natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den omstændighed, at den person, som en europæisk arrestordre vedrører, har opholdt sig i den fuldbyrdende medlemsstat med afbrydelser og er fængslet dér, udgør ikke afgørende eller relevante kriterier for at vurdere, om han opholder sig i eller er bosat i den fuldbyrdende medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6.
Secondly, the fact that the requested person has interrupted his stay in the executing Member State and the fact that he is being held in custody there do not constitute decisive or relevant criteria for the purposes of assessing whether he is staying in, or a resident of, that State within the meaning of Article 4(6) of the Framework Decision.
Den omstændighed at den berørte person opholder sig i den fuldbyrdende medlemsstat i strid med denne stats lovgivning om udlændingens indrejse og ophold, og at den pågældende har begået kriminel virksomhed dér, er kun til hinder for, at han har status af at opholde sig eller være bosat i denne stat — såfremt han er unionsborger — hvis han har været genstand for en afgørelse om udsendelse i henhold til fællesskabsretten.
Finally, the fact that the person concerned is staying in the executing Member State in breach of the legislation of that State governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he systematically commits crimes there do not preclude him from having the status of a person who is staying in or is a resident of that State, if he is a citizen of the Union, unless he has been the subject of an expulsion decision adopted in compliance with Community law.
På grundlag af de foranstående betragtninger skal jeg foreslå Domstolen at besvare de præjudicielle spørgsmål, som er forelagt af Oberlandesgericht Stuttgart, på følgende måde:
In the light of the abovementioned observations, I propose that the Court answer the questions referred to it for a preliminary ruling by the Oberlandesgericht Stuttgart as follows:
»1) Artikel 4, nr. 6, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne skal fortolkes således, at den er til hinder for en medlemsstats lovgivning, der udelukker fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre, der er udstedt med henblik på fuldbyrdelsen af en straffedom, hvis arrestordren vedrører en af medlemsstatens egne statsborgere, og denne ikke har givet samtykke til overgivelsen.
(1) Article 4(6) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States must be interpreted as precluding legislation of a Member State under which the execution of a European arrest warrant issued for the purposes of execution of a custodial sentence is ruled out where that arrest warrant applies to one of its own nationals and he does not consent to his surrender.
I hovedsagen skal den forelæggende ret på Szymon Kozłowski anvende de bestemmelser i rettens nationale lovgivning, der finder anvendelse på andre medlemsstaters statsborgere, i overensstemmelse med formålet med rammeafgørelse 2002/584.
In the case before it, the referring court must apply to Mr Kozłowski the provisions of its national law applicable to nationals of the other Member States, in accordance with the objective of Framework Decision 2002/584.
Princippet om overensstemmende fortolkning er til hinder for, at grunden til at afslå fuldbyrdelse, som er fastsat i national ret til fordel for tyske statsborgere, som modsætter sig overgivelse, udvides til at omfatte andre medlemsstaters statsborgere i henhold til princippet om forbud mod forskelsbehandling.
The principle of conforming interpretation precludes the extension to nationals of other Member States, pursuant to the principle of nondiscrimination, of the ground for nonexecution laid down in national law in favour of German nationals who oppose their surrender.
2) En person opholder sig i eller er bosat i den fuldbyrdende medlemsstat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 4, nr. 6, i rammeafgørelse 2002/584, hvis den pågældende har centret for sine hovedinteresser dér, hvorfor fuldbyrdelse af straffen i denne stat fremgår at være nødvendig for at fremme hans resocialisering.
(2) A person is staying in or is a resident of the executing Member State, within the meaning of Article 4(6) of Framework Decision 2002/584, if that person has his centre of main interests there, so that the execution of the sentence in that State appears necessary for his reintegration.
For at vurdere, om denne betingelse er opfyldt, skal den fuldbyrdende medlemsstats judicielle myndighed undersøge alle de relevante forhold ved den berørte persons individuelle situation.
In order to establish whether that condition is satisfied, the executing judicial authority must examine all the facts relevant to the individual situation of the person concerned.
Den omstændighed, at den person, som en europæisk arrestordre vedrører, har opholdt sig i den fuldbyrdende medlemsstat med afbrydelser og er fængslet dér, udgør ikke afgørende eller relevante kriterier for at vurdere, om den pågældende opholder sig eller er bosat i denne stat i den forstand, hvori disse udtryk er anvendt i artikel 4, nr. 6, i rammeafgørelse 2002/584.
