natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Flere fandt det vigtigt at gøre institutionerne mere direkte relevante for Europas borgere.
Several saw a need to make the institutions more directly relevant to Europe's citizens.
Der var også et ønske om at fastholde "fællesskabsmetoden", der har været meget nyttig for Den Europæiske Union.
There was also a call to maintain the "Community method", which had served the European Union well.
En række konventsmedlemmer sagde, at de ikke mente, at en institutionel reform
A number of members of
kræver oprettelse af nye institutioner. Flere talere ønskede nye ordninger, der i højere grad anerkender de nationale parlamenters rolle.
the Convention said that they did not see institutional reform as requiring the creation of new institutions.
Det blev navnlig foreslået, at den foreslåede hurtige varslingsmekanisme vedrørende subsidiaritet skal styrkes.
It was suggested in particular that the proposed subsidiarity early warning mechanism should be strengthened.
Med hensyn til Det Europæiske Råd var der bred enighed om, at det skal bevare sin strategiske rolle med at tilføre Den Europæiske Union fremdrift, navnlig på det udenrigspolitiske område.
On the European Council, there was general agreement that it should retain its strategic role of providing impetus to the European Union, in particular in the area of external action.
Flere konventsmedlemmer mente, at forfatningstraktaten bør indeholde en klarere definition af Det Europæiske Råds rolle og funktioner.
Several members of the Convention considered that the Constitutional Treaty should contain a clearer definition of the role and functions of the European Council.
En række talere understregede, at dets generelle koordinerende rolle ikke må føre til, at det overtager opgaver, der egentlig tilkommer de forskellige rådssammensætninger, og at det navnlig så vidt muligt skal undgå at blive brugt som en appelinstans for spørgsmål, der ikke kan løses på rådsniveau.
A number underlined that its general coordinating role should not lead it to take over those tasks which more properly belonged to sectoral Councils, and that it should in particular avoid as far as possible being used as an appeal chamber for issues unresolved at the level of the Council.
Flere konventsmedlemmer, der fik støtte fra en række andre, foreslog, at de skiftende formandskaber for Det Europæiske Råd erstattes af en mere permanent fuldtids præsident/formand, der vælges (nogle mente med kvalificeret flertal) for en periode på enten fem år eller på to et halvt år, der kan forlænges.
Several members of the Convention, supported by a number of others, proposed that the rotating Presidency of the European Council should be replaced by a more permanent fulltime President/Chairman, elected (some thought by Qualified Majority) for a period of either five years, or a renewable two and a half year period.
Præsidenten skulle udfylde en dobbelt funktion med dels at forberede, lede og føre tilsyn med opfølgningen af Det Europæiske Råds møder og dels repræsentere Den Europæiske Union internationalt på højeste plan, dog med forbehold af Kommissionens og dens formands kompetencer.
The President would fulfil the double function of preparing, chairing and overseeing the follow-up of European Council meetings, and of representing the European Union internationally at the highest level, without prejudice to the competences of the Commission and its President.
En lang række talere var enten imod dette forslag eller påpegede, at det rejser en lang række alvorlige spørgsmål, der må klarlægges.
A large number of speakers either opposed this proposal, or said that it raised a number of serious issues which needed to be clarified.
Nogle mente, at oprettelsen af et permanent hverv vil skabe forvirring med hensyn til Det Europæiske Råds og Kommissionens respektive roller eller i værste fald institutionalisere rivaliseringen mellem de to.
Some considered that the creation of a permanent post would create confusion over the respective roles of the European Council and Commission, or at worst institutionalise rivalry between the two.
En række talere satte spørgsmålstegn ved den demokratiske legitimitet og ansvarsforholdene ved et sådant potentielt magtfuldt hverv; flere spurgte om, hvilken grad og art af administrativ støtte der vil være nødvendig; nogle så det som en mulighed at oprette ét enkelt hverv, der kombinerer formandskabet for Det Europæiske Råd og Kommissionen.
A number questioned the democratic legitimacy and accountability of such a potentially powerful post; several queried the degree and type of administrative support which would be required; and some saw an opportunity to create a single post combining the Presidency of the European Council and the Commission.
