natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det ser dog ud til, at det er nødvendigt at etablere en vis grad al' organisatorisk og forvaltningsmæssigt samarbejde inden for enhver deltype af tværregionalt samarbejde. Dette er især tilfældet, nar der er tale om multilaterale, strategiske øg projektbaserede samarbejdsformer.
It seems however that a certain degree ot organisational and managerial capacities has to be established in every sub-type of interterritorial cooperation, but especially in the framework of multilateral forms of cooperation both at project and at strategic level.
samarbejdsordnings specifikke behov, kan der iagttages en klar tendens til. al institutionalisering i stigende grad afhænger af "eksterne faktorer" (f.eks. krav til styring al'EU­finansierede projekter).
Although cooperation partners do generally decide autonomously on their precise organisational framework according to the specific needs of each cooperation scheme, one can observe a clear tendency that institutionalisation is increasingly conditioned by "external factors" (e.g. requirements for the management of EU-funded projects).
Den stadig større betydning af sidstnævnte aspekt fremstår særlig tydeligt i de nye Interreg lllC­relningslinier.
The growing importance of this latter aspect is particularly evident in the case of the new INTERREG UIC Guidelines.
De indeholder påbud, som indebærer en væsentlig forøgelse af forpligtigelserne til at etablere ret komplekse strategiske og projektbaserede samarbejdsstrukturer (se nærmere i bilag i).
They contain prescriptions that significantly increase the obligations to set up rather complex cooperation structures, both at strategic and at project level (See more in detail: Annex 1 ).
I henseende til tværnationalt samarbejde afhænger institutionalisering ofte af "eksterne faktorer" og spiller en afgørende rolle for opnåelse af positive strategiske og projektbaserede resultater.
In the framework of transnational cooperation, institutionalisation is mainly conditioned by "external factors" and plavs a crucial role for success both at strategic and at project level.
I den forudgående programmeringsperiode blev der satset ihærdigt på al få tilvejebragt egnede, strategiske, tværnationale samarbejdsstrukturer for den driftsmæssige/finansielle styring af programmerne (Interreg IIC. artikel I O­pilotaktioner).
Significant efforts were made during the previous programming period in establishing appropriate strategic transnational cooperation structures for the operational/financial management of programmes (INTERREG IIC. Art. 10 pilot actions).
Som følge af de udbyggede bestemmelser i Interreg Hi­retningslinierne for linje Β består der inden for samtlige programmer en pligt til at oprette fælles, strategiske styringsstrukturer, ligesom de aktører, som deltager i projektbaseret samarbejde, skal aftale indbyrdes ordninger (se nærmere i bilag 1 ).
With the reinforced provisions of the INTERREG Ill-Guidelines for Strand B. all programmes are obliged to set up joint strategic management structures and the players involved in project-based cooperation need to establish arrangements between them (See more in detail: Annex 1).
Eksistensen af egnede retlige rammevilkår
Existence of appropriate legal framework conditions
Eksistensen af egnede retlige rammevilkår har stør betydning for det transeuropæiske samarbejdes generelle udvikling.
The existence of appropriate legal framework conditions strongly influences on the overall development of transEuropean cooperation.
Grænseoverskridende, tværregionale og tværnationale samarbejdsordninger er særligt afhængige af. at der foreligger passende retlige rammevilkår, mens europæiske sammenslutninger oprettet af lokale og regionale myndigheder, ser ud til at fungere ganske tilfredsstillende ud fra nationale retsbestemmelser (lovgivning øm sammenslutninger).
Crossborder, interterritorial and transnational cooperation schemes are particularly dependent on the existence of adequate legal framework conditions, whereas European associations set up by local and regional authorities seem to operate quite satisfactory on the ground of national legal provisions (associative law).
Retlige rammevilkår medvirker til at skabe en solid ekstern legitimitet for samarbejdsordningerne set i forhold til deres omgivende miljø, (f.eks. borgere, andre politiske eller administrative strukturer) og til at lette etableringen af åbne og demokratiske strukturer for deres interne virkemåde.
Legal framework conditions help to create a solid external legitimacy for cooperation schemes vis à vis their environment (e.g. citizens, other political or administrative structures) and facilitate the setting up of transparent and democratic structures for their internal functioning.
