natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den har således fastslået, at sagsøgtes fordring i henhold til entreprisekontrakten var bortfaldet gennem sagsøgerens modregning af det bodskrav på 84 934,31 EUR, svarende til 1% af kontraktværdien, der tilkommer denne. Landgericht har i øvrigt ikke givet sagsøgeren medhold.
It found that the defendant’s claim based on the contract for works had been extinguished by offsetting owing to application of the contractual penalty in the amount of EUR 84 934.31, that is to say 1% of the amount of the contract, and dismissed the remainder of the action.
Oberlandesgericht Celle, som sagen blev indanket for, erklærer i forelæggelsesafgørelsen, at tvistens afgørelse afhænger af, om
The case went to appeal before the Oberlandesgericht Celle, which explains in its order for reference that resolution of the dispute in the main proceedings turns on
Den forelæggende ret har udtalt sig til fordel for den opfattelse, at der ikke kan gås ud fra, at pligten til at overholde de kollektive overenskomster hviler på tvingende almene hensyn.
It finds in favour of the view that the obligation to pay the collectively agreed wage cannot be considered to meet overriding requirements relating to the public interest.
For så vidt som en sådan forpligtelse
To the extent that it contributes to protecting German building undertakings from competition from other Member States, in the
»Udgør den omstændighed, at en offentlig ordregiver ved lov er pålagt kun at give kontrakter for byggeleverancer til virksomheder, som ved tilbudsgivningen skriftligt har forpligtet sig til ved udførelsen af denne levering mindst at betale sine ansatte den på leveringsstedet overenskomstmæssigt fastsatte løn, en ubegrundet hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser i henhold til EF-traktaten?«
‘Does it amount to an unjustified restriction on the freedom to provide services under the EC Treaty if a public contracting authority is required by statute to award contracts for building services only to undertakings which, when lodging a tender, undertake in writing to pay their employees, when performing those services, at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where those services are performed?’
III — Bedømmelse
III — Analysis
Den forelæggende ret finder desuden, at Domstolens praksis vedrørende mindsteløn ikke finder anvendelse i forbindelse med hovedsagen, da den løn, der er nævnt i de kollektive overenskomster, som kræves på udførelsesstedet, er langt højere end den mindsteløn, der skal anvendes på Forbundsrepublikken Tysklands område i medfør af AEntG.
The court of reference further considers that the caselaw of the Court of Justice on minimum wages does not apply in the dispute in the main proceedings since the wages and salaries stipulated in the collective agreements, which are required to be paid at the place where the work is carried out, are much higher than the minimum wage applicable on the territory of the Federal Republic of Germany under the AEntG.
Retten udleder deraf, at pligten til at overholde disse overenskomster går ud over, hvad der er nødvendigt af hensyn til beskyttelsen af arbejdstagerne.
It deduces that the obligation to comply with these collective agreements exceeds what is necessary to protect workers.
Retten finder, at det, der kræves af hensyn til beskyttelsen af arbejdstagerne, er markeret ved den lovpligtige mindsteløn, sådan som den skal anvendes på Forbundsrepublikken Tysklands område i medfør af AEntG.
It considers that what is necessary to protect workers is defined by the mandatory minimum wage, which must be applied on the territory of the Federal Republic of Germany under the AEntG.
For udenlandske arbejdstagere medfører pligten til at overholde kollektive overenskomster netop ikke en faktisk ligestilling med de tyske arbejdstagere, men forhindrer almindeligvis deres beskæftigelse i Tyskland, da deres arbejdsgiver ikke kan anvende deres omkostningsfordel med hensyn til lønomkostninger.
Finally, the court of reference adds that, as far as foreign workers are concerned, the obligation to pay the collectively agreed wage does not bring about actual equality with German workers but instead prevents them from being employed in Germany because their employer is unable to exploit his advantage in terms of labour costs.
Med dette præjudicielle spørgsmål ønsker den forelæggende ret i det væsentlige oplyst, om traktatens bestemmelser om fri udveksling af tjenesteydelser skal fortolkes således, at de er til hinder for en national lovgivning, såsom delstatsloven, som forpligter ordremodtageren og indirekte dennes underentreprenører til mindst at betale arbejdstagere, der er udstationeret
By this question, the court of reference essentially asks whether the Treaty rules on the freedom to provide services must be interpreted as precluding national legislation, such as the Landesvergabegesetz, that requires contractors and, indirectly, their subcontractors to pay workers posted in the
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-346/06 foretage denne konkrete bedømmelse under hensyn til alle tvistens omstændigheder.
