natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For at gennemføre disse operationer hvad angår projekter finansieret af Fællesskabet, har sagsøgeren indgået aftaleprotokoller og tjenesteydelsesaftaler med Republikken Guinea, som er blevet godkendt af chefen af Kommissionens delegation i Guinea, og som er støttet på finansieringsaftaler nr. 5169/GUI og nr. 4205/GUI samt på en finansieringsaftale, hvorved en Sysmin-genanvendelseskonto blev oprettet.
In order to carry out those operations, with regard to the projects financed by the Community, the applicant concluded with the Republic of Guinea protocols of agreement and contracts for the provision of services, which were approved by the head of the Commission’s delegation in Guinea and based on financing conventions Nos 5169/GUI and 4205/GUI and on a financing contract providing for the setting up of a Sysmin re-employment account.
Finansieringsaftale nr. 5169/GUI blev indgået den 14. juni 1993 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab ved Kommissionen og Republikken Guinea som led i den fjerde Loméaftale og tilsigtede en forbedring af levevilkårene i dette land gennem en finansiering ved midlerne i den syvende EUF.
On 14 June 1993, financing convention No 5169/GUI was concluded between the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea within the framework of the Lomé IV Convention, with the purpose of improving living conditions in that country on the basis of financing drawn from the resources of the Seventh EDF.
De samlede omkostninger ved denne finansiering udgjorde 30 mio. ECU, hvoraf to tredjedele skulle dækkes af midlerne fra den fjerde Loméaftales nationale vejledende program og en tredjedel af modydelsesmidlerne opnået ved den almindelige importordning.
Two thirds of the total cost of the financing, amounting in total to ECU 30 million, was to come out of the resources of the National Indicative Programme under Lomé IV and the remaining third was to come out of counterpart funds generated by the general import programme.
Denne aftale foreskrev efter indgåelsen af offentlige tjenesteydelsesaftaler ændringer i og vedligeholdelse af helbredsinstitutionerne i Guinea i samarbejde med seks NGO’er, heriblandt sagsøgeren, som alle virkede sammen med de offentlige sundhedsorganer.
That convention provided for the restructuring and support of health structures in Guinea with the aid of six NGOs, including the applicant, all operating alongside the public health services, following the award of public service contracts.
Den almindelige importordning indeholdtes i en finansieringsaftale nr. 4205/GUI, der blev indgået den 30. december 1988 mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, repræsenteret ved Kommissionen, og Republikken Guinea og skulle
The general import programme was the subject of financing convention No 4205/GUI, concluded on 30 December 1988 between the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea and was
Denne aftale, som udtrykkeligt bestemte, at modydelsesmidlerne skulle anvendes til fordel for helbredssektoren, medførte ligeledes, at der blev oprettet modydelsesmidler i Guinea franc, efter at der var foretaget anskaffelser i den private og offentlige sektor.
That convention, which expressly provided for the use of counterpart funds for the benefit of the health sector, involved the constitution of counterpart funds in Guinean francs following acquisitions carried out in the private and public sectors.
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, repræsenteret ved Kommissionen, og Republikken Guinea indgik den 1. februar 1990 en finansieringsaftale om oprettelsen af en genanvendelseskonto »Ordning til fastsættelse af indtægter ved eksport af minevarer (Sysmin)« i Republikken Guineas Centralbank.
On 1 February 1990, the European Economic Community, represented by the Commission, and the Republic of Guinea concluded a financing contract providing for the establishment of a Sysmin (system for the stabilisation of export receipts for mineral products) re-employment account with the Central Bank of the Republic of Guinea.
Efter denne aftale indgik sagsøgeren og Republikken Guinea en aftaleprotokol med titlen »Genanvendelsesmidler/EØF nr. 02/96«, hvorved man fastsatte de tekniske, administrative og finansielle detaljer for sagsøgerens indgriben, der var finansieret af genanvendelsesmidlerne, til støtte for helbredssektoren i området Fria (Guinea).
Following upon that contract, a protocol of agreement entitled ‘Fonds de réemploi/CEE no 02/96’ (Re-employment Fund/EEC No 02/96) was concluded between the applicant and the Republic of Guinea with the purpose of fixing the technical, administrative and financial details of the applicant’s assistance in support of the health sector in the Prefecture of Fria (Guinea), to be financed out of the re-employment fund.
