natgillin/translations-raw huggingface dataset:
113 mistanke om uregelmæssigheder fra klagerens og dennes organisations side.Kommissionen har svaret,at dens personales udtalelser til de nationale dagblade ikke varaf en sådan art,at de kunne skade klagerens ret til forsvar.
The Commission responded that the statements made byits anti-fraud personnel to national newspapers were not such as to endanger thecomplainant’s rights of defence.
Det understreges endvidere,atde ansatte i bedrageribekæmpelsesenheden ikke informerede offentligheden aktivt,menblev kontaktet af journalister og besvarede deres spørgsmål.
It also stressed that the anti-fraud personnel had notinformed the public actively,but had been contacted by journalists and responded to theirquestions in due course.
4.2Det fremgår af den dokumentation,som Ombudsmanden har fået forelagt,at ansattei Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed gentagne gange udtalte sig til den nationale presse om deres overbevisning om,at klageren og dennes organisation havde begåeturegelmæssigheder.
4.2It appeared from the evidence provided to the Ombudsman that members of the Commission’s anti-fraud personnel repeatedly made statements to the national press abouttheir conviction that the complainant and his organisation had acted fraudulently.
Klagerens organisation blev nævnt som en ny kilde til Kommissionens generelle utilfredshed med de nationale myndigheders indsats til bekæmpelse af bedrageri og beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser.
Thecomplainant’s organisation was mentioned as a recent source of the Commission’s generaldissatisfaction with the fraud-combating approach of national authorities in regard to Community finances.
Det fremgår,atansatte i Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed antydede over for den nationalepresse,at de nationale anklagemyndigheder ofte afstår fra at retsforfølge,selv om denpågældende person klart er skyldig i bedrageri.
It appeared that the Commission’s anti-fraud personnel insinuatedto the national press that the national public prosecutors will often refrain from prosecuting even when it is evident that the individual in question is guilty of fraud.
4.3Det grundlæggende spørgsmål er,om de ansatte i Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed således tilsidesatte princippet om,at enhver person anses for uskyldig,indtilhans skyld er bevist. Dette princip kan tilsidesættes af en dommer eller en retsinstans,menogså af andre offentlige myndigheder31.
4.3The fundamental question raised here was whether the acting of the Commission’santi-fraud officials infringed the principle that any person shall be presumed innocent untilproved guilty,a principle that may be infringed not only by a judge or court but also byother public authorities31.
4.4Menneskerettighedsdomstolen har fastslået,at offentlige myndigheder har ret til atinformere offentligheden om strafferetlige undersøgelser,men at ifølge uskyldsformodningsprincippet skal dette ske med den nødvendige diskretion og forsigtighed,således atuskyldsformodningen respekteres32.
4.4The Court of Human Rights has established that while public authorities may informthe public about criminal investigations,the principle of presumption of innocencerequires that they do so with all the discretion and circumspection necessary if thepresumption of innocence is to be respected32.
4.5I denne sag finder Ombudsmanden ikke,at de ansatte i Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed overholdt dette krav.
4.5In the present case,the Ombudsman considered that the Commission’s anti-fraudpersonnel failed to respect this requirement.
Kommissionens personale burde udelukkende haveinformeret pressen om de grundlæggende proceduremæssige skridt,der var taget i sagen.Denne tilbageholdenhed var særlig vigtig i lyset af det faktum,at sagen var henvist til denationale anklagemyndigheder til endelig behandling.
The Commission personnel should havelimited itself to only informing the press about the basic procedural steps that were taken
_BAR_ 2001 en revisor og en videnskabelig medarbejder med ansvar for projektet.
_BAR_ 2001 in the matter. This restraint was particularly important in the light of the fact that the matterhad been referred to the national prosecution authorities for a final examination.Maladministration was accordingly established in regard to this aspect of the complaint,and a critical remark is made below.
Endvidere bestredklageren ikke denne ret under revisionsbesøget.