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06 into account all the circumstances of the dispute before it.
i forbindelse med udførelse af en offentlig kontrakt, den overenskomstmæssigt fastsatte løn, der gælder på stedet for ydelsesleveringen, under trussel om sanktioner, der kan gå så langt som til opsigelse af kontrakten, hvis den overenskomst, som denne lovgivning henviser til, ikke er erklæret almindeligt gældende.
framework of the performance of a public contract at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where those services are performed, on pain of penalties that may go as far as the termination of the works contract, where the collective agreement to which the legislation in question refers is not declared to be of universal application.
Nogle af de nævnte regeringer vurderer ligeledes spørgsmålet i lyset af direktiv 96/71 og er af den opfattelse, at direktivet ikke er til hinder for den i hovedsagen omhandlede foranstaltning.
Some of these governments also examine the question from the point of view of Direct- ive 96/71 and are of the opinion that the directive does not preclude the measure at issue in the main proceedings.
Såfremt denne foranstaltning udgør en hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser, vil den især være begrundet ved formålet om beskyttelse af arbejdstagerne, og den står i rimeligt forhold til dette mål.
In so far as the measure constitutes a restriction on the freedom to provide services, it is justified inter alia by the objective of worker protection and proportionate to achievement of that objective.
Den polske regering mener derimod, at direktiv 96/71 ikke kan begrunde, at en kontrakttildeling er betinget af, at ordremodtageren betaler de udstationerede arbejdstagere en højere løn end den mindsteløn, som fremgår af direktivets artikel 3, stk. 1, litra c).
The Polish Government, by contrast, takes the view that Directive 96/71 does not justify making the award of a contract subject to the service provider’s paying posted workers wages above the minimum rate mentioned in Article 3(1)(c) of that directive.
Det fremgår imidlertid af forelæggelsesafgørelsen, at de overenskomstmæssigt fastsatte lønniveauer, der gælder på udførelsesstedet, er væsentligt højere end den i AEntG fastsatte mindsteløn.
That government points out that it is evident from the order for reference that the levels of remuneration laid down in the collective agreements in force at the place where the services are performed are significantly higher than the minimum defined in the AEntG.
Den belgiske regering mener, at en sådan hindring kan være berettiget, når arbejdstagerne ikke er omfattet af en sammenlignelig beskyttelse ved etableringsstatens lovgivning, således at anvendelsen af værtslandets nationale lovgivning giver dem en reel fordel, som bidrager betydeligt til deres sociale beskyttelse, og når anvendelsen af denne lovgivning står i rimeligt forhold til det almene formål, som forfølges.
The Belgian Government considers that such a restriction may be justified, first where the workers do not enjoy a comparable level of protection under the law of the Member State where their employer is established, so that the application of the national rules of the host State confers a genuine benefit on them, significantly adding to their social protection, and secondly where the application of those rules is proportionate to the public interest objective pursued.
Ifølge den belgiske regering tilkommer det den forelæggende ret at
According to that government, it is for the court of reference to make that assessment, taking
Subsidiært har den polske regering gjort gældende, at den i hovedsagen omhandlede foranstaltning er i strid med artikel 49 EF, idet den udgør en uberettiget hindring for den frie udveksling af tjenesteydelser.
In the alternative, the Polish Government maintains that the measure at issue in the main proceedings infringes Article 49 EC. According to that government, it constitutes an unjustified obstacle to the freedom to provide services.
Den polske regering deler den forelæggende rets synspunkt, hvorefter bestemmelserne i delstatsloven har til formål at beskytte tyske byggevirksomheder mod andre medlemsstaters konkurrence, og dermed de facto virkeliggør et formål af økonomisk art, som
It shares the view of the court of reference that the purpose of the Landesvergabegesetz is to shield German building undertakings from competition from other Member States, thereby de facto achieving an economic purpose which,
RÜFFERT alle virksomheder inden for den pågældende sektor eller erhvervsgren i det pågældende geografiske område.
RÜFFERT industry or profession concerned and within the territorial scope of such agreements.
ifølge Domstolens praksis ikke kan begrunde en restriktion af en grundlæggende frihed.
according to the caselaw of the Court, cannot justify a restriction on a fundamental freedom.