De aftaler, som sagsøgeren har indgået som led i projekter finansieret af EUF-midlerne, er i tilfælde af uoverensstemmelser omfattet af den procedure, der er fastsat ved »procedurereglerne for mægling og voldgift i forbindelse med kontrakter, der finansieres af EUF«, som fremgår af bilag V til Afgørelse nr. 3/90 truffet af AVS/EØF-Ministerrådet den 29. marts 1990 om vedtagelse af almindelige bestemmelser og almindelige betingelser for kontrakter vedrørende bygge- og anlægsarbejder, leverancer og tjenesteydelser, der finansieres af Den Europæiske Udviklingsfond (EUF), samt af procedureregler for mægling og voldgift i forbindelse med sådanne kontrakter (EFT L 382, s. 1).
The contracts concluded by the applicant within the framework of projects financed by EDF funds are covered, in case of dispute, by the procedure laid down in the ‘Procedural Rules on Conciliation and Arbitration of Contracts Financed by the European Development Fund (EDF)’, which is contained in Annex V to Decision No 3/90 of the ACP-EEC Council of Ministers of 29 March 1990 adopting the general regulations, general conditions and procedural rules on conciliation and arbitration for works, supply and service contracts financed by the European Development Fund (EDF) and concerning their application (OJ 1990 L 382, p. 1).
En kontrol, som den guineanske minister for samarbejde, den nationale anvisningsberettigede (herefter »den nationale anvisningsberettigede«), gennemførte i slutningen af 1998, afslørede, at der var funktionsforstyrrelser i sagsøgerens aktiviteter vedrørende aftaler finansieret af midler fra sjette og syvende EUF (herefter de pågældende aftaler), hvilket indebar en begrænset gennemførelsesprocent, en utilstrækkelig teknisk ydeevne, beskedne organisatoriske og finansielle ydeevner samt manglende gennemsigtighed.
A check carried out at the end of 1998 by the Guinean Minister for Cooperation, the national authorising officer for the EDF (hereinafter the ‘national authorising officer’), revealed failings in the applicant’s work in regard to contracts financed out of resources from the Sixth and Seventh EDFs (the ‘contracts at issue’) in the form of a limited rate of completion, insufficient technical capacity, weak organisational and financial capacity and a lack of transparency.
På grundlag af denne konstatering anmodede den nationale anvisningsberettigede et revisionsselskab om at foretage regnskabs- og finansrevision af de projekter i Guinea, der omfattede sagsøgeren.
That finding led the national authorising officer to bring in a firm of auditors to carry out a full audit of the accounts and finances of the projects in Guinea in which the applicant was involved.
Den nationale anvisningsberettigede sendte den 30. marts 2000 efter revisionsrapporten et påkrav til sagsøgeren, hvorved sagsøgeren ikke blot blev opfordret til at afhjælpe de uregelmæssigheder, der var fastslået i forskellige projekter hvad angår regnskabs- og personaleforvaltningen, men ligeledes til at tilbagebetale 261 181 309 Guinea franc som likviditetssaldo i alle de projekter, der var finansieret af modydelsesmidlerne, samt andre utilstrækkeligt begrundede beløb, der var omhandlet af revisionsrapporten, men som ikke var fastsat i påkravet. Dette skulle ske efter en ratebetaling, der skulle aftales.
On 30 March 2000, following the audit report, the national authorising officer sent a letter of formal notice to the applicant in which he called upon it not merely to put right the defects which had been established in the various projects concerning the management of the accounts and the staff but also to repay an amount of GNF 261 181 309 by way of cash balances in all the projects financed out of counterpart funds, in addition to other amounts which were insufficiently justified and which are mentioned in the audit report, although not expressed in precise figures amount in the letter of formal notice, with repayment to be made by way of instalments to be agreed on.
Sagsøgeren besvarede dette påkrav den 14. april 2000 og afklarede herved flere punkter, hvilket førte den nationale anvisningsberettigede til at anmode revisionsselskabet om en supplerende revision for at tage hensyn til sagsøgerens besvarelse af nævnte påkrav.
On 14 April 2000, the applicant answered the letter of formal notice by providing explanations, which led the national authorising officer to ask the same firm of auditors to carry out a supplementary audit in order to take account of the answers provided by the applicant in its reply to the letter of formal notice.
Nævnte revisionsselskab udfærdigede på den nationale anvisningsberettigedes anmodning den 13. august 2000 en supplerende revisionsrapport, hvori selskabet fastslog, at sagsøgerens gæld burde nedsættes fra 1 510 307 148 til 1 085 836 676 Guinea franc hvad angår det samlede beløb af de udgifter, der ikke var begrundet af bevismidler, og udgifter, som ikke kunne anerkendes.
