natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge Kommissionen er Infront kun berørt af den anfægtede retsakt i selskabets objektive egenskab af indehaver af enerettigheder, idet det har erhvervet transmissionsrettighederne til en af de begivenheder, der
In the Commission’s submission, Infront was affected by the contested measure only in its objective capacity as a holder of exclusive rights having acquired the broadcasting rights to one of the events covered by the United Kingdom measures. It observes that
KOMMISSIONEN MOD INFRONT WM individualiserer dem på lignende måde som adressaten 30.
COMMISSION v INFRONT WM individually just as in the case of the persons to whom the decision is addressed. 30
britiske foranstaltninger ved en domstol i Det Forenede Kongerige, således at afvisningen af dets søgsmål ved Fællesskabets retsinstanser ikke fratager det retten til at indbringe sagen for domstolene.
Kingdom measures before a United Kingdom court, so that the fact that its action is inadmissible before the Community courts does not deprive it of the right to legal recourse.
Infront har anfægtet Kommissionens argumenter og hævdet, at Retten med føje har fastslået, at selskabet er individuelt berørt af den anfægtede retsakt.
Infront disputes the Commission’s arguments and contends that the Court of First Instance correctly decided that it was individually concerned by the contested measure.
Jeg erindrer om, at Retten endvidere har anført, at Infront opfyldte denne betingelse ved afslutningen af en analyse, som i det væsentlige bygger på de følgende tre punkter.
It then stated that Infront satisfied that condition following an analysis which rests, in essence, on the following three points.
Infront er for det første indehaver — med eneret — af tv-senderettighederne til slutrundekampene i FIFA’s verdensmesterskaber i årene 2002 og 2006, som er en af de begivenheder, der er omhandlet i listen over begivenheder af en væsentlig samfundsmæssig interesse, der er udfærdiget af Det Forenede Kongerige og godkendt af Kommissionen i den anfægtede retsakt.
First, Infront holds, on an exclusive basis, the television broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, which are included in the list of events of major importance for society adopted by the United Kingdom and approved by the Commission in the contested measure.
For det andet har Infront erhvervet disse rettigheder før retsaktens vedtagelse og tilmed før direktivets artikel 3a’s ikrafttrædelse.
Secondly, it acquired those rights before the adoption of that measure and even before the entry into force of Article 3a of the Directive.
For det tredje begrænser retsakten, selv om den ikke er rettet til Infront, muligheden for, at selskabet frit kan disponere over de nævnte rettigheder og overdrage dem til et tv-spredningsforeta-gende, der er etableret i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige.
Thirdly, that measure, although not referring to Infront, impedes its ability to dispose freely of those rights to a television broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom.
Jeg deler ikke Kommissionens bedømmelse vedrørende manglende klarhed i Rettens ræsonnement eller i indholdet heraf.
I do not share the Commission’s view regarding the lack of clarity and the content of the Court of First Instance’s reasoning.
Det er min opfattelse, at Rettens bedømmelse på dette punkt ikke er behæftet med nogen retlig fejl.
I take the view that no error of law vitiates the Court of First Instance’s assessment.
Det fremgår således af retspraksis, at for at en person kan anses for individuelt berørt af en fællesskabsretsakt, som han ikke
It is clear from the caselaw that, in order for a person to be able to be regarded as individually concerned by a Community measure
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-125/06 P etableret i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, og som ønsker at sende de nævnte begivenheder i denne stat.
OPINION OF MR BOT — CASE C-125/06 P
er adressat for, skal han være identificeret eller mulig at identificere på tidspunktet for den pågældende retsakts vedtagelse 31.
Kingdom wishing to broadcast that event in that State.
Det fremgår af Rettens analyse, at Kommissionen kunne identificere Infront på tidspunktet for vedtagelsen af den anfægtede retsakt, eftersom dette selskab var indehaver af eneretten til transmissionsrettigheder til slutrundekampene i FIFA’s verdensmesterskaber for årene 2002 og 2006, som er en af de begivenheder, der er omhandlet i listen over de af Det Forenede Kongerige anmeldte foranstaltninger.
which is not addressed to him, he must have been identified or identifiable at the time of the adoption of that measure. 31It follows from the Court of First Instance’s analysis that Infront was clearly identifiable by the Commission at the time of the contested measure’s adoption, since it was the holder of the exclusive broadcasting rights to the 2002 and 2006 FIFA World Cup finals, events covered by the list in the measures notified by the United Kingdom.
