) på de i de nedenstående artikler fastsatte betingelser.
The Member States are hereby authorised to sign, ratify or accede to, in the interest of the European Community, the Protocol of 2003 to the International Convention on the Establishment of an International Fund for Compensation for Oil Pollution Damage, 1992, (the Supplementary Fund Protocol) subject to the conditions set out in the following Articles.
Medlemsstaterne bestræber sig ved første givne lejlighed på at sikre, at protokollen om den supplerende fond og de underliggende instrumenter ændres, således at Fællesskabet kan blive kontraherende part.«
Member States shall, at the earliest opportunity, use their best endeavours to ensure that the Supplementary Fund Protocol, and the underlying instruments, are amended in order to allow the Community to become a Contracting Party to them.’
Artikel 2 i lov nr. 75-633 af 15. juli 1975 om bortskaffelse af affald og genanvendelse af materialer (JORF af 16.7.1975, s. 7279), nu artikel L 541-2 i code de l’environnement (miljøloven), bestemmer:
Article 2 of Loi no 75-633 relative à l’élimination des déchets et à la récupération des matériaux (Law No 75-633 on the disposal of waste and the recovery of materials) of 15 July 1975 (JORF, 16 July 1975, p. 7279), now Article L. 541-2 of the Code de l’environnement (Code of the Environment), provides:
»Den, som frembringer eller opbevarer affald på en sådan måde, at det har skadelige virkninger på jorden, floraen eller faunaen, at det forringer lokaliteter eller landskaber, forurener luften eller vandet, medfører støj og lugtgener eller generelt skader menneskers sundhed og miljøet, er forpligtet til at bortskaffe eller sikre bortskaffelsen af affaldet i overensstemmelse med bestemmelserne i dette kapitel, således at de nævnte virkninger undgås.
‘Any person who produces or holds waste under conditions likely to produce harmful effects on soils, flora and fauna, to damage sites or landscapes, to pollute the air or water, to cause noise and odours and, in general, to harm human health or the environment, is obliged to dispose of it or have it disposed of in accordance with the provisions of this Chapter, under the conditions required to avoid the above effects.
Bortskaffelse af affald omfatter den indsamling, transport, oplagring, sortering og behandling, som er nødvendig for at nyttiggøre genanvendelige bestanddele og materialer eller indvinde energi samt for deponering eller udledning i naturen af alle andre produkter på en måde, der er egnet til at undgå de skadelige virkninger, der er nævnt i det foregående afsnit.«
The disposal of waste includes the operations of collection, transport, storage, sorting and treatment required for the recovery of reusable elements and materials or energy, and for the deposit or discharge into the natural environment of all other products under the conditions required to avoid the harmful effects mentioned in the previous paragraph.’
Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
The dispute in the main proceedings and the reference for a preliminary ruling
Den 12. december 1999 forliste tankskibet Erika, som førte maltesisk flag, og som var chartret af Total International Ltd, ca. 35 sømil sydvest for spidsen af Penmarc’h (Finistère, Frankrig), hvorved en del af dens ladning og tankindhold flød ud i havet og medførte en forurening af den franske atlanterhavskyst.
On 12 December 1999 the oil tanker Erika, flying the Maltese flag and chartered by Total International Ltd, sank about 35 nautical miles south-west of the Pointe de Penmarc’h (Finistère, France), spilling part of her cargo and oil from her bunkers at sea and causing pollution of the Atlantic coast of France.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen og de for Domstolen afgivne indlæg, at det italienske selskab ENEL havde indgået en kontrakt med Total International Ltd om levering af fuelolie, der skulle anvendes som brændstof til fremstilling af elektricitet.
It appears from the order for reference and the observations submitted to the Court that the Italian company ENEL concluded a contract with Total International Ltd for the delivery of heavy fuel oil intended to be used as fuel for electricity production.
Med henblik på kontraktens opfyldelse solgte Total raffinage distribution, nu Total France SA, den omhandlede fuelolie til Total International Ltd, som chartrede skibet Erika til at transportere olien fra havnen i Dunkerque (Frankrig) til havnen i Milazzo (Italien).
In order to carry out the contract, Total raffinage distribution, now Total France SA, sold the heavy fuel oil to Total International Ltd, which chartered the vessel Erika to carry it from Dunkirk (France) to Milazzo (Italy).
Den 9. juni 2000 anlagde commune de Mesquer (kommunen Mesquer) sag mod Total-selskaberne ved tribunal de commerce de Saint Nazaire bl.a. med påstand om, at det fastslås, at selskaberne ifølge lov nr. 75-633 er ansvarlige for følgerne af de skader, som blev forvoldt på grund af udledningen af affaldet på kommunens område, og at de tilpligtes in solidum at betale de udgifter, kommunen har afholdt til rengøring og oprensning på 69 232,42 EUR.
On 9 June 2000 the Commune de Mesquer brought proceedings against the Total companies in the Tribunal de commerce de Saint-Nazaire (Commercial Court, Saint-Nazaire), seeking inter alia a ruling that the companies should, pursuant to Law No 75-633, be liable for the consequences of the damage caused by the waste spread on the territory of the municipality and be ordered jointly and severally to pay the costs incurred by the municipality for cleaning and anti-pollution measures, namely EUR 69 232.42.