natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ifølge Kommissionen var der ingen økonomisk fordel, hvis de interne afregningspriser for varer og tjenester, der udveksles mellem selskaber tilhørende samme koncern, afspejlede »samtlige omkostninger (dvs. de samlede omkostninger plus egenkapitalforrentning)«.
According to the Commission, there was no financial advantage if the internal prices at which products and services were provided between companies belonging to the same group were “full-cost prices (total costs plus a mark-up to remunerate equity capital investment)”.
21 Kommissionen bemærkede i denne forbindelse, at SFMI-Chronoposts betalinger i de to første driftsår ikke dækkede de samlede omkostninger, men alle omkostninger eksklusive omkostninger til hovedsæde og regionalkontorer.
21 In this regard, the Commission noted that the payments made by SFMI-Chrono-post did not cover total costs over the first two years of operation, but covered all costs other than central and local offices’ overheads.
Kommissionen fandt for det første, at det ikke var unormalt, at betalingerne fra en ny virksomhed, nemlig SFMI-Chronopost, i startfasen kun dækkede de variable omkostninger.
It considered, first, that it was not abnormal that payments made by a new undertaking, that is to say, SFMI-Chronopost, covered only variable costs in the start-up period.
For det andet havde Den Franske Republik, fortsat ifølge Kommissionen, påvist, at fra 1988 dækkede det vederlag, SFMI-Chronopost betalte, alle de udgifter, La Poste havde, samt en del af egenkapitalforrentningen.
Secondly, in the Commission’s opinion, the French Republic had been able to show that as from 1988 the remuneration paid by SFMI-Chronopost covered all the costs incurred by La Poste, plus a return on the equity capital invested by the latter.
Kommissionen beregnede endvidere, at den interne rentesats for La Postes investering som aktionær var større end selskabets kapitalomkostninger i 1986, dvs. den normale rente, som en privat investor ville kræve under lignende forhold.
Furthermore, the Commission calculated that the internal rate of return (“the IRR”) of La Poste’s investment as a shareholder was well in excess of the cost of the company’s equity in 1986, that is to say, the normal rate of return that a private investor would require under similar circumstances.
La Poste havde således ydet logistisk og forretningsmæssig bistand til sit datterselskab på normale markedsvilkår, og bistanden udgjorde derfor ikke statsstøtte.
Consequently, La Poste provided logistical and commercial assistance to its subsidiary under normal business conditions and that assistance therefore did not constitute State aid.
22 Hvad angår den anden kategori, nemlig de forskellige særlige foranstaltninger, var Kommissionen af den opfattelse, at SFMI-Chronopost ikke havde nogen fordel af toldproceduren, stempelafgiften, lønafgiften eller betalingsfristerne.
22 With regard to the second category, that is to say, the various individual measures, the Commission considered that SFMI-Chronopost derived no advantage from the customs clearance procedure, stamp duty, payroll tax or the periods allowed for payment.
Anvendelsen af La Postes køretøjer i reklameøjemed skulle ifølge Kommissionen
The use of La Poste’s vehicles as advertising media should,
anses for normal forretningsmæssig bistand fra et moderselskab til et datterselskab, og SFMI-Chronopost fik ingen fortrinsbehandling med hensyn til reklamering i Radio France.
CHRONOPOST AND LA POSTE v UFEX AND OTHERS in the opinion of the Commission, be regarded as normal commercial assistance between a parent company and its subsidiary, and SFMI-Chronopost enjoyed no preferential treatment for advertising on Radio France.
Kommissionen kunne ligeledes fastslå, at de betingelser, La Poste forpligtede sig til at overholde i forbindelse med Kommissionens godkendelse af joint venture-selskabet den 2. december 1991, gjorde, at der ikke forelå statsstøtte.
The Commission also maintained that it had been able to establish that the commitments made by La Poste when the common operator was authorised by the Commission decision of 2 December 1991 did not constitute State aid.