Når man skal vurdere denne faktors følgevirkninger i praksis, er del nødvendigt at være opmærksom på to væsentlige forhold:
A discussion of the practical implications of this factor has to consider two essential dimensions:
• Der må indgås aftaler mellem landene, som kan lette og fremme de lokale og regionale myndigheders eksterne samarbejdsaktiviteter.
• The availability of domestic powers to local/regional authorities for an engagement in external cooperation activities. • The conclusion of agreements between States that facilitate and foster external cooperation activities of territorial authorities.
Indenlandske beføjelser, som muliggør eksternt samarbejde, er et første aspekt, som medvirker til at skabe passende retlige rammevilkår for samarbejdet.
The "availability of domestic powers for external cooperation" is a first aspect that contributes to create appropriate legal framework conditions for cooperation.
Detle forhold spiller som høvedregel en vigtig praktisk rolle, hvilket skyldes, at der for regionale og lokale myndigheder i hele Europa gælder forskellige forfatningsmæssige/formelle retlige muligheder for al indlede eksterne samarbejdsaktiviteter.
It generally plays an important practical role due to the fact that regional and local authorities throughout Europe have varying constitutional/formal legal possibilities to engage in external cooperation activities.
Derfor anbefaler Europarådet i sin Madrid­rammekonvention og i to tillægsprotokoller, at landene anerkender øg inden før deres jurisdiktion respekterer lokale øg regionale myndigheders ret til at indgå i et grænseoverskridende eller tværregionalt samarbejde (f.eks. ved at give lokale og regionale myndigheder tilladelse til at indgå særlige samarbejdsaftaler).
The Council of Europe, in its Madrid Outline Convention and the two additional protocols, therefore demands that States recognise and respect within their jurisdiction the right of territorial authorities to engage in crossborder or interterritorial cooperation (e.g. by granting permission to territorial authorities to conclude specific cooperation agreements).
• Der er opnået betydelige fremskridt med grænseoverskridende samarbejde i tilfælde, hvor et stort antal nationale retssystemer formelt sætter regionale/lokale myndigheder i stand til direkte al deltage i særlige samarbejdsinitiativer og i en senere etape i forvaltningen af særlige støtteprogrammer.
• Significant progress has been achieved in the field of crossborder cooperation, where a large number of national legal systems formally enables the regional/local level to directly participate in specific cooperation initiatives and subsequently in the management of specific support programmes.
• Med hensyn til tværregionalt øg tværnationalt samarbejde er den mest udbredte form for samarbejde, som inddrager lokale og regionale myndigheder, endnu ikke
• In the field of interterritorial and transnational cooperation, the current practice of involving territorial authorities still has not received official and formal recognition by the States in Europe.
Den praktiske betydning af adgangen til al trække på eksterne beføjelser vedr. samarbejde varierer imidlertid stærkt.
The practical influence of the availability of external powers on cooperation is however variable.
Det fremgår af talrige eksempler på samarbejde, at problemer, som skyldes restriktive nationale retsrammer. for en del kan overvindes på kort sigt, ved at der f.eks. udvises høj motivation eller sættes ind med en fleksibel eller pragmatisk indsats.
Many cooperation examples demonstrate that problems related to a restrictive national legal framework can be partly compensated in the short run by aspects such as high motivation and flexible or pragmatic action.
Det fremgår tillige al'erfaringerne, at omfattende indenlandske beføjelser med henblik på eksternt samarbejde eller ensartethed i kompetencestrukturerne inden for et givent partnerskab ikke automatisk udgør en garanti for en høj samarbejdskvalitet eller et højt resultatniveau.
Experience also shows that a "high level of domestic powers for external cooperation" or a "homogeneity of competence structures" within a given partnership is not an automatic guarantee for a "good quality of cooperation" or a "high level of outputs".
Pragmatiske løsningers problemløsningsformåen kan dog pa længere sigt ga tabt. især hvis de førende deltagere i samarbejdet (drivkræfterne) nedtrapper deres indsats, eller hvis stærkt motiverede medarbejdere forlader samarbejdet.
In a long term perspective, however, pragmatic solutions may shed their problem solvingcapacity, especially if leading players in the cooperation (motors) revise their previous commitment or if highly motivated personnel "quit" the cooperation.
Indgåelse af aftaler mellem lande, er et andet aspekt, som er med til af tilvejebringe passende retlige rammevilkår for transeuropæisk samarbejde.
The "conclusion of agreements between states" is a second aspect that contributes to creating adequate legal framework conditions for transEuropean cooperation.