Furthermore,the complainant did not object to this during the audit.
6.2Ombudsmandens undersøgelser bekræfter klagerens påstand om,at der i denomhandlede skrivelse kun henvises til en finansiel revision.
6.2The Ombudsman’s inquiries confirmed the complainant’s factual view that the letterin question only referred to a financial review.
På baggrund af Kommissionens kontraktmæssige ret til at foretage en teknisk revision mener Ombudsmanden dog ikke,at der foreligger et tilfælde af fejl eller forsømmelse.
However,given the Commission’s contractual right to carry out a technical audit the Ombudsman considers that no maladministration has been established.
Klagepunktet om upassende opførsel fra kommissionstjenestemænds side
The accusation of inappropriate behaviour by the Commission officials
7.1Klageren har gjort gældende,at de tjenestemænd,som foretog revisionen i maj 1997,optrådte uhøfligt og bl.a. fremsatte direkte anklager mod klagerens ansatte. Kommissionenafviste disse påstande.
7.1The complainant alleged that the officials who conducted the audit in May 1997 actedoffensively,e.g. making accusations directly against the complainant’s employees.
7.2Princippet om,at tjenestemænd i overensstemmelse med god forvaltningsskik skalopføre sig korrekt har ikke blot til formål at undgå,at enkeltpersoner fornærmes,men kanogså i væsentlig grad bidrage til at undgå misforståelser.
7.2The general principle of good administration that public officials should behave in acorrect manner serves not only to avoid offence of individuals,but can also be importantto avoid misunderstandings.
Kommissionen bør normalt givekontrolinstanserne mulighed for at afgøre,om dette princip er overholdt,ved at sikre atrevisioner på stedet afsluttes med en protokol,som indeholder en passende redegørelse forrevisionens forløb.
To enable supervisory bodies to determine if this principle hasbeen followed,the Commission should normally ensure that on-site audits are concludedwith a record that contains an adequate account of what happened during the audit.
Hvis ikke der foreligger en sådan protokol,kan det skabe en formodning til fordel for klagerens udlægning af samtalerne under revisionen.
Theabsence of such a record may create a presumption in favour of the complainant’s ownaccount of what was said during the audit.
Ombudsmandenkonkluderer,at det faktum,at Kommissionen ikke har sikret udarbejdelsen af en protokolfra revisionen udgør et tilfælde af fejl og forsømmelse,og fremsætter derfor en kritiskbemærkning forneden.
The Ombudsman concludes that the Commission’s failure to ensure that an audit-record was produced constitutes an instanceof maladministration. A critical remark is therefore made below.
Klagepunktet om manglende besvarelse inden for en rimelig tidsfrist
The allegation of failure to reply within a reasonable time
8.1Klageren har gjort gældende,at Kommissionen ikke besvarede klagerens skrivelse af11. september 1997 inden for en rimelig tidsfrist.
8.1The complainant alleged that the Commission did not reply within a reasonableperiod of time to the complainant’s letter of 11 September 1997.
Kommissionen har svaret,at den ikkeumiddelbart fandt det nødvendigt at besvare skrivelse af 11. september 1997,eftersom denikke fandt,at organisationens svar på revisionsrapporten indeholdt nye argumenter.
The Commission repliedthat it had not initially considered it necessary to reply to the letter,given that the Commission did not find that the organisation’s answer to the report contained any newelements.
8.2God forvaltningsskik kræver,at Kommissionen besvarer borgernes skrivelser indenfor en rimelig tidsfrist.
8.2Principles of good administration require that the Commission reply to letters fromcitizens within a reasonable time.
I dette tilfælde besvarede Kommissionen ikke den pågældendeskrivelse,fordi den ikke mente,at indholdet krævede et svar.
115 in question,because it considered that the contents of it did not require an answer.