Flere andre forkastede ikke forslaget, men ønskede en definition af de opgaver, som en fast formand for Det Europæiske Råd ville skulle påtage sig (et spørgsmål, der er tæt forbundet med Det Europæiske Råds egen rolle); skal den pågældende primært have en ledelsesfunktion, skal han/hun stå for den daglige politiske ledelse eller primært sikre kontinuitet i den strategiske ledelse?
Several others, while not rejecting the proposal, called for definition of the tasks a permanent European Council President would undertake (an issue closely linked to the role of the European Council itself); would the post fulfil essentially a managerial function, was it to provide political day-to-day leadership, or was it essentially to ensure continuity of strategic direction?
Med hensyn til Rådet slog en række talere til lyd for at fastholde de skiftende formandskaber hvert halve år.
On the Council, a number of speakers spoke in favour of retaining the six-monthly rotating Presidency.
De henledte opmærksomheden på værdien af systemet, der giver alle medlemsstater, store såvel som små, en lige grad af adgang til formandsfunktionen og gør Den Europæiske Union synlig på nationalt plan.
They drew attention to the value of the system both in giving all Member States, both large and small, an equal degree of access to the function of Presidency, as well as in providing visibility for the European Union at the national level.
Det blev foreslået at kombinere en fastholdelse af det nuværende system med en forbedret flerårig planlægning for at skabe øget kontinuitet inden for systemet.
It was suggested that retention of the current system could be combined with better multiannual programming in order to provide increased continuity within the system.
En taler påpegede, at formandskabets rolle er blevet vanskelig, fordi det har overtaget opgaver, der egentlig snarere tilkommer Kommissionen.
One speaker suggested that the Presidency's role had become difficult because it had taken over tasks which fell more properly to the Commission.
Andre mente, at det nuværende skiftende formandskab allerede har vist sine begrænsninger og ikke kan fungere effektivt i et udvidet EU. Der blev fremsat flere forslag om alternative systemer.
Others considered that the current rotating Presidency had already shown its limitations, and could not operate effectively in an enlarged Union.
F.eks. deling af formandskabets ansvarsområder ved et holdsystem med skift, bevarelse af et centralt skiftende formandskab for Det Europæiske Råd/Rådet (almindelige anliggender) og Coreper, valg af formænd for de enkelte rådssammensætninger, udvidelse af den rolle, som generalsekretæren for Rådet og hans personale spiller, indsættelse af Kommissionens formand som formand for Rådet (almindelige anliggender) eller kombinationer af disse forskellige forslag.
These included sharing Presidency responsibilities through a 'team' system on a rotating basis, retaining a core rotating Presidency for the European Council/General Affairs Council and COREPER, electing Presidents of individual Council formations, increasing the role of the Council Secretary-General and his staff, providing for chairmanship of the GAC by the President of the Commission, or various combinations of these different proposals.
En række af dem, der gik ind for at ændre det nuværende skiftende formandskab, understregede, at et nyt system skal bygge på princippet om lighed mellem medlemsstaterne; andre fandt det vigtigt, at et nyt system indeholder et rotationselement.
A number of those supporting a change to the current rotating Presidency underlined that any new system should be based on the principle of equality of Member States: others specified the need for any new system to retain an element of rotation.
Der var bred støtte til oprettelsen af et Lovgivningsråd, der skal påtage sig det samlede ansvar for behandlingen af lovgivningsforslag, og som skal holde åbne møder.
There was broad support for the creation of a legislative Council which would assume overall responsibility for examining legislative proposals and which would meet in public session.
Betydningen af den rolle, som Rådet (almindelige anliggender) spiller i forberedelsen af Det Europæiske Råds arbejde, blev også nævnt.
The importance of the role of the General Affairs Council in preparing the work of the European Council was also mentioned.
Der var også bred støtte til oprettelsen af et udenrigsministerråd under forsæde af den person, der er ansvarlig for FUSP.
There was also widespread support for the creation of a Foreign Affairs Council, chaired by the person responsible for CFSP.
En række talere mente, at dette hverv skal blive et hverv som europæisk udenrigsminister; mange mente, at det skal overtage de funktioner, der i øjeblikket udøves af den højtstående repræsentant og kommissæren med ansvar for eksterne forbindelser; nogle mente, at de institutionelle følger af dette forslag bør behandles yderligere.