The fact that the person who is the subject of a European arrest warrant has interrupted his stay in the executing Member State and the fact that he is being held in custody there do not constitute decisive or relevant criteria for the purposes of assessing whether he is staying in or is a resident of that State within the meaning of Article 4(6) of Framework Decision 2002/584.
Den omstændighed, at den berørte person opholder sig i den fuldbyrdende medlemsstat i strid med denne stats lovgivning om udlændingens indrejse og ophold, og at den pågældende har begået kriminel virksomhed, er kun til hinder for, at han har status af at opholde sig eller være bosat i den fuldbyrdende medlemsstat — såfremt han er unionsborger — hvis han har været genstand for en afgørelse om udsendelse i henhold til fællesskabsretten.«
The fact that the person concerned is staying in the executing Member State in breach of the national legislation governing the right of foreign nationals to enter and remain in the country and the fact that he systematically commits crimes there do not preclude him from having the status of a person who is staying in or is a resident of that State, if he is a citizen of the Union, unless he has been the subject of an expulsion decision adopted in compliance with Community law.
I sag C-66/08, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 35 EU, indgivet af Oberlandesgericht Stuttgart (Tyskland) ved afgørelse af 14. februar 2008, indgået til Domstolen den 18. februar 2008, i sagen vedrørende fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre over for
Reference for a preliminary ruling under Article 35 EU from the Oberlandesgericht Stuttgart (Germany), made by decision of 14 February 2008, received at the Court on 18 February 2008, in the proceedings concerning the execution of a European arrest warrant issued against
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis og L. Bay Larsen (refererende dommer) samt dommerne J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh og J.-C. Bonichot, generaladvokat: Y. Bot justitssekretær: fuldmægtig B. Fülöp,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, P. Jann, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis and L. Bay Larsen (Rapporteur), Presidents of Chambers, J. Makarczyk, P. Kūris, E. Juhász, A. Ó Caoimh, P. Lindh and J.-C. Bonichot, Judges,
— den tjekkiske regering ved M. Smolek, som befuldmægtiget
— the Czech Government, by M. Smolek, acting as Agent,
— den franske regering ved J.-C. Niollet, som befuldmægtiget
— the French Government, by J.-C. Niollet, acting as Agent,
— den nederlandske regering ved C. Wissels og M. Noort, som befuldmægtigede
— the Netherlands Government, by C. Wissels and M. Noort, acting as Agents,
— den østrigske regering ved C. Pesendorfer og T. Fülöp, som befuldmægtigede
— the Austrian Government, by C. Pesendorfer and T. Fülöp, acting as Agents,
— den polske regering ved M. Dowgielewicz og L. Rędziniak, som befuldmægtigede
— the Polish Government, by M. Dowgielewicz and L. Rędziniak, acting as Agents,
— den finske regering ved J. Heliskoski, som befuldmægtiget
— the Finnish Government, by J. Heliskoski, acting as Agent,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved S. Grünheid og R. Troosters, som befuldmægtigede, og efter at have hørt generaladvokaten,
— the Commission of the European Communities, by S. Grünheid and R. Troosters, acting as Agents, after hearing the Advocate General,
Anmodningen om præjudiciel afgørelse vedrører fortolkningen af artikel 4, nr. 6, i Rådets rammeafgørelse 2002/584/RIA af 13. juni 2002 om den europæiske arrestordre og om procedurerne for overgivelse mellem medlemsstaterne (EFT L 190, s. 1, herefter »rammeafgørelsen«).
This reference for a preliminary ruling concerns the interpretation of Article 4(6) of Council Framework Decision 2002/584/JHA of 13 June 2002 on the European arrest warrant and the surrender procedures between Member States (OJ 2002 L 190, p. 1; ‘the Framework Decision’).
Anmodningen er blevet fremsat i forbindelse med en sag, hvorunder Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart (herefter »den fuldbyrdende judicielle tyske myndighed«) er blevet anmodet om at fuldbyrde en europæisk arrestordre udstedt den 18. april 2007 af Sąd Okręgowy w Bydgoszczy (retten i regionen Bydgoszczy, herefter »den udstedende judicielle polske myndighed«) over for den polske statsborger Szymon Kozłowski.
The reference was made in proceedings concerning the execution by the Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart (‘the German executing judicial authority’) of a European arrest warrant issued on 18 April 2007 by the Sąd Okręgowy w Bydgoszczy (Regional Court, Bydgoszcz; ‘the Polish issuing judicial authority’) against Mr Kozłowski, a Polish national.