On 13 August 2000, the abovementioned firm of auditors, at the request of the national authorising officer, prepared a draft report on the supplementary audit in which it concluded that the applicant’s debt should be reduced from GNF 1 510 307 148 to GNF 1 085 836 676 in respect of the total amount of the expenditure not supported by documentary evidence and the non-eligible expenditure.
Det er Kommissionens opfattelse, at dette er årsagen til, at den nationale anvisningsberettigede ikke har anvendt den bankgaranti, han havde, og som udløb den 15. september 2000.
In the Commission’s view, that is why the national authorising officer did not use the bank guarantee at his disposal, which expired on 15 September 2000.
Efter senere kontroller afgav det samme revisionsselskab den 21. marts 2001 en supplerende revisionsrapport, hvori sagsøgerens gæld blev yderligere nedsat til 1 006 740 345 Guinea franc under hensyn til anerkendte, begrundede udgifter for i alt 79 096 331 Guinea franc.
On 21 March 2001, after successive verifications, a supplementary audit report was submitted by the same firm of auditors in which the amount of the debt was further reduced to GNF 1 006 740 345, due to the acceptance of justified expenditure of GNF 79 096 331.
Efter at den nationale anvisningsberettigede havde sendt et nyt påkrav, anfægtede sagsøgeren, som mente, at gælden alene androg 44 278 586 Guinea franc, den 31. juli 2001 igen rapportens konklusioner, selv om der nu heri var taget hensyn til de af sagsøgeren fremsatte bemærkninger. På denne baggrund var det umuligt at afgøre sagen tvisten ved mægling.
By letter of 31 July 2001, following upon a further letter of formal notice from the national authorising officer, the applicant, which considered that the amount of its debt was limited to GNF 44 278 586, continued to challenge the conclusions of that report, even though it already took account of the applicant’s observations, thereby making an amicable settlement of the dispute impossible.
Siden sommeren 2001 har kontakterne mellem sagsøgeren, de guineanske myndigheder og Kommissionen været begrænset.
From the summer of 2001, there was reduced contact between the applicant, the Guinean authorities and the Commission.
Sagsøgeren har klaget over ikke at have haft adgang til en ny revisionsrapport, der blev udarbejdet i 2002 af det samme selskab.
The applicant complained that it did not have access to a new audit report drawn up in 2002 by the same firm.
Kommissionen har i en skrivelse af 24. juli 2003 til sagsøgeren beklaget, at den ikke kunne formå den nationale anvisningsberettigede til at tage officiel stilling til tvisten, idet det var dennes opfattelse, at sagsanlæg måtte være en sidste udvej.
By letter of 24 July 2003 addressed to the applicant, the Commission expressed its regret that it had not succeeded in persuading the national authorising officer to adopt an official position as to the further steps to be taken in regard to the dispute, as the latter took the view that the option of legal action should be envisaged only as a last resort.
Den 34. september 2003 blev der i Bruxelles afholdt et møde mellem sagsøgeren og Kommissionen for at afklare uoverensstemmelserne, men man fandt ingen løsning.
On 24 September 2003, a meeting took place in Brussels between the applicant and the Commission for the purpose of resolving the dispute, but no solution was found.
Chefen for Kommissionens delegation i Guinea meddelte ved skrivelse af 24. marts 2004, som sagsøgeren modtog den 26. april 2004, sagsøgeren, at der snarest ville blive fremsendt et tilbagebetalingskrav.
By letter of 24 March 2004, received by the applicant only on 26 April 2004, the head of the Commission’s delegation in Guinea informed the applicant that a recovery order would shortly be issued.
Chefen for Kommissionens delegation i Guinea tilsendte den 21. april 2004 ved anbefalet brev med modtagelseskvittering, hvis kuvert ligeledes indeholdt skrivelsen af 24. marts 2004, og som således ligeledes blev modtaget den 26. april 2004, sagsøgeren en debetnota på 959 543 835 Guinea franc (397 126,02 EUR) (herefter »den anfægtede retsakt«), hvorved forfaldsfristen var fastsat til den 25. maj 2004.
On 21 April 2004, by registered letter with acknowledgement of receipt, in an envelope also containing the letter of 24 March 2004, which was thus also received by the applicant on 26 April 2004, the head of the Commission’s delegation in Guinea sent the applicant a debit note in the amount of GNF 959 543 835 (EUR 397 126.02) (the ‘contested measure’), fixing 25 May 2004 as the final date for payment.