Retten har med andre ord konstateret, at den anfægtede retsakt berørte Infronts ejendomsret.
In other words, the Court of First Instance held that the contested measure affected Infront’s right to property.
Antagelsen af Infronts sag til realitetsbehandling forekommer mig at kunne indgå i fast retspraksis, hvorefter en privatperson kan anfægte en fællesskabsretsakts lovlighed, når retsakten ændrer vedkommendes rettigheder, der er erhvervet før dens vedtagelse.
The acceptance of the admissibility of Infront’s action seems to me to be consistent with well-established caselaw, according to which an individual can challenge the legality of a Community measure where it alters rights acquired by that individual prior to its adoption.
Hvis — som Kommissionen har hævdet — en skade af rent økonomisk karakter principielt ikke er tilstrækkelig til at give en person ret til at anlægge annullationssøgsmål mod en fællesskabsretsakt, skal det bemærkes, at Retten ikke har ment, at Infront var individuelt berørt af den anfægtede retsakt alene af den grund, at denne ville indebære negative økonomiske følger for selskabet.
Next, while, as the Commission submits, purely economic loss is not sufficient, in principle, to entitle an individual to bring an action for annulment of a Community measure, it should be pointed out that the Court of First Instance did not decide that Infront was individually concerned by the contested measure for the sole reason that the measure would involve adverse economic consequences for that company.
Retten har i den appellerede doms præmis 165 anført, at retsakten indebar en begrænsning i Infronts mulighed for frit at kunne overdrage senderettighederne — i form af en eneret — til den pågældende begivenhed til en betalings-tv-kanal, der er
It stated, in paragraph 165 of the judgment under appeal, that the measure impeded Infront’s ability freely to dispose of its broadcasting rights to the event exclusively to a pay television channel established outside the United
Det har Domstolen fastslået i dommen i sagen Toepfer og Getreide-Import Gesellschaft mod Kommissionen, hvor den for første gang fastslog, at en privatperson kunne være individuelt berørt af en beslutning rettet til en medlemsstat 32. Domstolen kom frem til samme løsning i dommen i sagen
The Court so held in Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission, in which it accepted for the first time that a person could be individually concerned by a decision addressed to a Member State. 32
32 — Domstolen antog et søgsmål anlagt af to kornimportører i Tyskland til prøvelse af Kommissionens beslutning, som med tilbagevirkende kraft tillod denne medlemsstat at træffe beskyttelsesforanstaltninger, hvorefter deres anmodninger om importlicens var blevet afvist, til realitetsbehandling.
31 — Joined Cases 106/63 and 107/63 Toepfer and Getreide­ImportGesellschaft v Commission [1965] ECR 405, 411; Piraiki­Patraiki and Others v Commission, paragraphs 21, 28 and 31; Case C-152/88 Sofrimport v Commission [1990] ECR I-2477, paragraph 11; Case C-390/95 P Antillean Rice Millsand Others v Commission [1999] ECR I-769, paragraphs 25 to 30; Joined Cases T-480/93 and T-483/93 Antillean Rice Millsand Others v Commission [1995] ECR II-2305, paragraph 67; and Case T-47/00 Rica Foods v Commission [2002] ECR II-113, paragraph 41.
KOMMISSIONEN MOD INFRONT WM at drage fordel af velerhvervede rettigheder i forbindelse med fremtidige forretninger 36.
COMMISSION v INFRONT WM
Et udtryk for denne retspraksis kan ligeledes findes i dommen i sagen Codorniu mod Rådet, som Kommissionen har henvist til, hvor et spansk selskab, der er indehaver af ordmærket Gran Cremant de Codorniu siden 1924, nedlagde påstand om annullation af den artikel i en forordning fra Rådet, der forbød selskabet på sigt at anvende benævnelsen »crémant« 37.