Efter en gennemgang af skrivelsen af 11. september 1997 forekommer denne antagelse ikke ubegrundet.Ombudsmanden bemærker endvidere,at Kommissionen på et senere tidspunkt faktiskbekræftede modtagelsen af skrivelsen af 11. september 1997.
Havingexamined the letter of 11 September 1997,this view did not appear unreasonable. The Ombudsman also noted that at a later stage,the Commission did acknowledge receipt ofthe letter of 11 September 1997.
Under disse omstændighederfinder Ombudsmanden,at Kommissionen opfyldte ovennævnte krav.
Given these circumstances,the Ombudsman finds that the Commission has complied with the above requirement.
Der er derfor ikketale om et tilfælde af fejl eller forsømmelse i forbindelse med dette aspekt af klagen.
There is therefore no maladministration in regard to this aspect of the complaint.
Kommissionens beslutning om at udelukke klageren fra nye projekter
The Commission’s decision to exclude the complainant from new projects
9.1Klageren har gjort gældende,at Kommissionens beslutning fra april 1998 om atudelukke klagerens organisation fra forhandlingerne om nye projekter burde være truffettidligere.
9.1The complainant claimed that the Commission’s decision in April 1998 to exclude thecomplainant’s organisation from the negotiation of new projects should have been madeearlier.
Kommissionen har afvist påstanden om forsinkelse.
The Commission rejected the allegation of delay.
9.2Det skal for det første bemærkes,at en kontraktmæssig tvist mellem en kontrahent og Kommissionen ikke forpligter sidstnævnte til at afstå fra at indlede nye forhandlinger medkontrahenten.
9.2It had to first be observed that an existing contractual dispute between a contractorand the Commission does not oblige the latter to refrain from starting new negotiationswith the contractor.
Forvaltningen bør dog være opmærksom på ikke urimeligt at forsinke enafgørelse om at udelukke en potentiel kontrahent,når de relevante kendsgerninger erkendte og er blevet evalueret.
The administration must,however,avoid unreasonably delaying adecision to exclude a potential contractor when the relevant facts are known and have beenevaluated.
I det her omhandlede tilfælde indledte Kommissionen nyekontraktforhandlinger i foråret 1998.
In the present case,the Commission entered into new contract negotiations inspring 1998.
Afgørelsen om at udelukke klagerens organisationfra nye kontrakter blev ligeledes truffet i foråret 1998.
The decision to exclude the complainant’s organisation from the newcontracts was also taken in spring 1998.
På denne baggrund mener Ombudsmanden, at Kommissionen handlede uden unødvendig forsinkelse.
On this basis the Ombudsman finds that the Commission acted without undue delay.
Derfor foreligger der ikke fejl eller forsømmelser vedrørende dette aspekt af klagen.
Therefore,there is no maladministration in thisaspect of the complainant.
Afgørelsen om ikke at omtale projektet i forskningspublikationen
The decision not to mention the project in the research publication
10.1Klageren har gjort gældende,at Kommissionens beslutning om ikke at behandle detomhandlede projekt i Kommissionens forskningspublikation var ubegrundet.Kommissionen svarede,at forskningspublikationen havde til formål at præsentere resultaterne af projekter under det ikke-nukleare energiprogram,der var vellykkede.
10.1The complainant alleged that the Commission’s decision not to include the disputedproject in the Commission’s research publication was unjustified. The Commission repliedthat the research publication was aimed at presenting the results of projects funded by the Non-nuclear Energy program which had been successfully completed.
I betragtningaf,at klagerens projekt ikke opfyldte dette krav,var der ingen grund til at omtale projekteti publikationen.
Given that thecomplainant’s project did not meet these criteria,there was no reason for that project toappear in the publication.
10.2Kommissionen havde omfattende skønsbeføjelser til at fastlægge retningslinjerne fordenne publikation.
10.2In the present case,the Commission had wide discretionary powers to decide whatshould be the policy line for the publication.