Da sagsøgeren anmodede om nærmere forklaringer med hensyn til indholdet af den anfægtede retsakt, besvarede chefen for Kommissionens delegation i Guinea sagsøgeren ved skrivelse af 18. maj 2004 og vedlagde herved den seneste supplerende revisionsrapport af 27. marts 2002 og anførte, at denne sidste rapport ikke ændrede grundlæggende på de konklusioner, der var indeholdt i den første revisionsrapport, undtagen at beløbet for de udgifter, der ikke kunne anerkendes, var nedsat til 988 314 134 Guinea franc.
Since the applicant asked for clarifications concerning the contents of the contested measure, the head of the Commission’s delegation in Guinea replied by letter of 18 May 2004, enclosing with his reply the latest supplementary audit report, dated 27 March 2002, and stating that that report did not change the substantive findings brought out in the first audit report, with the exception of the reduction in the amount of the expenditure which has been declared ineligible, which was reduced to GNF 988 314 134.
Da sagsøgeren ikke reagerede herpå, fremsendte EUF’s regnskabsfører en rykkerskrivelse den 2. juli 2004, hvorved sagsøgeren blev opfordret til at betale 959 543 835 Guinea franc senest den 23. juli 2004.
In the absence of a reply from the applicant, the EDF accounting officer sent a reminder by letter of 2 July 2004, which called upon the applicant to pay the sum of GNF 959 543 835 by 23 July 2004 at the latest.
Kommissionen tilsendte sagsøgeren en anden rykkerskrivelse den 4. august 2004, skønt denne allerede havde anlagt nærværende sag, hvorved sagsøgeren atter blev opfordret til at betale det beløb, der var omhandlet i den anfægtede retsakt, senest den 6. september 2004.
On 4 August 2004, at a time when the applicant had already lodged the present action, the Commission sent it a second reminder once again calling on it to pay the amount mentioned in the contested measure by 6 September 2004 at the latest.
Kommissionen tilsendte den 9. juni 2005 sagsøgeren et påkrav, eftersom denne ikke havde betalt det i den anfægtede retsakt omhandlede beløb.
On 9 June 2005, since the applicant had not paid the amount mentioned in the contested measure, the Commission sent it a letter of formal notice.
Sagsøgeren besvarede dette påkrav den 20. juni 2005 og anførte, at man måtte afvente afgørelsen i den foreliggende sag.
On 20 June 2005, the applicant replied to the letter of formal notice to the effect that, in its view, it was best to await the outcome of the present action.
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 23. juni 2004 har sagsøgeren anlagt nærværende sag.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 23 June 2004, the applicant brought the present action.
Ved særskilt processkrift indleveret til Rettens Justitskontor den 30. september 2004 har Kommissionen fremført en formalitetsindsigelse i henhold til artikel 114 i Rettens procesreglement.
By a separate document lodged at the Court Registry on 30 September 2004, the Commission raised an objection of inadmissibility under Article 114 of the Court’s Rules of Procedure.
Sagsøgeren har indgivet indlæg vedrørende denne formalitetsindsigelse den 25. oktober 2004.
The applicant filed its observations on that objection on 25 October 2004.
Ved kendelse af 22. september 2005 traf Retten afgørelse om at henskyde formalitetsindsigelsen til afgørelse i forbindelse med sagens realitet, og afgørelsen om sagens omkostninger blev udsat.
By order of the Court of 22 September 2005, the objection was joined to the substance and costs were reserved.
På grundlag af den refererende dommers rapport besluttede Retten (Fjerde Afdeling) at indlede den mundtlige forhandling.
On hearing the report of the Judge-Rapporteur, the Court (Fourth Chamber) decided to open the oral procedure.
Parterne har afgivet mundtlige indlæg og besvaret spørgsmål fra Retten under retsmødet den 6. juni 2007.
The parties presented oral argument and answered the questions put by the Court at the hearing on 6 June 2007.
— Formalitetsindsigelsen forkastes.
— dismiss the objection of inadmissibility;
— Sagen afvises; subsidiært frifindelse, idet søgsmålet er grundløst.
— dismiss the action as inadmissible or, in the alternative, as being without foundation;
Kommissionen har anført, at sagen skal afvises, eftersom den anfægtede retsakt ikke kan anses for en anfægtelig retsakt i henhold til artikel 230 EF.
The Commission contends that the present application is inadmissible inasmuch as the contested measure cannot be regarded as an act amenable to challenge under Article 230 EC.
Den anfægtede retsakt er nemlig en forberedende retsakt med henblik på et eventuelt sagsanlæg eller vedtagelse af en beslutning i henhold til artikel 256 EF.
The contested measure is a preparatory measure with a view to possible contentious proceedings or the adoption of a decision under Article 256 EC.