A number of speakers considered that this post should become that of European Minister for Foreign Affairs; many saw it taking over the existing functions of the High Representative and the Commissioner responsible for External Relations; and some said that the institutional implications of this proposal should be further addressed.
Mange mente, at Rådet kun kan fungere effektivt i et udvidet EU, hvis anvendelsen af kvalificeret flertal bliver reglen.
Many considered that the Council could only function effectively in an enlarged Union if the application of Qualified Majority Voting became the rule.
Nogle mente, at dette også gælder FUSP-området.
For some, this included the field of CFSP.
En række talere mente, at aftalen i Nicetraktaten om stemmevægtningen er uhåndterlig og bør erstattes af et system med dobbelt flertal (flertal af medlemsstater og flertal af borgere). Dette vil være både enkelt og varigt.
A number considered that the agreement in the Nice Treaty on vote weighting was unwieldy and should be replaced by a system of double majority (majority of Member States and majority of citizens).
Det blev også nævnt, at der i en udvidet Union vil blive krav om øget anvendelse af forstærket samarbejde og konstruktiv afståelse.
It was also suggested that in an enlarged Union greater recourse to reinforced cooperation and constructive abstention would be required.
Med hensyn til Kommissionen var der bred enighed om inden for den institutionelle trekant at bevare en stærk Kommission med dens enestående kollegiale system, der arbejder fuldstændig uafhængigt af national indflydelse for at fremme EU's generelle interesser.
On the Commission, there was broad consensus in favour of preserving, within the institutional triangle, a strong Commission, with its unique collegiate system, acting in complete independence from national influence in order to promote the general interest of the Union.
Det blev bredt anerkendt, at Kommissionen skal have en stærk demokratisk legitimitet, og der blev lagt særlig vægt på proceduren for valg af formand for Kommissionen.
The need for the Commission to have strong democratic legitimacy was widely recognised, with a particular focus on the procedure for choosing the President of the Commission.
Mange talere anerkendte, at både stats- og regeringscheferne og Europa-Parlamentet ligesom nu skal inddrages i proceduren.
Many speakers recognised that, as at present, both Heads of State / Government and the European Parliament should be involved in the procedure.
En række talere gik dog også ind for at skabe en forbindelse til resultatet af valget til Europa-Parlamentet; dette vil efter deres mening øge interessen for valget og samtidig styrke Kommissionens autoritet.
However a number argued in addition for establishing a link with the outcome of European Parliament elections; this, in their view, would increase interest in the elections and at the same time reinforce the authority of the Commission.
Nogle af de talere, der gik ind for en sådan fremgangsmåde, fandt det tilstrækkeligt at bede Rådet afvente resultatet af valget og tage hensyn til det ved udpegningen af en kandidat.
For some of the speakers advocating such an approach, it was sufficient to require the Council to await the outcome of the elections and take account of it in designating a candidate.
Mange andre ønskede at gå videre og foreslog at bytte om på den rækkefølge, hvori de to institutioner handler, dvs. først en afstemning i Europa-Parlamentet (udtrykket "EuropaParlamentets valg af formand" blev brugt) og derefter Rådets bekræftelse af den således udpegede person.
Many others wanted to go further by suggesting a reversal of the order of intervention of the two institutions: i.e. foreseeing first a vote in the Parliament (the term "election of the President by the Parliament" was used) and subsequent confirmation by the Council of the person so designated.
Nogle konventsmedlemmer ønskede tre femtedeles eller to tredjedeles flertal i Europa-Parlamentet ved en sådan afstemning for at holde Kommissionen og dens formand hævet over partirivalisering.
Some Convention members wanted a 3/5 or a 2/3 majority in the Parliament for such a vote in order to keep the Commission and its President above party rivalry.
Andre gik ind for absolut flertal og påpegede, at kravet om højere tærskler vil føre til ikke-gennemsigtig udvælgelsesproces og bringe Europa-Parlamentet i en vanskeligere situation end nu.
Others supported an absolute majority, arguing that the requirement for higher thresholds would lead to a non-transparent selection process and put the Parliament in a more difficult situation than at present.
I flere indlæg blev det foreslået, at Europa-Parlamentet skal stemme om et begrænset antal kandidater forelagt af Rådet.
Several interventions included the suggestion that the Parliament should vote on a limited number of candidates submitted by the Council.