An expression of that caselaw can also be found in Codorniu v Council, to which the Commission refers, in which a company incorporated under Spanish law, the owner of the trade mark ‘Gran Cremant de Codorniu’ since 1924, sought the annulment of the article of a Council regulation prohibiting it, in due course, from using the word ‘crémant’. 37
I dommen i sagen CAM mod Kommissionen 35fastslog Domstolen ligeledes, at sagsøgeren havde søgsmålsadgang, da den anfægtede foranstaltning drejede sig om situationer, der bestod på tidspunktet for dens vedtagelse, og rejste tvivl om muligheden for
In CAM v EEC, 35the Court also accepted that an individual had standing to bring proceedings where the contested measure covered a situation ongoing at the
Denne retspraksis forekommer mig at kunne overføres til den foreliggende sag, eftersom Infront havde erhvervet eneretten til senderettighederne af slutrundekampene i FIFA’s verdensmesterskaber før vedtagelsen af den anfægtede retsakt og tilmed,
That caselaw is, I consider, applicable to this case, since Infront had entered into possession of exclusive broadcasting rights to the FIFA World Cup finals before the adoption of the contested measure and even, as the Court of First Instance pointed out, before the entry into force of Article 3a of the
33 — Dom af 23.11.1971, sag 62/70, Sml. 1971, s. 239, org.ref.: Rec. s. 897.
33 — Case 62/70 [1971] ECR 897.
Sagsøgeren havde således den 4.9.1970 anmodet den kompetente tyske myndighed om en importlicens for et parti kinesiske champignoner, der var overgået til fri omsætning i Nederlandene.
Thus, on 4 September 1970, the applicant had applied to the competent German authority for an import licence for a consignment of preserved Chinese mushrooms which was in free circulation in the Netherlands.
Den 11.9.1970 havde denne myndighed meddelt, at den ville afslå denne anmodning, når Kommissionen havde givet tilladelse hertil.
On 11 September 1970, that authority had informed the applicant that it would reject the application as soon as the Commission so authorised.
Ved beslutning af 15.9.1970 tillod Kommissionen Forbundsrepublikken Tyskland at udelukke fra fællesskabsbehandling ikke alene fremtidige ansøgninger om import for sorte champignoner fra Kina, men også de verserende ansøgninger om importtilladelsen.
By decision of 15 September 1970, the Commission authorised the Federal Republic of Germany to exclude from Community treatment not only future applications for licences to import black mushrooms originating in China, but also pending applications for import licences.
36 — Det drejede sig om et selskab, som den 19.7.1974 havde fået en eksportlicens for 10 000 tons byg, der var gyldig indtil den 16.10.1974.
36 — The case concerned a company which had, on 19 July 1974, obtained an export licence, which was valid until 16 October 1974, for 10 000 tonnes of barley.
I henhold til en forordning fra Rådet skulle de vejledende priser og interventionspriserne for bl.a. korn forhøjes med 5% fra den 7.10.1974.
Under a Council regulation, the target and intervention prices applicable, among other things, to cereals were, with effect from 7 October 1974, to increase by 5%.
Kommissionen havde imidlertid ved en forordning af 4.10.1974 fastsat, at denne foranstaltning ikke fandt anvendelse på eksportlicenser udstedt inden den 7.10.1974, hvorved sagsøgeren blev frataget fordelen ved den af Rådet fastsatte forhøjelse for de 3 978 tons byg, som selskabet skulle udføre i perioden fra den 7. til den 16.10.
However, the Commission, by a regulation of 4 October 1974, laid down that the measure would not apply to export licences issued before 7 October, thus depriving the applicant of the benefit of the increase provided for by the Council for the 3 978 tonnes which it was still to export between 7 and 16 October.
Domstolen antog sagsøgerens søgsmål til prøvelse af Kommissionens forordning til realitetsbehandling.
The Court held that the applicant’s action against the Commission regulation was admissible.
Den fastslog, at denne forordning ved for en kategori erhvervsdrivende og for en bestemt eksport at afvise fordelen for forhøjelsen af restitutionsbeløbet ramte et bestemt og kendt antal korneksportører, og at denne foranstaltning, selv om den indgik i en retsakt af normativ karakter, påvirkede disse eksportører på grund af de faktiske omstændigheder, som karakteriserede dem i forhold til en hvilken som helst anden person.
It held that the regulation, in denying to a class of traders, for specific exports, the benefit of the increase in the amount of the refund, applied to a fixed and known number of cereal exporters and that the measure, even though it formed part of a legislative act, affected those exporters because of a factual situation which differentiated them from all other persons.
34 — Domme af 27.11.1984, sag 232/81, Sml. s. 3881, og sag 264/81, Sml. s. 3915.
34 — Case 232/81 [1984] ECR 3881 and Case 264/81 [1984] ECR 3915.