23 Kommissionen har i den [omtvistede] beslutnings artikel 1 fastslået, at:
23 In Article 1 of the contested decision, the Commission states as follows:
»[d]en logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab, SFMI-Chronopost, de øvrige transaktioner mellem de to selskaber, forholdet mellem SFMI-Chronopost og Radio France, den fortoldningsprocedure, der gælder for La Poste og SFMI-Chronopost, den lønskat og stempelafgift, der gælder for La Poste, og La Postes investering […] i platforme til kurerpostvirksomhed [ikke] udgør statsstøtte til fordel for SFMI-Chronopost«.«
“The logistical and commercial assistance provided by [La Poste] to its subsidiary SFMI-Chronopost, the other financial transactions between those two com -panies, the relationship between SFMI-Chronopost and Radio France, the customs arrangements applicable to [La Poste] and SFMI-Chronopost, the system of payroll tax and stamp duty applicable to [La Poste] and its … investment in the dispatching platforms do not constitute State aid to SFMI-Chronopost”.’
III — Den første sag for Retten
The first proceedings before the Court of First Instance
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 30. december 1997 anlagde SFEI, nu l’Union française de l’express (UFEX), samt tre selskaber, der er medlemmer heraf, DHL International SA, Federal express International (Frankrig), SNC og CRIE SA (herefter »UFEX m.fl.«) sag med påstand om annullation af den omtvistede beslutning.
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 30 December 1997, SFEI, now known as Union française de l’express (UFEX), and its three member companies, DHL International SA, Federal Express International (France) SNC and CRIE SA (‘UFEX and Others’), brought an action for annulment of the contested decision.
Chronopost, La Poste og Den Franske Republik indtrådte i sagen til støtte for Kommissionen.
Chronopost, La Poste and the French Republic intervened in support of the Commission.
UFEX m.fl. fremsatte fire anbringender til støtte for annullationspåstanden, henholdsvis at der var sket en tilsidesættelse af kontradiktionsprincippet, navnlig retten til aktindsigt, at begrundelsen var mangelfuld, at der forelå faktiske fejl og åbenbart urigtige skøn, samt at der var sket en tilsidesættelse af begrebet statsstøtte.
UFEX and Others relied on four pleas for annulment in support of their action, alleging infringement of the rights of the defence, in particular the right of access to the file; an inadequate statement of reasons; errors of fact and manifest errors of assessment; and error in applying the concept of State aid.
Det fjerde anbringende omfattede to led, hvormed det blev gjort gældende, at Kommissionen havde tilsidesat begrebet statsstøtte, dels ved ikke at tage hensyn til de normale markedsvilkår i analysen af betalingen for den bistand, La Poste havde ydet SFMI-Chronopost, dels ved fra dette begreb at have undtaget forskellige foranstaltninger, som SFMI-Chronopost har draget fordel af.
The fourth plea was in two parts, alleging that the Commission misapplied the concept of State aid: first, in failing to take account of normal market conditions when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost, and second, in holding that this concept did not cover various measures from which SFMI-Chronopost was alleged to have benefited.
Retten traf afgørelse i sagen ved dom af 14. december 2000, UFEX m.fl. mod Kommissionen (sag T-613/97, Sml. II, s. 4055).
The Court of First Instance ruled on that action in a judgment of 14 December 2000 in Case T-613/97 Ufex and Others v Commission [2000] ECR II-4055.
»79 Artikel 1 i den [omtvistede] beslutning skal derfor annulleres, for så vidt den fastslår, at den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab SFMI-Chronopost, ikke udgør statsstøtte til fordel for SFMI-Chronopost, uden at det i øvrigt er nødvendigt at behandle dette anbringendes andet led eller de andre anbringender, i det omfang de vedrører den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab SFMI-Chronopost.
‘79 The first article of the contested decision must therefore be annulled in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary SFMI-Chronopost does not constitute State aid to SFMI-Chronopost, and it is not necessary to examine the second part of this plea or the other pleas in so far as they relate to the logistical and commercial assistance provided by La Poste to SFMI-Chronopost.
Der er navnlig ikke grund til at behandle det andet anbringende, hvormed sagsøgerne i det væsentlige har hævdet, at den [omtvistede] afgørelses begrundelse vedrørende den logistiske og forretningsmæssige bistand er utilstrækkelig.«
In particular, it is not necessary to examine the second plea, in which the applicants allege that the statement of reasons for the contested decision regarding logistical and commercial assistance is inadequate.’
Retten undersøgte i de efterfølgende præmisser i dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommissionen derfor kun det første anbringende vedrørende den påståede tilsidesættelse af UFEX m.fl.’s ret til kontradiktion og de argumenter, der blev anført i forbindelse med det tredje anbringende om faktiske fejl og åbenbart urigtige skøn, som ikke var sammenfaldende med dem, der allerede var blevet undersøgt i forbindelse med det fjerde anbringende.