Det er Kommissionens opfattelse, at den anfægtede retsakt er en akt, der går forud for en eventuel beslutning om at anlægge en sag, og således ikke er en akt, som har retlige virkninger, der kan påvirke sagsøgerens interesser ved på mærkbar vis at ændre sagsøgerens retsstilling.
In the Commission’s view, the contested measure is an act preceding the possible adoption of a decision to initiate contentious proceedings and is therefore not a measure which produces legal effects capable of affecting the interests of the applicant by bringing about a distinct change in its legal position.
Kommissionen har anført, at en debetnota er »en sidste advarsel, inden næste skridt foretages«.
The Commission states that a debit note is ‘a final warning before proceeding to the next step’.
Den er en underretning af debitor, som det er præciseret i artikel 78, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (EFT L 357, s. 1).
It constitutes information given to the debtor as provided for in Article 78(3) of Commission Regulation (EC, Euratom) No 2342/2002 of 23 December 2002 laying down detailed rules for the implementation of Council Regulation (EC, Euratom) No 1605/2002 on the Financial Regulation applicable to the general budget of the European Communities (OJ 2002 L 357, p. 1).
Kommissionen har herved anført, at den i denne sag kunne sende en sidste opfordring til den nationale anvisningsberettigede med henblik på, at denne tog stilling til, hvorledes uoverensstemmelserne med sagsøgeren skulle løses.
The Commission points out in that regard that, in the present case, it could still send a final request to the national authorising officer to decide what is to be done next in the dispute with the applicant.
Kommissionen har på sagens nuværende stadium endnu ikke truffet en beslutning om, hvilke skridt den i sin egenskab af garant for EUF’s økonomiske interesser vil tage over for sagsøgeren.
However, as things stand at the moment, the Commission has not decided what step to take next in the dispute in its capacity as guarantor of the financial interests of the EDF.
Kommissionen har således forklaret, at dens endelige beslutning eventuelt kan bestå i en beslutning i henhold til artikel 256 EF, en beslutning om modregning eller en beslutning om at indbringe sagen for de kompetente retsinstanser i henhold til artikel 46, stk. 2, i forordningen om den niende EUF.
Thus, the Commission explains that its definitive decision could possibly be a decision adopted under Article 256 EC, a compensatory decision or a decision under Article 46(2) of the Ninth EDF Regulation to bring an action before the courts having jurisdiction in the matter.
I sidstnævnte tilfælde vil det dreje sig om de kompetente italienske retsinstanser, eftersom Kommissionen, da den ikke var part i den pågældende aftale, ikke kan anvende den voldgift, som var bestemt i de nævnte aftaler, og som udelukkende kan anvendes af de guineanske myndigheder.
In the latter case, the Italian courts would have jurisdiction because, as the Commission is not a party to the contracts at issue, it cannot have recourse to the arbitration procedure provided for in those contracts, of which the Guinean authorities alone may avail themselves.
Kommissionen har anført, at såfremt Retten finder, at den anfægtede retsakt er en anfægtelig retsakt i henhold til artikel 230 EF, vil Retten foregribe Kommissionens endelige beslutning, som aldrig ville blive vedtaget, hvis den nationale anvisningsberettigede handlede inden Kommissionen.
The Commission argues that if the Court should take the view that the contested measure is an act which may be the subject of an action under Article 230 EC, it would anticipate the Commission’s definitive decision, which may never be adopted if the national authorising officer were to act before the Commission does so.
Kommissionen har anfægtet sagsøgerens opfattelse, hvorefter den anfægtede retsakt er en egentlig beslutning, fordi dette for det første ville indebære en iværksættelse af artikel 44, stk. 2, i forordningen om den niende EUF, for det andet, at denne »beslutning« i henhold til sin ordlyd kan tvangsfuldbyrdes, og for det tredje, at den anden rykkerskrivelse bekræfter denne vurdering, og at disse skrivelser følgelig medførte retsvirkninger, der kunne skade sagsøgerens interesser og ændre dennes retsstilling i henhold til Domstolens praksis.
The Commission disagrees with the applicant’s observations that the contested measure is a genuine decision on the grounds, first, that it constitutes an application of Article 44(2) of the Ninth EDF Regulation, second, that the enforceability of that ‘decision’ is confirmed by the terms thereof and, third, that the second reminder confirms that analysis and that, consequently, those letters produce legal effects in regard to the applicant capable of adversely affecting its interests and of bringing about a change in its legal position within the meaning of the caselaw of the Court of Justice.