De drejede sig om søgsmål anlagt af licensbydende virksomheder til prøvelse af en kommissionsforordning, som ophævede en tidligere forordning, i medfør af hvilken det italienske interventionsorgan havde udbudt et vist kvantum olivenolie til salg.
The cases concerned actions by successful tenderers against a Commission regulation repealing an earlier regulation on the basis of which the Italian intervention agency had put a quantity of olive oil up for sale.
Domstolen fastslog, at forholdet mellem parterne var afgjort, og »et hvilket som helst indgreb fra fællesskabsinstitutionernes side, der forhindrede [det italienske interventionsorgan] i at opfylde sine forpligtelser over for de bydende som udpeget ved lodtrækningen, nødvendigvis udgjorde en akt, der berørte dem umiddelbart og individuelt« (præmis 11 i de to domme).
The Court observed that, since the position had been determined between the parties to the sale, ‘any intervention on the part of the Community institutions, preventing [the Italian intervention agency] from carrying out its obligations to the tenderers designated by the drawing of lots, necessarily constitutes a measure of direct and individual concern to them’ (Agricola commerciale olioand Others v Commission, paragraph 11, and Savma v Commission, paragraph 11).
35 — Dom af 18.11.1975, sag 100/74, Sml. s. 1393.
35 — Case 100/74 [1975] ECR 1393.
C — Sagens omkostninger som Retten har understreget, før direktivets artikel 3a’s ikrafttrædelse, med hjemmel i hvilken retsakten er vedtaget.
Directive, on the basis of which that measure was adopted.
I henhold til procesreglementets artikel 69, stk. 2, som i medfør af samme reglements artikel 118 finder anvendelse i en appelsag, og på baggrund af Infronts påstande bør Kommissionen, hvis Domstolen følger min vurdering, pålægges at betale sagens omkostninger.
In accordance with Article 69(2) of the Rules of Procedure, which apply to appeals by virtue of Article 118 of those rules, and having regard to Infront’s application, if the Court follows my analysis the Commission should bear the costs.
Jeg er derfor af den opfattelse, at i lyset af den ovennævnte retspraksis har Retten med føje fastslået, at Infront var individuelt berørt af den anfægtede skrivelse.
That is why I am of the opinion that, in the light of that caselaw, the Court of First Instance correctly held that Infront was individually concerned by the contested letter.
Appellen må ligeledes forkastes som ugrundet, for så vidt som den drejer sig om denne bedømmelse.
The appeal should also be dismissed as unfounded in so far as it relates to that finding.
På grundlag af det anførte foreslår jeg, at Domstolen udtaler og bestemmer:
Having regard to the foregoing considerations, I suggest that the Court should:
2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber betaler sagens omkostninger.«
(2) Order the Commission of the European Communities to bear the costs.’
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved K. Banks og M. Huttunen, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg, sagsøger, de øvrige parter i appelsagen:
Commission of the European Communities, represented by K. Banks and M. Huttunen, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg, appellant, the other parties to the proceedings being:
Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland
United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland,
Rådet for Den Europæiske Union, intervenienter i første instans, har
Council of the European Union, interveners at first instance,
DOMSTOLEN (Fjerde Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, K. Lenaerts, og dommerne G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász og J. Malenovský (refererende dommer), generaladvokat: Y. Bot justitssekretær: R. Grass, på grundlag af den skriftlige forhandling, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 18. oktober 2007,
THE COURT (Fourth Chamber), composed of K. Lenaerts, President of the Chamber, G. Arestis, R. Silva de Lapuerta, E. Juhász and J. Malenovský (Rapporteur), Judges,
KOMMISSIONEN MOD INFRONT WM afsagt følgende
COMMISSION v INFRONT WM gives the following
I appelskriftet har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber nedlagt påstand om ophævelse af den dom, der blev afsagt af De Europæiske Fællesskabers Ret i Første Instans den 15. december 2005, Infront WM mod Kommissionen (sag T-33/01, Sml. II, s. 5897, herefter »den appellerede dom«), hvorved Retten annullerede Kommissionens beslutning indeholdt i dens skrivelse af 28. januar 2000 til Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland (herefter »den anfægtede retsakt«).
By its appeal, the Commission of the European Communities seeks the setting aside of the judgment of the Court of First Instance of the European Communities of 15 December 2005 in Case T-33/01 Infront WM v Commission [2005] ECR II-5897 (‘the judgment under appeal’), by which it annulled the Commission’s decision contained in its letter of 28 July 2000 to the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (‘the contested decision’).