Sådanne mellemstatslige aftaler fastlægger som regel i præcise vendinger indhold, former og begrænsninger i de regionale myndigheders eksterne samarbejdsaktiviteter og fjerner retlige usikkerhedsmomenter, søm ellers kunne medføre problemer eller udgorc hindringer for en gnidningslos gennemførelse af samarbejdet.
These interstate agreements normally define precisely the context, forms and limits of external cooperation activities to be undertaken by territorial authorities and eliminate legal uncertainties likely to create problems or hamper the smooth running of cooperation.
Indtil dato er det kun for del grænseoverskridende samarbejdes vedkommende, at der er indgået forskellige former for direkte anvendelige traktater eller aftaler, som regel inden for internationale organisationer eller mellem nationale regeringer og i nogle tilfælde tillige mellem regionale myndigheder med egne lovgivningsbeføjelser (f.eks. Mainz-aftalen).
To date, various forms of directly applicable treaties or agreements have only been concluded for crossborder cooperation (e.g. treaties, agreements), mostly in the framework ol' international organisations or between national aovernments and in some cases also between
Disse aftaler har i de fleste tilfælde udgjort et velegnet grundlag for igangsætning af grænseoverskridende projektbaseret samarbejde eller etablering og drift af grænseoverskridende strategiske strukturer.
These agreements have generally provided a suitable basis for the launch of crossborder cooperation at project level or the creation and operation of crossborder structures at strategic level.
Mangfoldigheden af de eksisterende retlige rammeinstrumenter til trods udgør en række redige hindringer eller restriktioner fortsat en hæmsko for, at grænseoverskridende regioner (regionale og lokale organer) og andre aktører deltager direkte i styringen af grænseoverskridende programmer eller projekter. Disse hindringer vedrører adskillige aspekter:
Despite the variety of existing legal framework instruments, a number of legal obstacles or restrictions still held back or hinder direct participation of crossborder regions (regional and local bodies) and other players in the management of crossborder programmes or projects.
• I dag findes der ikke noget enkelt EU-omspændende instrument for offentligretligt, strategisk grænseoverskridende samarbejde.
• Currently, there is no single Europeanwide instrument for strategic crossborder cooperation based on public law.
Aktiviteterne og iværksættelsen af særprogrammer reguleres fortsat af bilaterale/multilaterale aftaler mellem enkeltlande, som i første række afhænger af de involverede partneres politiske vilje.
Activities and the implementation of specific programmes continue to be governed by bilateral/multilateral agreements between states that depend above all on the political will of the partners concerned.
Graden af inddragelse af regionale/lokale offentlige organer i et grænseoverskridende samarbejde, som muliggøres al'disse internationale aftaler, er stærkt forskellig i Europa.
The degree of participation of regional/local public bodies in crossborder cooperation provided for by these international agreements varies throughout Europe.
Dette har direkte betydning for, i hvor høj grad grænseoverskridende programmer styres centralt eller decentralt.
This directly affects the current degree of centralisation/ decentralisation in the management of crossborder programmes.
Der kan tillige iagttages store udsving tuelleni disse aftaler med hensyn til privatretlige enheders deltagelse i grænseoverskridende samarbejde '"
Wide variations between these agreements can also be observed as regards the participation of private law based entities in crossborder cooperation.2"
-'** Internt arbejdsdokument fra Europarådet: Rapport udarbejdet af professor Lejeune (Leuvens Katolske Universitet) om offentlig- eller privatretlige juridiske personers deltagelse i grænseoverskridende samarbejdsaftaler og -organer.
• Given the fact that the public funds are controlled, crossborder cooperation, which is based upon private law, is in a position to manage programmes, which have been developed and implemented by public bodies.
Karlsruhe-aftalen og Romaftalen udtrykkeligt medtager føderale myndigheder eller andre regionale myndigheder med lovgivningsbeføjelser i deres anvendelsesområde, gælder dette ikke for andre tiltaler som Bcnelux-konventionen eller Issclburg-Anholt-aftalen (tillige Main/.-aftalen).
Depending on the case in question and national legislation, these can be linked to other instruments (e.g. the Mixed Economy Companies in France, the "Società Per Azioni" in Italy or the "Regies" in Portugal).