Den Europæiske Unions retsforskrifter
European Union law
Femte betragtning til rammeafgørelsen har følgende ordlyd:
Recital 5 in the preamble to the Framework Decision states:
»Den Europæiske Unions erklærede mål [om] at blive et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed har skabt et ønske om at afskaffe udlevering mellem medlemsstaterne og indføre en ordning for overgivelse mellem judicielle myndigheder.
‘The objective set for the Union to become an area of freedom, security and justice leads to abolishing extradition between Member States and replacing it by a system of surrender between judicial authorities.
Endvidere vil indførelsen af en ny forenklet ordning for overgivelse af dømte eller mistænkte personer med henblik på straffuldbyrdelse eller retsforfølgning gøre det muligt at mindske den kompleksitet og den risiko for forsinkelser, der er en følge af de nuværende udleveringsprocedurer.
Further, the introduction of a new simplified system of surrender of sentenced or suspected persons for the purposes of execution or prosecution of criminal sentences makes it possible to remove the complexity and potential for delay inherent in the present extradition procedures.
De traditionelle samarbejdsrelationer, som hidtil har bestået mellem medlemsstaterne, bør erstattes med en ordning med fri bevægelighed for afgørelser på det strafferetlige område, både afgørelser før domsafsigelsen og endelige afgørelser, i et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed.«
Traditional cooperation relations which have prevailed up till now between Member States should be replaced by a system of free movement of judicial decisions in criminal matters, covering both pre-sentence and final decisions, within an area of freedom, security and justice.’
Syvende betragtning til rammeafgørelsen præciserer:
Recital 7 of the Framework Decision provides:
»Da målet [om] at erstatte det multilaterale udleveringssystem, der bygger på den europæiske udleveringskonvention af 13. december 1957, ikke i tilstrækkelig grad kan opfyldes af medlemsstaterne, hvis de handler enkeltvis, og derfor bedre kan gennemføres på EU-plan, kan Rådet træffe foranstaltninger i overensstemmelse med subsidiaritetsprincippet, jf. artikel 2 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 5 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab […]«
‘Since the aim of replacing the system of multilateral extradition built upon the European Convention on Extradition of 13 December 1957 cannot be sufficiently achieved by the Member States acting unilaterally and can therefore, by reason of its scale and effects, be better achieved at Union level, the Council may adopt measures in accordance with the principle of subsidiarity as referred to in Article 2 of the Treaty on European Union and Article 5 of the Treaty establishing the European Community …’
Ottende betragtning til rammeafgørelsen fastsætter:
Recital 8 to the Framework Decision provides:
»Afgørelser om fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre skal underkastes tilstrækkelig kontrol, hvilket betyder, at en judiciel myndighed i den medlemsstat, hvor den eftersøgte er blevet anholdt, skal træffe afgørelse om den pågældendes overgivelse.«
‘Decisions on the execution of the European arrest warrant must be subject to sufficient controls, which means that a judicial authority of the Member State where the requested person has been arrested will have to take the decision on his or her surrender.’
I artikel 1, stk. 1 og 2, i rammeafgørelsen defineres en europæisk arrestordre og pligten til at fuldbyrde den således:
Article 1(1) and (2) of the Framework Decision define the European arrest warrant and refer to the obligation to execute it as follows:
Artikel 2, stk. 1, i rammeafgørelsen bestemmer:
Article 2(1) of the Framework Decision provides:
»En europæisk arrestordre kan udstedes for forhold […] eller, når der er idømt en straf eller pålagt en anden frihedsberøvende foranstaltning, for straffe af en varighed på mindst fire måneder.«
‘A European arrest warrant may be issued for acts … where a sentence has been passed or a detention order has been made, for sentences of at least four months.’
Artikel 3 i rammeafgørelsen opregner tre »[o]bligatoriske grunde til at afslå fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre«.
Article 3 of the Framework Decision lists three ‘[g]rounds for mandatory nonexecution of the European arrest warrant’.
I artikel 4 i rammeafgørelsen er der under overskriften »Fakultative grunde til at afslå fuldbyrdelse af en europæisk arrestordre« i syv punkter angivet sådanne grunde. I denne henseende er det i punkt 6 bestemt:
Article 4 of the Framework Decision, entitled ‘Grounds for optional nonexecution of the European arrest warrant’ sets out those grounds in seven numbered paragraphs.