Nogle talere mente, at formanden bør vælges af et valgkollegium bestående af europæiske og nationale parlamentsmedlemmer eller ved almindelige direkte valg i hele EU.
Some speakers argued that the President should be elected by an electoral college composed of European and national parliamentarians, or by Union-wide universal direct suffrage.
Andre anbefalede at holde fast ved den nuværende udvælgelsesprocedure og advarede imod en "politisering" af Kommissionen.
Others recommended sticking to the current designation procedure, warning against a "politicisation" of the Commission.
Det blev som svar herpå anført, at Kommissionen allerede er en politisk institution, og at det, hvis formanden vælges af et parlamentarisk flertal, ikke nødvendigvis vil føre til et kollegium med partipolitisk ensidighed.
It was suggested in response that the Commission was already a political institution and that having its President elected by a parliamentary majority would not necessarily lead to a college with a party political bias.
Med hensyn til Kommissionens sammensætning mente mange talere, at det var passende, at det næste kollegium som fastlagt i Nicetraktaten skal bestå af en kommissær pr. medlemsstat.
As to the composition of the Commission, many speakers felt that it was appropriate that, as provided for in the Treaty of Nice, the next College should consist of one Commissioner per Member State.
Dette ville hjælpe Kommissionen i forvaltningen af integrationen af de nye medlemsstater og hjælpe dem til at lære EU-processerne at kende.
This would assist the Commission in managing the integration of the new Member States, and help them to familiarise themselves with Union processes.
Mens nogle talere ønskede at bevare en kommissær pr. medlemsstat på lang sigt, mente andre, at et mindre kollegium med tiden af ef-fektivitets- og uafhængighedshensyn vil være at foretrække; et stort kollegium, der afspejler den nøjagtige sammensætning i Rådet, kan risikere at blive domineret af nationale interesser, og et udbredt indtryk af en "renationaliseret" Kommission kan vanskeliggøre accepten i medlemsstaterne af dens afgørelsers og forslags uafhængighed og autoritet.
While certain speakers wished to retain one Commissioner per Member State in the longer term, a number of others took the view that a smaller College might in due course be preferable in the interests of efficiency and independence; a large College reproducing the exact composition of the Council risked being dominated by national interests, and perceived "renationalisation" of the Commission could prejudice acceptance in Member States of the independence and authority of its decisions and proposals.
Alternative forslag til en mindre Kommission gik enten på en ligelig rotation mellem medlemsstaterne for så vidt angår retten til at udpege en kommissær eller på at give den indstillede formand for Kommissionen ret til at vælge sit hold - med forbehold af Rådets bekræftelse - på grundlag af kvalifikationer og under passende hensyn til den grundlæggende geografiske og politiske balance.
Alternative proposals for a smaller Commission focussed on either an equal rotation amongst Member States of the right to designate a Commissioner, or giving the President-designate of the Commission the right to pick his team – subject to confirmation by the Council – on the basis of merit, taking due account of basic geographical and political balance.
Mere generelt blev det fremført, at den indstillede formand skal have mere at sige i forbindelse med valget af kommissærer.
More generally, it was argued that the President-designate should have a greater say in the selection of Commissioners.
Med hensyn til Kommissionens interne funktionsmåde drejede en række indlæg sig om nødvendigheden af, at Kommissionens formand har vide beføjelser.
On the Commission's internal functioning, a number of interventions referred to the need for the Commission President to have wide-ranging powers.
De punkter, der blev nævnt, omfattede kompetence til at fastlægge politiske retningslinjer ("Richtlinienkompetenz"), ret til at afsætte en kommissær, der ikke længere nyder formandens tillid, og beføjelse til at
Points mentioned included a power of policy direction ("Richtlinienkompetenz"), the right to dismiss a Commission member who no longer had the confidence of the President, and a power to (re)allocate portfolios of
(om)fordele de enkelte kommissærers ansvarsområder og strukturere kollegiet ved nedsættelse af grupper af kommissærer ledet af næstformænd (udnævnt af ham eller hende), der dækker brede politikområder og træffer afgørelser på kollegiets vegne.
individual Commissioners and to structure the College by creating groups of Commissioners headed by Vice Presidents (appointed by him or her), covering large policy areas and taking decisions on behalf of the College.
Flere talere anførte, at sådanne foranstaltninger vil hjælpe til at sikre et stort kollegiums effektivitet.