In the subsequent paragraphs of the judgment in Ufex and Others v Commission, the Court of First Instance therefore considered only the first plea, alleging infringement of the rights of defence of Ufex and Others, and the arguments expounded in connection with the third plea, relating to errors of fact and manifest errors of assessment, which were not indissociable from those already examined in connection with the fourth plea.
I begge tilfælde blev de klagepunkter, som UFEX m.fl. havde gjort gældende, forkastet.
In both cases, the allegations made by Ufex and Others were rejected.
Retten begrænsede sig herefter til at annullere artikel 1 i den omtvistede beslutning, for så vidt som artiklen fastslog, at den logistiske og forretningsmæssige bistand, som La Poste har ydet sit datterselskab, SFMI-Chronopost, ikke udgør statsstøtte til fordel for SFMI-Chronopost.
As a consequence, the Court of First Instance merely annulled Article 1 of the contested decision in so far as it finds that the logistical and commercial assistance provided by La Poste to its subsidiary, SFMI-Chronopost, does not constitute State aid to SFMI-Chronopost.
V — Appellerne af dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommission
The appeals against the judgment in Ufex and Others v Commission
Ved appelskrifter indleveret til Domstolens Justitskontor henholdsvis den 19. og den 23. februar 2001 iværksatte Chronopost, La Poste og Den Franske Republik i medfør af artikel 56 i EF-statutten for Domstolen appel af dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommission. Disse appeller blev forenet.
By applications lodged at the Court Registry on 19 and 23 February 2001 respectively, Chronopost, La Poste and the French Republic appealed against the judgment in Ufex and Others v Commission pursuant to Article 56 of the Statute of the Court of Justice of the European Communities.
Domstolen tiltrådte ved dom af 3.7.2003, Chronopost m.fl. mod UFEX m.fl. (forenede sager C-83/01 P, C-93/01 P og C-94/01 P, Sml. I, s. 6993), appellernes første anbringende vedrørende en tilsidesættelse af traktatens artikel 92, stk. 1, som følge af Rettens fejlagtige fortolkning af begrebet sædvanlige markedsbetingelser.
By its judgment of 3 July 2003 in Joined Cases C-83/01 P, C-93/01 P and C-94/01 P Chronopost and Others v Ufex and Others [2003] ECR I-6993, the Court declared the first ground of appeal, alleging an infringement of Article 92(1) of the Treaty as a result of an incorrect interpretation by the Court of First Instance of the concept of normal market conditions, to be well founded.
Følgende fremgår af præmis 32-41 i dommen i sagen Chronopost m.fl. mod UFEX m.fl.:
According to paragraphs 32 to 41 of the judgment in Chronopost and Others v Ufex and Others:
»32 […] Retten [har] i præmis 75 i dommen [UFEX m.fl. mod Kommission] anført, at Kommissionen i det mindste skulle have efterprøvet, at den modydelse, som La Poste modtog, kunne sammenlignes med den, der blev opkrævet af et privat finansieringsselskab eller en privat virksomhedskoncern på et ikke-monopoli-seret område.
‘32 … the Court of First Instance stated, in paragraph 75 of the judgment [in Ufex and Others v Commission], that the Commission should at least have checked that the payment received by La Poste was comparable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector.
33 Denne vurdering, som ikke tager højde for, at en virksomhed som La Poste befinder sig i en situation, som er væsentlig anderledes end den, som en privat virksomhed, der driver virksomhed under normale markedsvilkår, befinder sig i, er behæftet med en retlig fejl.
33 That assessment, which fails to take account of the fact that an undertaking such as La Poste is in a situation which is very different from that of a private undertaking acting under normal market conditions, is flawed in law.
34 La Poste har således fået overdraget at udføre en tjenesteydelse af almindelig økonomisk interesse, i den forstand, hvori begrebet anvendes i EF-traktatens artikel 90, stk. 2 [nu artikel 86, stk. 2, EF] (jf. dom af 19.5.1993, sag C-320/91, Corbeau, Sml. I, s. 2533, præmis 15).
34 La Poste is entrusted with a service of general economic interest within the meaning of Article 90(2) of the EC Treaty [now Article 86(2) EC] (see Case C-320/91 Corbeau [1993] ECR I-2533, paragraph 15).