»Den fuldbyrdende judicielle myndighed kan afslå at fuldbyrde en europæisk arrestordre,
‘The executing judicial authority may refuse to execute the European arrest warrant:
6) hvis den europæiske arrestordre er udstedt med henblik på fuldbyrdelse af en straffedom eller en anden frihedsberøvende foranstaltning, og den eftersøgte opholder sig i, er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende medlemsstat, og denne medlemsstat forpligter sig til selv at fuldbyrde straffen eller den anden frihedsberøvende foranstaltning i henhold til sin nationale lovgivning.«
(6) if the European arrest warrant has been issued for the purposes of execution of a custodial sentence or detention order, where the requested person is staying in, or is a national or a resident of the executing Member State and that State undertakes to execute the sentence or detention order in accordance with its domestic law’.
Artikel 5 i rammeafgørelsen har under overskriften »Garantier, som den udstedende medlemsstat skal give i særlige tilfælde«, følgende ordlyd:
Article 5 of the Framework Decision, entitled ‘Guarantees to be given by the issuing Member State in particular cases’, is worded as follows:
»Den fuldbyrdende medlemsstats lovgivning kan indeholde bestemmelser om, at dens fuldbyrdende judicielle myndighed kun må fuldbyrde en europæisk arrestordre på følgende betingelser:
‘The execution of the European arrest warrant by the executing judicial authority may, by the law of the executing Member State, be subject to the following conditions:
3) Hvis en europæisk arrestordre er udstedt med henblik på retsforfølgning, og den person, der er omfattet af arrestordren, er statsborger i eller bosat i den fuldbyrdende medlemsstat, kan overgivelsen gøres betinget af, at den pågældende, efter at være blevet hørt, overføres til den fuldbyrdende medlemsstat for der at
(3) where a person who is the subject of a European arrest warrant for the purposes of prosecution is a national or resident of the executing Member State, surrender may be subject to the condition that the person, after being heard, is returned
Artikel 6 i rammeafgørelsen bestemmer under overskriften »Fastlæggelse af kompetente judicielle myndigheder«:
Article 6 of the Framework Decision, entitled ‘Determination of the competent judicial authorities’, provides:
Det fremgår af meddelelsen om Amsterdamtraktatens ikrafttrædelsesdato, offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende den 1. maj 1999 (EFT L 114, s. 56), at Forbundsrepublikken Tyskland har fremsat en erklæring i henhold til artikel 35, stk. 2, EU, hvorved denne medlemsstat godkendte Domstolens kompetence til at træffe præjudiciel afgørelse i henhold til bestemmelserne i artikel 35, stk. 3, litra b), EU.
It is apparent from the information concerning the date of entry into force of the Treaty of Amsterdam, published in the Official Journal of the European Communities of 1 May 1999 (OJ 1999 L 114, p. 56), that the Federal Republic of Germany made a declaration on the basis of Article 35(2) EU by which it accepted the jurisdiction of the Court to give preliminary rulings in accordance with the arrangements laid down in Article 35(3)(b) EU.
2006 I, s. 1721, herefter »IRG«), hvori man har bevaret den sædvanlige terminologi i tysk ret, således at »overgivelse« i rammeafgørelsens forstand betegnes »udlevering«.
1721; ‘the IRG’), while retaining the usual German legal terminology — a ‘surrender’ within the meaning of the Framework Decision being described as an ‘extradition’.
IRG sondrer mellem afgørelsen af, hvorvidt en udleveringsanmodning kan antages til realitetsbehandling, og afgørelsen af, om udlevering skal tillades eller afslås.
The IRG distinguishes between the decision concerning the admissibility of the extradition request and the decision to grant or refuse extradition.
Efter anmodning fra den fuldbyrdende judicielle myndighed påhviler det i henhold til IRG’s § 29-32 under alle omstændigheder Oberlandesgerichte (regionale appelinstanser) at foretage en prøvelse af, om en udleveringsanmodning kan antages til realitetsbehandling.
According to Articles 29 to 32 of the IRG, it is in any event for the Oberlandesgerichte (Higher Regional Courts) to examine the admissibility of the extradition request, on application by the executing judicial authority.
Derimod tilkommer det alene den fuldbyrdende judicielle myndighed at træffe afgørelse om, hvorvidt udlevering skal tillades eller afslås, for så vidt angår udleveringsanmodninger fremsat af en udstedende judiciel myndighed fra en medlemsstat.
By contrast, the decision to grant or refuse extradition, in the case of extradition requests submitted by an issuing judicial authority of another Member State, is a matter for the executing judicial authority.
IRG’s § 83b, stk. 2, litra b), gennemfører rammeafgørelsens artikel 4, nr. 6, for så vidt angår personer, der ikke er tyske statsborgere, uden at sondre mellem, om de er statsborgere fra en anden medlemsstat end Forbundsrepublikken Tyskland eller tredjelandsborgere. Bestemmelsen, som har overskriften »Grunde til at afslå fuldbyrdelse«, har følgende ordlyd:
Article 4(6) of the Framework Decision was transposed, in relation to persons other than German nationals — whether nationals of another Member State or of a third State — by Article 83b(2)(b) of the IRG.