Kommissionen synes ikke at have overskredet de fastlagte grænser vedudøvelsen af disse beføjelser. Der er således ikke konstateret tilfælde af fejl eller forsømmelser i forbindelse med det tiende klagepunkt.
It does not appear that the Commission hasin this case failed to act within the limits of its legal authority in exercising those powers.There is therefore no maladministration in regard to the tenth allegation.
Ombudsmandens undersøgelser af denne klage giver anledning til følgende kritiskebemærkninger:
On the basis of the Ombudsman’s inquiries into this complaint,it is necessary to make thefollowing critical remarks:
1Menneskerettighedsdomstolen har fastslået,at offentlige myndigheder har ret til atinformere offentligheden om strafferetlige undersøgelser,men at ifølge uskyldsformodningsprincippet skal dette ske med den nødvendige diskretion og forsigtighed,således atuskyldsformodningen respekteres.
1The Court of Human Rights has established that while public authorities may informthe public about criminal investigations,the principle of presumption of innocencerequires that they do so with all the discretion and circumspection necessary if thepresumption of innocence is to be respected.
I denne sag finder Ombudsmanden ikke,at de ansatte i Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed overholdt dette krav.
In the present case,the Ombudsman considered that the Commission’s anti-fraudpersonnel failed to respect this requirement.
Kommissionens personale burde udelukkende haveinformeret pressen om de grundlæggende proceduremæssige skridt,der var taget i sagen.Denne tilbageholdenhed var særlig vigtig i lyset af det faktum,at sagen var henvist til denationale anklagemyndigheder til endelig behandling.
The Commission personnel should havelimited itself to only inform the press about the basic procedural steps that were taken inthe matter.
Der er følgelig konstateret ettilfælde af fejl og forsømmelse i forbindelse med dette aspekt af klagen.
This restraint was particularly important in the light of the fact that the matterhad been referred to the national prosecution authorities for final examination.Maladministration was accordingly established in regard to this aspect of the complaint.
2Princippet om,at tjenestemænd i overensstemmelse med god forvaltningsskik skalopføre sig korrekt har ikke blot til formål at undgå,at enkeltpersoner fornærmes,men kanogså i væsentlig grad bidrage til at undgå misforståelser.
2The general principle of good administration that public officials should behave in acorrect manner serves not only to avoid offence of individuals,but can also be importantto avoid misunderstandings.
Kommissionen bør normalt givekontrolinstanserne mulighed for at afgøre,om dette princip er overholdt,ved at sikre atrevisioner på stedet afsluttes med en protokol,som indeholder en passende redegørelse forrevisionens forløb.
To enable supervisory bodies to determine if this principlehas been followed,the Commission should normally ensure that on-site audits areconcluded with a record that contains an adequate account of what happened during the
I september og november 1998 indgav E. en klage til Den Europæiske Ombudsmand påvegne af joint ventureselskabet Macedonian Metro.
In September and November 1998,Mr E. made a complaint to the European Ombudsmanon behalf of Macedonian Metro Joint Venture.
Klagen vedrørte Europa-Kommissionens undersøgelse og afslutning af en klage,som klageren havde indgivet til Kommissionen den 23. januar 1997 på vegne af joint ventureselskabet Macedonian Metro(nr. 97/4188 SG (97) A/3897).
The complaint concerned the European Commission’s investigation and closure of a complaint lodged by the complainant with the Commission on 23 January 1997,on behalf of Macedonian Metro Joint Venture (No97/4188 SG (97) A/3897).
I sin klage til Kommissionen havde E. gjort gældende,atde græske myndigheder havde overtrådt Fællesskabets bestemmelser vedrørende offentlige aftaler med hensyn til deres tildeling af metroprojektet i Thessaloniki til joint ventureselskabet Thessaloniki Metro,en konkurrent til joint ventureselskabet Macedonian Metro.