Sådanne bestemmelser går længere end, hvad der er nødvendigt for bekæmpelsen af unfair konkurrence, idet dette mål gennemføres i tilstrækkelig grad ved AEntG’s fastsættelse af en mindsteløn.
According to the Polish Government, such provisions go beyond what is necessary to combat unfair competition, that objective being adequately attained by the setting of a minimum rate of pay in the AEntG.
Derfor er Kommissionen af den opfattelse, at for så vidt som delstatsloven forpligter til at overholde et lønniveau, som er fastsat i en kollektiv overenskomst, der ikke er erklæret almindeligt gældende, må denne lov anses for at være uforenelig med direktiv 96/71.
For that reason, the Commission considers that, in so far as the Landesvergabegesetz requires compliance with a level of remuneration laid down in a collective agreement that has not been declared to be universally applicable, that law must be considered incompatible with Directive 96/71.
Landesvergabegesetz går derved ud over rammerne for de ved dette direktiv harmoniserede garantier, som fællesskabslovgivningen foreskriver på mindstelønsområdet for udstationerede arbejdstagere.
It would thus fall outside the scope of the guarantees that Community law provides with regard to the minimum remuneration of posted workers and which are harmonised by that directive.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber mener, at hovedsagen henhører under anvendelsesområdet for direktiv 96/71, og at det præjudicielle spørgsmål derfor først og fremmest skal undersøges i lyset af direktivet.
The Commission of the European Communities considers that the dispute in the main proceedings falls within the scope of Directive 96/71 and that the question referred for a preliminary ruling should therefore be examined first and foremost in the light of that directive.
Kommissionen har anført, at direktivet har til formål at skabe ligevægt mellem den frie udveksling af tjenesteydelser og beskyttelsen af udstationerede arbejdstagere.
It states that the aim of that directive is to strike a balance between the freedom to provide services and the protection of posted workers.
For at nå dertil har fællesskabslovgiver i artikel 3 i direktiv 96/71 angivet en detaljeret ramme, som medlemsstaterne bør overholde.
In order to achieve that objective, the Community legislature established, in Article 3 of Directive 96/71, a detailed framework with which the Member States must comply.
Kommissionen har tilføjet, at delstatsloven, der har til formål at pålægge mere krævende arbejds- og beskæftigelsesvilkår alene for udstationerede arbejdstagere, som er beskæftiget inden for rammerne af offentlige kontrakter, dvs. i et segment af det økonomiske liv, under ingen omstændigheder kan svare til et tvingende alment hensyn i artikel 49 EF’s forstand eller være egnet til at forfølge et sådant hensyn.
The Commission adds that the Law of a Land which has the purpose of imposing more demanding terms and conditions of employment solely for posted workers employed in the framework of public contracts, in other words in only one area of economic life, cannot in any event serve an overriding public interest within the meaning of Article 49 EC nor be an appropriate way of pursuing such an interest.
Eftersom Forbundsrepublikken Tyskland har et system for, hvorledes overenskomster erklæres for almindeligt gældende, er kun artikel 3, stk. 8, første afsnit, i direktiv 96/71 relevant.
Since the Federal Republic of Germany has a system for declaring collective agreements to be of universal application, according to the Commission only the first subparagraph of Article 3(8) of the directive is relevant.
I medfør af denne bestemmelse, sammenholdt med direktivets artikel 3, stk. 1, andet led, bør mindstelønnen kun fastsættes for arbejdstagere, der er udstationeret i Tyskland ved kollektive overenskomster, der er erklæret almindeligt gældende, dvs. overenskomster, som skal overholdes af
Under that provision, read in conjunction with the second indent of Article 3(1) of the directive, minimum wages should be set for workers posted to Germany only under collective agreements that have been declared to be of universal application, in other words agreements that must be complied with by all undertakings in the
Under retsmødet har den franske regering i det væsentlige givet udtryk for samme opfattelse som Kommissionen, nemlig at artikel 49 EF og direktiv 96/71 ikke er til
At the hearing, the French Government essentially endorsed the position held by the Commission by maintaining that Article 49 EC and Directive 96/71 do not
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT BOT — SAG C-346/06 forpligtelse, udgør efter min mening en kontraktudførelsesbetingelse 16.