• Af disse aftaler er tiel kun Bayonne-lraktaten og Karlsruhe-aftalen der klart og tydelig! udelukker regionale myndigheder fra al lungere som "agenter" pá vegne af deres egel hjemland eller fra at udføre beføjelser, som nationalstaten har tillagt dem inden for grænseoverskridende samarbejde.
With regard to cooperative actions between authorities governed by public law. and regional authorities in particular.
• Nar bortses fra Benelux-konventlonen og Rom-aftalen, giver alle øvrige aftaler mulighed for. al tindre offentligretlige enheder (ikke regionale myndigheder i snæver forsland) tidtager i grænseoverskridende samarbejde.
France is the only Member State of the European Union to have adopted a specific instrument, the Public Interest Grouping (Groupement d'Intérêt Public. GIP), to which crossborder cooperation projects may resort.
Deres deltagelse er dog hyppigt genstand for nøje begrænsninger
This instrument has yet to prove its effectiveness.
Samarbejdsformer, som er baseret på offentlig ret, er imidlertid mere vidtgående og sikrer større demokratisk inddragelse.
An assessment oï major agreements concluded on crossborder cooperation shows that considerable differences with regard to the scope ol'players that can practically engage crossborder cooperation exist (territorial authorities and other public or private law based players).
• Grænseoverskridende projektbaseret samarbejde, må ofte benytte sig af' retsinstrumenter, som er baseret på EU-lovgivning eller nationale lovbestemmelser, der hyppigt er underkastet en række begrænsninger.
' Amongst these agreements, only tbe "Treaty oi Bayonne" and the "Karlsruhe Agreement" clearly excludes territorial authorities from acting as "agents" on behalf of their own State or executing powers delegated to them by the Slate in lhe field ol' crossborder cooperation.
Nogle reisinstrumenter egner sig kun til bestemte grænseoverskridende samarbejdsinitiativer af økonomisk eller kommerciel karakter (f.eks.
• Apan from the "BENELUX Convention" and the "Rome Agreement", all other agreements allow participation of other public law based entities (not territorial authorities in a strict sense) in crossborder cooperation.
Europæiske, Økonomiske Interessegrupper).
But this participation is frequenti) subject to strict limitations.
Afhængigt af de nærmere forhold og national lovgivning kan disse kobles sammen med andre instrumenter (f.eks. blandede erhvervsselskaber i Frankrig, "Società Per Azioni" i Italien eller "Regies" i Portugal).
• The participation ol' private law based entities in crossborder cooperation only gives rise to major preoccupations if cooperation is based on public law.
Med hensyn til samarbejdstiltag mellem myndigheder, som er underkastet offentlig ret. og regionale myndigheder i særdeleshed, er Frankrig det eneste EU-medlemsland. som har vedtaget et særligt instrument, nemlig Groupement d'Intérêt Public.
Only the "Isselburg-Anholt Agreement" and also the "Mainz Agreement" explicitly provide such participation, but only preveni these plasers from signing administrative contracts.
GIP. som grænseoverskridende samarbejdsprojekter kan benytte sig af. Dette instrument mangler endnu at stå sin prøve.
In all other cases, the existence o\ agreements that regulate public-law based crossborder cooperation must be considered a potential obstacle that hinder effective participation ol' private law based players.
I modsætning til den vifte af instrumenter, som står til rådighed for grænseoverskridende samarbejde, er både tværregionalt og tværnationalt samarbejde kendetegnet ved. at del skorter på et direkte anvendeligt retligt rammeinstrument, som kan organisere disse samarbejdskategorier eller gøre dem stabile.
legal framework instrument that organises or provides stability to these categories of cooperation.
Denne mangel på egnede retlige rammeinstrumenter har en negativ indvirkning og hæmmer hyppigt en smidig gennemførelse af samarbejdet:
This lack of appropriate legal framework instruments has a negative impact and frequently hampers smooth cooperation:
• Tværregionalt samarbejde: Den anden midtvejsevaluering af Recite I har afsløret, at der er behov for et særligt retsinstrument. som kan lette drillen af projektnetværker.
• Interterritorial cooperation: The second interim evaluation of RECITE I has revealed the need to create a specific legal instrument that facilitates the operation of projectnetworks.
Selv om retlige forhold ikke ser ud til at være årsagen til de mest hyppige konflikter, som opstår i forbindelse med venskabsbyforbindelser,·1" gør den nuværende situation det ikke muligt at overføre lokale eller regionale opgaver (ikke suveræne rettigheder) til andre former for strategisk samarbejde (f.eks. bilaterale, tværregionale partnerskaber: multilaterale netværker).