»Tilladelse til udlevering af udlændinge, der har deres sædvanlige ophold i Forbundsrepublikken, kan desuden afslås, når
‘The extradition of a foreign national whose habitual residence is in Germany may also be refused, if
[…] b) den berørte person ikke har givet sit samtykke til udlevering til fuldbyrdelse af straf efter domstolens belæring, der tilføres retsbogen, og hans beskyttelsesværdige interesse i, at straffen fuldbyrdes i indlandet, er mere tungtvejende […]«
(b) in the case of extradition for the purpose of execution of sentence, he does not consent to such extradition after being informed of his rights (such information being minuted by the judge) and if he has an interest in execution of the sentence in Germany that deserves protection and predominates …’
Vedrørende det processuelle indeholder IRG’s § 79, stk. 2, der fastlægger den nærmere fremgangsmåde, når der skal træffes afgørelse om en udleveringsanmodning, følgende bestemmelse:
Paragraph 79(2) of the IRG lays down the procedures for the ruling on the extradition request as follows:
»Inden Oberlandesgericht tager stilling til, om anmodningen om [udlevering] kan realitetsbehandles, skal den kompetente myndighed [Generalstaatsanwaltschaft] tage stilling til, om den vil gøre gældende, at der foreligger grunde til at afslå fuldbyrdelse i medfør af § 83b.
‘Before the Oberlandesgericht has ruled on the admissibility of the [extradition] request, the body competent to grant or refuse the request [the ‘Generalstaatsanwaltschaften’ — General Prosecutor’s Offices] shall indicate whether it intends to raise any grounds of nonexecution under Paragraph 83b.
Beslutningen om ikke at fremføre en sådan afslagsgrund skal begrundes. Beslutningen kan prøves af Oberlandesgericht […]«
Reasons shall be given for a decision not to raise any such ground.
Sąd Rejonowy w Tucholi (underretten i Tuchola) (Polen) har ved dom af 28. maj 2002 idømt Szymon Kozłowski en frihedsstraf på fem måneder for ødelæggelse af fremmed ejendom.
By judgment of 28 May 2002 of the Sąd Rejonowy w Tucholi (Local Court of Tuchola, Poland), Mr Kozłowski was sentenced to five months’ imprisonment for destruction of another person’s property.
Den ved den nævnte dom idømte straf er endelig, men den er endnu ikke fuldbyrdet.
The sentence imposed by that judgment has become final, but has not yet been executed.
Siden den 10. maj 2006 har Szymon Kozłowski befundet sig i fængslet i Stuttgart, hvor han afsoner en frihedsstraf på 3 år og 6 måneder, som han er blevet idømt ved 2
Since 10 May 2006, Mr Kozłowski has been imprisoned in Stuttgart (Germany), where he is serving a custodial sentence of three years and six months, to which he
KOZŁOWSKI domme af henholdsvis 27. juli 2006 og 25. januar 2007, der er afsagt af Amtsgericht Stuttgart for 61 tilfælde af bedrageri begået i Tyskland.
KOZŁOWSKI was sentenced by two judgments of the Amtsgericht Stuttgart, dated 27 July 2006 and 25 January 2007, in respect of 61 fraud offences committed in Germany.
Den udstedende judicielle polske myndighed har ved en europæisk arrestordre, udstedt den 18. april 2007, anmodet den fuldbyrdende judicielle tyske myndighed om overgivelse af Szymon Kozłowski til fuldbyrdelse af den frihedsstraf på fem måneder, som han er blevet idømt ved Sąd Rejonowy w Tucholi.
The Polish issuing judicial authority requested the German executing judicial authority, by a European arrest warrant issued on 18 April 2007, to surrender Mr Kozłowski for the purposes of execution of the sentence of imprisonment of five months imposed on him by the Sąd Rejonowy w Tucholi.
Den 5. juni 2007 blev Szymon Kozłowski hørt om spørgsmålet af Amtsgericht Stuttgart.
On 5 June 2007, Mr Kozłowski was heard on the matter by the Amtsgericht Stuttgart.
Under denne høring tilkendegav han over for den nævnte ret, at han ikke samtykkede i at blive overgivet til den udstedende judicielle polske myndighed.
He stated to the latter, in the course of that hearing, that he did not consent to his surrender to the Polish issuing judicial authority.