OPINION OF MR BOT — CASE C-346/06 tutes, in my view, a contract performance condition.
hinder for, at en medlemsstat anvender den mindsteløn på udstationerede arbejdstagere, der er fastsat ved en national eller lokal overenskomst, men kun hvis den pågældende overenskomst er erklæret almindeligt gældende for virksomhederne i den pågældende sektor eller det pågældende område.
16 prevent a Member State from applying to posted workers the minimum wage laid down in a national or local collective agreement, but on condition that the agreement in question has been declared to be universally applicable to undertakings in the industry or territory concerned.
Det bemærkes imidlertid, at nævnte direktivs artikel 23 ikke er uden interesse i forbindelse med den foreliggende sag, da den udtrykker den tanke, at udførelsen af kontrakten efter tildelingen af en offentlig kontrakt skal ske i overensstemmelse med bestemmelserne om beskyttelse på arbejdspladsen og arbejdsforholdene på det sted, hvor arbejdet skal udføres.
I note, however, that Article 23 of the directive in question is not without interest in the present case because it expresses the notion that the performance of the work following the award of a public contract must comply with the employment protection provisions and the working conditions in force in the place where the work is to be carried out.
Det bemærkes for det første, at med henblik på at give den nationale ret, som har forelagt det præjudicielle spørgsmål, den fornødne vejledning, kan Domstolen inddrage EF-regler, som den nationale ret ikke har henvist til i sit spørgsmål 15.
In the light of these observations, it should first be noted that, in order to provide a useful reply to the court which has referred to it a question for a preliminary ruling, the Court may be required to take into consideration rules of Community law to which the national court did not refer in its question. 15
Jeg vil imidlertid ikke behandle fortolkningen af direktiv 93/37 nærmere, fordi det ikke gør det muligt at besvare det centrale i det problem, der er rejst med det foreliggende præjudicielle spørgsmål, nemlig fastsættelsen af de arbejdsforhold, der i overensstemmelse med fællesskabsretten kan pålægges ved udførelsen af en offentlig kontrakt i en situation med udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser.
I shall not, however, go further in interpreting Directive 93/37, because that directive is of no assistance with regard to the central issue raised by the question from the court of reference, namely determination of the employment conditions which may, in compliance with Community law, be imposed for the performance of a public contract in a situation where workers are posted in the framework of the provision of services.
Den forpligtelse, som i medfør af delstatslovens § 3, stk. 1, og § 4, stk. 1, påhviler de bydende til mindst at give deres arbejdstagere den løn, der er fastsat i den overenskomst, der gælder på stedet for ydelsesleveringen, og at sikre, at deres underentreprenører pålægges den samme
The undertaking that contractors must make under Paragraphs 3(1) and 4(1) of the Landesvergabegesetz to pay their employees at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where the services in question are performed and to impose the same obligation on their subcontractors consti-
16 — Jf. i denne henseende Kommissionens fortolkningsmeddelelse om fællesskabsretten vedrørende offentlige kontrakter og mulighederne for at tage hensyn til sociale aspekter i disse kontrakter, hvori det er præciseret, at »[u]dførelsesbetingelsen er en forpligtelse, som skal accepteres af den, som kontrakten indgås med, og som vedrører udførelsen af kontrakten«, og det er i princippet tilstrækkeligt, at »tilbudsgiverne ved afgivelse af tilbud forpligter sig til at opfylde dette krav, hvis de får tildelt kontrakten« (s. 17).
16 — See in this respect the interpretative communication of the Commission on the Community law applicable to public procurement and the possibilities for integrating social considerations into public procurement, which states that ‘contract conditions are obligations which must be accepted by the successful tenderer and which relate to the performance of the contract’ and by means of which tenderers ‘undertake, when submitting their bids, to meet such conditions if the contract is awarded to them’ (p. 17).
For at være forenelig med artikel 49 EF skal en sådan udførelsesbetingelse, som det senere vil fremgå, overholde princippet om forbud mod forskelsbehandling på grundlag af nationalitet og gennemsigtighedsprincippet.
In order to be compatible with Article 49 EC, such contract conditions must comply with the principle of nondiscrimination on grounds of nationality and with the principle of transparency, as we shall see below.