Tjenesteydelsen består nærmere bestemt i en pligt til i forhold til samtlige brugere på hele en medlemsstats område at sørge for indsamling, befordring og omdeling af post til ensartede takster og efter ensartede kvalitetskrav.
Such a service essentially consists in the obligation to collect, carry and deliver mail for the benefit of all users throughout the territory of the Member State concerned, at uniform tariffs and on similar conditions as to quality.
35 La Poste har med dette formål skullet skaffe sig (eller har fået overdraget) infrastruktur og de vigtigste midler (»postnettet«), der gjorde det muligt for virksomheden at levere de grundlæggende posttjenester til alle brugerne, herunder i tyndt befolkede områder, hvori taksterne ikke dækker de omkostninger, der er forbundet med leveringen af de pågældende ydelser.
35 To that end, La Poste had to acquire, or was afforded, substantial infrastructures and resources (the “postal network”), enabling it to provide the basic postal service to all users, even in sparsely populated areas where the tariffs did not cover the cost of providing the service in question.
36 På grund af arten af de tjenesteydelser, som La Postes net skal sikre, følger oprettelsen og vedligeholdelsen af dette net ikke en rent forretningsmæssig logik.
36 Because of the characteristics of the service which the La Poste network must be able to ensure, the creation and maintenance of that network are not in line with a purely commercial approach.
Som det er bemærket i nærværende doms præmis 22, har UFEX m.fl. i øvrigt erkendt, at et net som det, selskabet SFMI-Chronopost har kunnet benytte, tydeligvis ikke er et markedsnet.
As was recalled in paragraph 22 above, Ufex and Others have indeed accepted that a network such as that available to SFMI-Chronopost is clearly not a market network.
Dette net ville således aldrig være blevet oprettet af et privat selskab.
Therefore that network would never have been created by a private undertaking.
37 I øvrigt er ydelsen af logistisk og forretningsmæssig bistand uløseligt forbundet med La Postes net, eftersom den netop består i tilrådighedsstillelse af dette net, som ikke har sit lige på markedet.
37 Moreover, the provision of logistical and commercial assistance is inseparably linked to the La Poste network, since it consists precisely in making available that network which has no equivalent on the market.
38 Under disse omstændigheder bemærkes, at da det ikke er muligt at sammenligne La Postes situation med den situation, som en privat koncern på et ikke-mono-poliseret område befinder sig i, skal de »sædvanlige markedsbetingelser«, som nødvendigvis er hypotetiske, bedømmes i forhold til de tilgængelige objektive oplysninger, der kan efterprøves.
38 Accordingly, in the absence of any possibility of comparing the situation of La Poste with that of a private group of undertakings not operating in a reserved sector, “normal market conditions”, which are necessarily hypothetical, must be assessed by reference to the objective and verifiable elements which are available.
39 I det foreliggende tilfælde kan de omkostninger, La Poste har afholdt i forbindelse med ydelse af logistisk og forretningsmæssig bistand til datterselskabet, udgøre sådanne objektive oplysninger, der kan efterprøves.
39 In the present case, the costs borne by La Poste in respect of the provision to its subsidiary of logistical and commercial assistance can constitute such objective and verifiable elements.
40 På denne baggrund kan det udelukkes, at SFMI-Chronopost er tildelt statsstøtte, hvis det for det første godtgøres, at det krævede vederlag dækker alle de variable yderligere omkostninger, der følger af ydelsen af den logistiske og forretningsmæssige bistand og et passende tilskud til de faste omkostninger, der følger af anvendelsen af postnettet samt en passende egenkapitalforrentning, for så vidt som omkostningerne er knyttet til SFMI-Chronoposts konkurrencemæssige aktiviteter, og hvis der for det andet ikke er noget, der tyder på, at disse faktorer er undervurderet eller vilkårligt fastsat.
40 On that basis, there is no question of State aid to SFMI-Chronopost if, first, it is established that the price charged properly covers all the additional, variable costs incurred in providing the logistical and commercial assistance, an appropriate contribution to the fixed costs arising from use of the postal network and an adequate return on the capital investment in so far as it is used for SFMI-Chronopost’s competitive activity and if, second, there is nothing to suggest that those elements have been underestimated or fixed in an arbitrary fashion.