In his complaint to the Commission,Mr. E. had alleged violations of Community public procurement law by the Greek authorities with regard to theiraward of the Thessaloniki Metro project to Thessaloniki Metro Joint Venture,a competitorof Macedonian Metro Joint Venture.
Ifølge klageren var de faktiske omstændigheder følgende:
According to the complainant,the relevant facts were as follows:
OVERTRÆDELSES-PROCEDURE I HEN-HOLD TIL ARTIKEL226: MANGLENDEBEGRUNDELSE FORAFSLUTNINGEN AFSAGSBEHANDLING-EN OG TILSIDE-SÆTTELSE AF RETTEN TIL AT FORSVARE SIG
ARTICLE 226INFRINGEMENTPROCEDURE: FAIL-URE TO STATE REA-SONS FOR THECLOSURE OF THEFILE AND VIOLA-TION OF THERIGHTS OFDEFENCE
I juni 1992 havde det græske ministerium for miljø,zoneinddeling og offentlige bygge- og anlægsarbejder (Y¶∂Ãø¢∂) indledt en international udbudsprocedure om tildeling afprojektet “Projektering,opførelse,selvfinansiering og udnyttelse af metroen i
In June 1992,the Greek Ministry of Environment,Zoning and Public Works
Afgørelse om klage995/98/OV over Europa-Kommissionen
Decision on complaint995/98/OV against the European Commission
Klageren gjorde gældende,at det tekniske og finansielle bud fra hanskonkurrent “Thessaloniki Metro”,som i sidste instans blev antaget af den ordregivendemyndighed,i alvorlig grad afveg fra de obligatoriske specifikationer og vilkår i udbudsbetingelserne.
The complainant alleged that the technical and financial offer of his competitor“Thessaloniki Metro”,which was finally retained by the contracting authority,deviatedseriously from the compulsory specifications and conditions in the tender documents.
Den ordregivende myndighed havde derfor tilsidesat princippet om ligebehandling af konkurrenter.
Thecontracting authority had therefore breached the principle of equal treatment of competitors.
Ved afgørelse truffet af ministeren for offentlige bygge- oganlægsarbejder den 29. november 1996 blev forhandlingerne med klageren (indstillet sommidlertidig entreprenør) pludselig bragt til ophør,og joint ventureselskabet “Thessaloniki Metro” blev indkaldt til forhandlinger med henblik på indgåelse af den endelige kontrakt.
By decision of the Minister of Public Works of 29 November 1996,the negotiationswith the complainant (nominated as temporary contractor) were suddenly terminated andthe Joint Venture “Thessaloniki Metro”was called for negotiations to conclude the finalcontract.
På baggrund heraf indgav “Macedonian Metro”en klage til Kommissionen den 23 januar1997 og gjorde gældende,at den procedure,som de græske myndigheder havde fulgt,vari strid med bestemmelserne i direktiv 93/37/EØF og 89/665/EØF samt de grundlæggendeprincipper i EF-traktaten,såsom ikke-forskelsbehandling,gennemsigtighed og proportionalitet.
Against this background,“Macedonian Metro”lodged a complaint with the Commissionon 23 January 1997,alleging that the procedure followed by the Greek authorities hadinfringed the provisions of Directives 93/37 and 89/665,as well as fundamental principlesof the EC Treaty such as non-discrimination,transparency and proportionality.
Klageren anmodede derfor Kommissionen om øjeblikkeligt at indlede en overtrædelsesprocedure mod de græske myndigheder.
Thecomplainant therefore requested the Commission immediately to start an infringementprocedure against the Greek authorities.
Klageren bemærkede endvidere,at en anden grund, hvorpå Kommissionen baserede sig beslutning om at afslutte sagsbehandlingen,dvs. tilsagnenefra den græske regering med hensyn til dens fremtidige politik,i realiteten betød,at degræske myndigheder kunne undgå konsekvenserne af tidligere overtrædelser ved blot atforpligte sig til at ændre adfærd i fremtiden.