15 — Jf. bl.a. dom af 12.10.2004, sag C-60/03, Wolff & Müller, Sml. I, s. 9553, præmis 24. I - 2008
15 — See in particular Case C-60/03 Wolff & Müller [2004] ECR I-9553, paragraph 24. I - 2008
Vedrørende direktiv 96/71 er jeg af den opfattelse, at de faktiske omstændigheder i hovedsagen, sådan som de er beskrevet i forelæggelsesafgørelsen, må anses for at høre ind under dette direktivs anvendelsesområde, for så vidt som de svarer til den situation, der er defineret i nævnte direktivs artikel 1, stk. 3, litra a).
Turning now to Directive 96/71, I am of the opinion that the facts in the dispute in the main proceedings, as described in the order for reference, must be held to fall within the scope of that directive, since they correspond to the situation described in Article 1(3)(a) of that directive.
For så vidt som denne lov imidlertid omhandler betingelser vedrørende udførelse af kontrakter om byggeleverancer, i dette tilfælde overholdelse af mindsteløn, som obligatorisk skal anvendes på arbejdstagere, der er beskæftiget af ordremodtageren og/eller af en underentreprenør, herunder arbejdstagere, som er udstationeret som led i udveksling af tjenesteydeler, som det er tilfældet i hovedsagen, skal delstatsloven undersøges i forhold til den afledte fællesskabsretlige bestemmelse vedrørende udstationering af arbejdstagere som led i udveksling af tjenesteydelser.
Nevertheless, in so far as the Law lays down conditions for the performance of works contracts — in this instance the payment of a minimum wage — which must be applied to the workers employed by the contractor and/or by any subcontractor, including workers posted in the framework of the provision of services, which is the case in the main proceedings, it is necessary to examine the Law in the light of secondary Community law on the posting of workers in the framework of the provision of services.
Vi står her over for en situation, hvor en virksomhed, der er etableret i en medlemsstat, nemlig firmaet PKZ, der er hjemmehørende i Polen, har udstationeret polske arbejdstagere for egen regning og under egen ledelse på en anden medlemsstats område, Forbundsrepublikken Tyskland, i forbindelse med en underentreprenøraftale indgået mellem den udstationerende virksomhed og modtageren af tjenesteydelsen, der driver virksomhed i sidstnævnte medlemsstat, nemlig den i hovedsagen sagsøgte.
To be more precise, we have here a case in which an undertaking established in a Member State, namely PKZ established in Poland, has posted Polish workers, for its account and under its direction, on the territory of another Member State, in the event the Federal Republic of Germany, in the framework of a subcontracting contract concluded between the undertaking making the posting and the party for whom the services are intended, operating in the latter Member State, that is to say the defendant in the main proceedings.
Det er ubestridt, at tidspunktet for de faktiske omstændigheder i hovedsagen ligger efter udløbet af den fastsatte frist for medlemsstaterne til at gennemføre direktiv 96/71, dvs. efter den 16. december 1999.
Moreover, it is common ground that the facts in the dispute in the main proceedings occurred after the expiry of the period for Member States to transpose Directive 96/71, that is to say after 16 December 1999.
Jeg undersøger således først, om direktiv 96/71 skal fortolkes således, at det er til hinder for en national lovgivning, såsom delstatsloven, som pålægger ordremodtageren og indirekte dennes underentreprenører mindst at betale arbejdstagere, der er udstationeret i forbindelse med udførelse af en offentlig kontrakt, den overenskomstmæssigt fastsatte løn, der gælder på stedet for ydelsesleveringen, under trussel om sanktioner, der kan gå så langt som til opsigelse af kontrakten, hvis den kollektive overenskomst, som denne lovgivning henviser til, ikke er erklæret almindeligt gældende som omhandlet i direktivets artikel 3, stk. 8, første afsnit.
I shall therefore begin by examining whether Directive 96/71 must be interpreted as precluding national legislation, such as the Landesvergabegesetz, which requires contractors and, indirectly, their subcontractors to pay workers posted in the framework of the performance of a public contract at least the remuneration prescribed by the collective agreement in force at the place where those services are performed, on pain of penalties that may go as far as the termination of the works contract, where the collective agreement to which the legislation in question refers is not declared to be universally applicable within the meaning of the first subparagraph of Article 3(8) of that directive.
A — Fortolkningen af direktiv 96/71
A — The interpretation of Directive 96/71