41 På baggrund af ovenstående betragtninger må det fastslås, at Retten begik en retlig fejl, da den fortolkede traktatens artikel 92, stk. 1, således, at Kommissionen ikke kunne bedømme, om der forelå statsstøtte til SFMI-Chronopost, ved at henvise til de omkostninger, der var afholdt af La Poste, men at den burde have efterprøvet, om den af La Poste modtagne modydelse »kunne sammenlignes med den, der blev opkrævet af et privat finansieringsselskab eller en privat virksomhedskoncern på et ikke-monopoliseret område, som følger en global eller sektorbestemt strukturpolitik, og som lader sig lede af mere langsigtede rentabilitetsudsigter«.«
41 In the light of all the foregoing considerations, the Court of First Instance erred in law in interpreting Article 92(1) of the Treaty as meaning that the Commission was not entitled to determine whether there was aid to SFMI-Chronopost by reference to the costs borne by La Poste but that it should have checked whether the payment received by La Poste “was comparable to that demanded by a private holding company or a private group of undertakings not operating in a reserved sector, pursuing a structural policy — whether general or sectorial — and guided by long-term prospects”.’
Efter at have fastslået, at det var ufornødent at undersøge de øvrige anbringender i appellerne, og at sagen ikke var moden til påkendelse, ophævede Domstolen følgelig dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommissionen, og hjemviste sagen til Retten.
Consequently, having found that there was no need to examine the other grounds of appeal and that the state of the proceedings did not permit the Court to give final judgment in the matter, the Court set aside the judgment in Ufex and Others v Commission and referred the case back to the Court of First Instance.
VI — Den anden sag for Retten og den appellerede dom
The second procedure before the Court of First Instance and the judgment under appeal
Sagen blev henvist til Rettens Fjerde Udvidede Afdeling.
The case was allocated to the Fourth Chamber (Extended Composition) of the Court of First Instance.
Da sammensætningen af Rettens afdelinger blev ændret ved Rettens afgørelse af 13. september 2004 (EUT C 251, s. 12), blev den refererende dommer tilknyttet Tredje Udvidede Afdeling, som den nævnte sag følgelig blev blevet henvist til (præmis 37 i den appellerede dom).
Upon a change in composition of the Chambers of the Court pursuant to the Court’s decision of 13 September 2004 (OJ 2004 C 251, p. 12), the Judge-Rapporteur was transferred to the Third Chamber (Extended Composition), to which the present case was consequently allocated (paragraph 37 of the judgment under appeal).
Den mundtlige forhandling blev indledningsvist afsluttet den 23. august 2005, derefter den 19. december 2005 efter genåbning af forhandlingen.
The oral procedure was initially closed on 23 August 2005, then, after having been reopened, on 19 December 2005.
I den appellerede dom traf Retten afgørelse vedrørende de af parternes påstande, Retten skulle tage stilling til efter hjemvisningen.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance ruled on the forms of order sought by the parties that were still before it after the case was referred back.
Retten antog i den appellerede doms præmis 49 for det første, at UFEX m.fl. i det væsentlige fastholdt det andet, tredje og fjerde anbringende, der blev gjort gældende under den sag, der gav anledning til dommen i sagen UFEX m.fl. mod Kommissionen, nemlig anbringenderne om henholdsvis en tilsidesættelse af begrundelsespligten, faktiske fejl og åbenbart urigtige skøn i undersøgelsen af vederlaget for La Postes bistand samt en fejlagtig anvendelse af begrebet statsstøtte.
In paragraph 49 of the judgment under appeal, the Court considered, first of all, that UFEX and Others were essentially maintaining the second, third and fourth pleas raised during the proceedings which gave rise to the judgment of the Court of First Instance in Ufex and Others v Commission, namely the pleas alleging, respectively, breach of the obligation to state reasons, errors of fact and manifest errors of assessment when analysing the remuneration for the assistance provided by La Poste, and an error in applying the concept of State aid.
I den appellerede doms præmis 51 vurderede Retten, at anbringendet om en tilsidesættelse af begrundelsespligten skulle undersøges først, og tilføjede så, at »[a]nbringendet om materielle fejl og åbenbart urigtige skøn samt om fejlagtig anvendelse af begrebet statsstøtte, som er sammenfaldende, […] efterfølgende [vil] blive behandlet samlet«.
In paragraph 51 of the judgment under appeal, having considered it necessary to examine, first of all, the plea alleging breach of the obligation to state reasons, the Court added that ‘[t]he pleas alleging errors of fact and manifest errors of assessment, as well as misapplication of the concept of State aid, which are indissociable, will then be examined together’.