Several speakers argued that such measures would help ensure the efficiency of a large College.
Andre understregede dog, at det er vigtigt at sikre princippet om kollegialitet blandt Kommissionens medlemmer.
Others, however, underlined the importance of safeguarding the principle of collegiality amongst the members of the Commission.
Der var mange, der understregede, at Kommissionens grundlæggende funktioner og beføjelser bør styrkes, dog uden en underminering af de to andre institutioners rolle.
It was underlined by many that the basic functions and powers of the Commission should be strengthened, without, however, undermining the roles of the other two institutions.
Det blev navnlig fremført, at Kommissionen bør spille en fuld rolle i politikkerne på området frihed, sikkerhed og retfærdighed, at dens funktion som den, der håndhæver overholdelsen af EU-lovgivningen og gennemfører lovgivning, bør styrkes (en række talere nævnte en eventuel forenkling af komitologiprocedurerne og indførelse af delegerede retsakter), og at den fortsat bør have eksklusiv lovgivningsmæssig initiativret. Flere talere understregede, at Kommissionen bør forblive den eneste operationelle administration på EU-plan.
It was mentioned in particular that the Commission should play a full role in policies in the area of freedom, security and justice, that its function of enforcing respect of Union law as well as that of implementing legislation should be reinforced (a possible simplification of the comitology procedures and the introduction of delegated acts was referred to by a number of speakers), and that it should continue to enjoy exclusive right of legislative initiative.
Der var bred støtte til at gøre Europa-Parlamentet til en fuldgyldig medlovgiver ved at udvide eller generalisere den fælles beslutningsprocedure i lovgivningen.
There was broad support for making the European Parliament a full-fledged co-legislator by extending or generalising the codecision procedure in legislation.
En række medlemmer ønskede også, at Europa-Parlamentet skal have fulde budgetbeføjelser ved en afskaffelse af sondringen mellem obligatoriske og ikkeobligatoriske udgifter.
A number of members also called for full budgetary powers for the EP through the abolition of the distinction between compulsory and non-compulsory expenditure.
Adskillige talere foreslog, at Europa-Parlamentets valgmåde ændres for at bringe medlemmerne af Europa-Parlamentet i tættere kontakt med borgerne; behovet for mindre valgkredse, regionale lister og strengere regler om uforenelighed blev nævnt i denne forbindelse.
Several speakers suggested that the Parliament's electoral procedure should be amended in order to bring members of Parliament into closer contact with citizens; the need for smaller constituencies, regional lists and stricter incompatibility rules were mentioned in this context.
Nogle få talere omtalte Europa-Parlamentets sammensætning og ønskede f.eks., at det skulle være mindre.
A few speakers referred to the composition of the Parliament, calling for example for it to be reduced in size.
Flere medlemmer rejste spørgsmålet om, hvorvidt der skal være mulighed for at opløse Europa-Parlamentet og i bekræftende fald under hvilke omstændigheder?
Several members raised the question as to whether to provide for the possibility of dissolving the Parliament, and if so, under what circumstances.
En række talere nævnte, at det for en Union, der bygger på retsstatsprincippet, er vigtigt at styrke Domstolen for at hjælpe den til at opretholde kvaliteten af dens retspraksis og klare den stigende arbejdsbyrde, der følger både af udvidelsen og af anbefalinger fra konventet.
A number of speakers referred to the importance, for a Union based on the rule of law, of strengthening the Court of Justice, to help it to maintain the quality of its case law and to cope with the increasing workload resulting both from enlargement and from recommendations put forward by the Convention.
Enkelte talere fremlagde detaljerede forslag til, hvordan man kan styrke Domstolen, og nogle foreslog en reform af proceduren for udnævnelse af dommerne, en styrkelse af personale og ressourcer ved Domstolen (og Retten i Første Instans) samt en forenkling og fremskyndelse af de procedurer, hvorefter Domstolen kan pålægge medlemsstaterne bøder i tilfælde af overtrædelser.
Few speakers presented detailed proposals on how to strengthen the Court, although some suggested reforming the procedure for appointing judges, a reinforcement of the staff and resources of the Court (and the Court of First Instance), and simplifying and accelerating the procedures whereby the Court can impose fines on Member States in infringement cases.