Even if legal aspects seem not to be at the origin of the most frequent conflicts that may arise in context of town twinnings.71" the current situation does not allow a transfer of local or regional tasks (not sovereign rights) to other forms of strategic cooperation (e.g. bilateral interregional partnerships; multilateral networks).
• Tværnationalt samarbejde: Aktører, som deltager i et strategisk samarbejde i et helt samarbejdsområde, er ofte på udkig efter egnede retsinstrumenter. som gør del muligt for dem at etablere egentlige fælles strukturer med henblik på driftsmæssig og finansiel forvaltning af deres program.
• Transnational cooperation: Players involved in strategic cooperation at the level of the entire cooperation area frequently search for adequate legal instruments permitting them to set up truly joint structures for the operational and financial management of their programme.
Delte aspekl er tidkrævende og ofte årsag ti! langtrukne programvedtagelsesprocedurer.
This aspect is time-consuming and frequently responsible for lengthy programme adoption procedures.
Som sammenfatning af diskussionen om den første faktor kan det bemærkes, at der er behov for større indsats fra medlemsstaterne og EU.
The sum up of the discussion on the first factor, one has to observe that more action on behalf of the States and the Community itself is needed.
• EU's medlemsstater og andre europæiske lande bør snarest vedtage allerede eksisterende retlige rammeinstrumenter. som højner særlige samarbejdskategoriers status og bæredygtighed (f.eks. ratificering af den anden tillægsprotokol om tværregionalt samarbejde udarbejdet af Europarådet).
• EU-Member States and other European Countries should rapidly adopl already existing legal framework instruments that raise the "status" and the suslainability of specific categories of cooperation (e.g. ratification of the Second Additional Protocol on interterritorial cooperation drawn up by the Council of Europe).
• EU's medlemsstater (og kandidatlandene) bør i forening med EU-institutionerne (herunder især Europa-Kommissionen) udforme en egnet og direkte anvendelig EU-
• EU-Member States (and Accession Countries) should develop jointly with other Community institutions (and especially the European Commission) an appropriate and directly applicable Europeanwide legal framework for transEuropean cooperation in order to enhance further practical cooperation between territorial authorities. This implies both adapting existing Community law based instruments (e.g.
• Privatretlige enheders deltagelse i grænseoverskridende samarbejde giver kun anledning til større problemer. hvis samarbejdet bygger pil offentlig ret.
Community support programmes in particular have played a strategic role in the formation and the establishment of Europeanwide relations between local and regional authorities.
Kun lsselburg-Anholt-aftalen og Main/.-aflalen omtaler udtrykkeligt en slidan deltagelse, men gør det kun muligl for disse aktørerat underlegne administrative kontrakter.
These programmes also gave rise to several practical problems, for which territorial authorities had to develop pragmatic solutions in order to carry out specific activities.
Dog består der fortsat en del programrelaterede vanskeligheder og manglende kønsekvens, ligesom de regionale og lokale myndigheder vil blive stille! over for flere store udfordringer i den allernærmeste fremtid (se nærmere i bilag I):
difficulties and inconsistencies continue to persist and territorial authorities will need to tackle considerable challenges in the near future (See more in detail: Annex 1):
• Inden for alle Interreg Ill's tre linjer (grænseoverskridende, tværregionalt og transnationalt samarbejde) er der sket en klar styrkelse af forpligtelserne med hensyn til sund og effektiv forvaltning af aktionerne (programmer øg projekter) eller med hensyn til fælles institutionalisering og formelle kontraktforhold mellem samarbejdspartnere.
• In all three Strands INTERREG III (cross-border, interregional and transnational cooperation), one can observe a clear reinforcement of the obligations with regard to sound and efficient management of actions (programmes and projects) or with regard to joint institutionalisation and formal contractualisation between cooperation partners.
EU har dog ikke sat ind med særinitiativer for at førsyne de regionale myndigheder med et formålsorienteret øg målrettet retligt rammeinstrument, som de kunne benytte til at tackle de mangfoldige udfordringer, som arbejdet afføder.
However, the Community did not initiate a specific initiative in order to provide territorial authorities with a purpose orientated and targeted legal framework instrument that could assist them to cope with the multiplicity of challenges arising in cooperation.