Fællesskabsbestemmelser
Community Legislation
»(18) Det er af afgørende betydning, at medlemsstaterne er i stand til at træffe foranstaltninger til at beskytte retten til information og sikre borgerne bred adgang til tv-dækning af begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse — nationale eller ikke-nationale — såsom De Olympiske Lege og Europa- og Verdensmesterskaberne i fodbold; med henblik herpå har medlemsstaterne ret til i overensstemmelse med fællesskabsretten at fastsætte nærmere bestemmelser for, hvorledes tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion kan udøve deres eneret til at dække sådanne begivenheder.
… it is essential that Member States should be able to take measures to protect the right to information and to ensure wide access by the public to television coverage of national or non-national events of major importance for society, such as the Olympic games, the football World Cup and the European football championship; … to this end Member States retain the right to take measures compatible with Community law aimed at regulating the exercise by broadcasters under their jurisdiction of exclusive broadcasting rights to such events;
Det er nødvendigt at fastsætte fællesskabsbestemmelser for at undgå eventuel juridisk usikkerhed og fordrejning af markedsvilkårene og for at forlige fri bevægelighed for tv-tjenester med behovet for at forhindre eventuel omgåelse af nationale foranstaltninger, der er truffet for at beskytte legitime almene interesser.«
… it is necessary to make arrangements within a Community framework, in order to avoid potential legal uncertainty and market distortions and to reconcile free circulation of television services with the need to prevent the possibility of circumvention of national measures protecting a legitimate general interest’.
I henhold til artikel 1, litra b), i direktiv 89/552 forstås ved »tv-spredningsfore-tagende« den fysiske eller juridiske person, som har det redaktionelle ansvar for programlægningen af tv-programmer, og som udsender dem eller får dem udsendt af en tredjepart.
Under Article 1(b) of Directive 89/552, ‘broadcaster’ means the natural or legal person who has editorial responsibility for the composition of schedules of television programmes and who transmits them or has them transmitted by third parties.
Artikel 3a i direktiv 89/552, der er indsat ved direktiv 97/36, har følgende ordlyd:
Article 3a of Directive 89/552, as inserted by Directive 97/36, is in these terms:
Enhver medlemsstat kan træffe foranstaltninger i overensstemmelse med fællesskabsretten for at sikre, at et tv-spredningsforetagende under dens jurisdiktion ikke
Each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive
KOMMISSIONEN MOD INFRONT WM udnytter sin eneret til at udsende begivenheder, der af den pågældende medlemsstat anses for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse, på en sådan måde, at en betydelig del af befolkningen i den pågældende medlemsstat forhindres i at kunne følge sådanne begivenheder via direkte eller tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn.
COMMISSION v INFRONT WM basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following such events via live coverage or deferred coverage on free television.
Kommissionen kontrollerer inden for en periode på tre måneder fra underretningen, at sådanne foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten, og meddeler dem til de øvrige medlemsstater.
Within a period of three months from the notification, the Commission shall verify that such measures are compatible with Community law and communicate them to the other Member States.
Medlemsstaterne sikrer, at tv-spredningsforetagender under deres jurisdiktion ikke udnytter en eneret, som disse foretagender har erhvervet efter datoen for offentliggørelsen af dette direktiv, på en sådan måde, at en betydelig del af befolkningen i en anden medlemsstat forhindres i at kunne følge begivenheder, der af den anden medlemsstat er erklæret for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse i henhold til stk. 1 og 2, via hel eller delvis direkte transmission eller — hvor det i offentlighedens interesse af objektive grunde er nødvendigt eller hensigtsmæssigt — hel eller delvis tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn således som fastlagt af denne anden medlemsstat i overensstemmelse med stk. 1.«
Member States shall ensure, by appropriate means, within the framework of their legislation that broadcasters under their jurisdiction do not exercise the exclusive rights purchased by those broadcasters following the date of publication of this Directive in such a way that a substantial proportion of the public in another Member State is deprived of the possibility of following events which are designated by that other Member State in accordance with the preceding paragraphs via whole or partial live coverage or, where necessary or appropriate for objective reasons in the public interest, whole or partial deferred coverage on free television as determined by that other Member State in accordance with paragraph 1.’
Tjenestekategorier
Categories of service