The complainant also observed that anadditional reason invoked by the Commission to close the case,namely the assurancesprovided by the Greek government as to their future policy,in fact meant that the Greekauthorities could escape from the consequences of past infringements by simply assumingthe obligation to modify their behaviour for the future.
Klageren fandt derfor,at de grunde, som Kommissionen anførte til at forklare sin beslutning om at afslutte sagsbehandlingen,varutilstrækkelige og modstridende.
The complainant therefore considered that the reasons that the Commission gave to explain its decision to close the file wereinadequate and contradictory.
3Ifølge klageren modtog han Kommissionens skrivelse af 30. juli 1998 den 19. august1998.
3According to the complainant,he received the Commission’s letter dated 30 July1998 on 19 August 1998.
Han anfægtede forslaget om at afslutte sagsbehandlingen ved at fremlægge nytbevismateriale ved brev af 10. september 1998 og sendte yderligere breve den 7. og 21.oktober 1998 og 25. november 1998.
He contested the proposal to close the case by submitting newevidence by letter of 10 September 1998 and sent additional letters on 7 and 21 October1998 and 25 November 1998.
Kommissionen havde imidlertid allerede endeligtafsluttet sagen ved sin beslutning nr. H/98/3262 af 27. august 1998.
However,the Commission had already definitely closed thecase by its decision n°H/98/3262 of 27 August 1998.
Under disse omstændigheder gjorde klageren gældende,at Kommissionen havde tilsidesat hans ret til at blivehørt,inden sagsbehandlingen blev afsluttet.
In these circumstances,thecomplainant alleged that the Commission had violated his right to be heard before theclosure of the case.
4Klageren gjorde gældende,at han i halvandet år ikke officielt fik meddelt resultatet afsin klage,og fandt,at dette udgjorde en uforholdsmæssig forsinkelse med hensyn til atgive ham oplysninger.
4The complainant alleged that he was not officially informed for 18 months about theoutcome of his complaint and considered that this represented an excessive delay inproviding him with information.
Ombudsmanden videresendte klagen til Kommissionen,som sendte sin udtalelse den 9.marts 1999.
The Ombudsman forwarded the complaint to the Commission,which sent its opinion on9 March 1999.
Den 19. april 1999 fremsatte klageren bemærkninger til Kommissionens udtalelse.
On 19 April 1999,the complainant made his observations on the Commission’s opinion.
Den 24. juni foretog Ombudsmandens tjenestegrene inspektion af Kommissionensdokumenter i forbindelse med sagen i GD XV’s lokaler i Bruxelles.
On 24 June,the Ombudsman’s services inspected the Commission’s file on the case in the DG XV premises in Brussels.
Samme dag indhentede de vidneforklaringer fra tre tjenestemænd i GD XV.
The same day,theytook oral evidence from three officials of DG XV.
Den 26. juli 1999 foretog Ombudsmandens tjenestegrene endnu en inspektion af Kommissionens sagsdokumenter i GD XV’s lokaler i Bruxelles,hvor de fik udleveret en kopi af sagsakten.
On 26 July 1999,the Ombudsman’sservices carried out a second inspection of the Commission’s file in the DG XV premisesin Brussels,during which they were provided with a copy of the file.
Den 14.september 1999 fik klageren udleveret kopier af udskrifterne af vidneforklaringerne fra detre tjenestemænd den 24. juni 1999.
On 14 September1999,the complainant was provided with copies of the transcripts of the testimonies takenfrom the three witnesses on 24 June 1999.
Den 18. og 29. oktober 1999 sendte klageren yderligere bemærkninger vedrørende Kommissionens behandling af sin sag samt bemærkningertil de tre vidneforklaringer.
On 18 and 29 October 1999,the complainantsent additional observations on the Commission’s handling of his case,as well as
_BAR_ 2001 fællesskabsretten.
_BAR_ 2001 comments on the three testimonies.