natgillin/translations-raw huggingface dataset:
1) I nærværende Part inddeles tv-programtjenester og satellittjenester i [Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (herefter »EØS«] i følgende to kategorier: a) de tv-programtjenester og EØS-satellittjenester, som for indeværende opfylder de krævede betingelser, og b) alle andre tv-programtjenester og EØS-satellittjenester.
(1) For the purposes of this Part, television programme services and [European Economic Area (“EEA”)] satellite services shall be divided into two categories as follows:
2) I nærværende section anses følgende som »krævede betingelser« for en tjeneste: a) tjenesten ydes uden vederlag, og
(2) In this section “the qualifying conditions”, in relation to a service, means the conditions:
KOMMISSIONEN MOD INFRONT WM b) tjenesten skal modtages af mindst 95% af befolkningen i Det Forenede Kongerige.
(b) that the service is received by at least 95% of the population of the United Kingdom.
1) Alle tv-spredningsforetagender, som yder en tjeneste inden for én af kategorierne som omhandlet i section 98, stk. 1 (den »første tjeneste«), på hele eller dele af Det Forenede Kongeriges område, må ikke uden forhåndstilladelse fra [Independent Television Commission (herefter »ITC«)] lade denne tjeneste omfatte direkte dækning af hele eller en del af en begivenhed på listen, medmindre: a) et andet tv-spredningsforetagende, som yder en tjeneste inden for den anden kategori, som er omhandlet i denne bestemmelse (»den anden tjeneste«), har erhvervet rettigheden, som en del af denne tjeneste, til at transmittere direkte dækning af hele eller en del af begivenheden, og b) det område, som dækkes af den anden tjeneste, skal bestå af eller omfatte hele eller så godt som hele det område, der dækkes af den første tjeneste.
(1) A television programme provider providing a service falling within either of the categories set out in subsection (1) of section 98 (“the first service”) for reception in the United Kingdom or in any area of the United Kingdom shall not, without the previous consent of the [Independent Television Commission (“the ITC”)], include in that service live coverage of the whole or any part of a listed event unless:
Disse bestemmelser blev meddelt Kommissionen i medfør af artikel 3a, stk. 2, i direktiv 89/552 og offentliggjort i De Europæiske Fællesskabers Tidende (EFT 2000 C 328, s. 2).
Those provisions were notified to the Commission on the basis of Article 3a(2) of Directive 89/552 and published in the Official Journal of the European Communities (OJ 2000 C 328, p. 2).
Betingelserne for den tilladelse, der er omhandlet i nævnte section 101 (1), er fastsat i Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Evens, som ændret.
The factors to be considered in giving the consent referred to in Section 101(1) are specified in the Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events, as amended.
Infront WM AG (herefter »Infront«), tidligere først FWC Medien AG, derefter KirchMedia WM AG, driver virksomhed bestående i køb, administration og salg af rettigheder til tv-transmission af sportsbegivenheder.
Infront WM AG (‘Infront’), formerly FWC Medien AG which became KirchMedia WM AG, is involved in the acquisition, management and marketing of television broadcasting rights for sporting events.
Selskabet køber normalt disse rettigheder hos arrangørerne og videresælger herefter rettighederne til tv-spredningsforetagender.
Typically it purchases such rights from the organiser of the sporting event concerned and resells the rights thus acquired to broadcasters.
Den 10. september 1996 indgik selskabets moderselskab en aftale med Fédération internationale de football association (FIFA) om eneret til at dække slutrundekampene i FIFA’s verdensmesterskaber i årene 2002 og 2006.
On 10 September 1996, its parent company signed a contract with the Fédération internationale de football association (‘FIFA’) for the exclusive television broadcasting rights to the final-stage matches of the 2002 and 2006 FIFA World Cups.
Moderselskabet fik bl.a. eneretten til at transmittere disse sportsbegivenheder til det europæiske kontinent.
It acquired, among others, the exclusive television broadcasting rights to those matches in the countries of Europe.
Disse rettigheder er efterfølgende blevet overdraget til Infront.
Those rights were subsequently assigned to Infront.
Ved skrivelser af 25. september 1998 og 5. maj 2000 underrettede Det Forenede Kongerige i henhold til artikel 3a, stk. 2, i direktiv 89/552 Kommissionen om de foranstaltninger, der var truffet i medfør af stk. 1 i denne artikel.
By letters of 25 September 1998 and 5 May 2000, the United Kingdom notified the Commission, in accordance with Article 3a(2) of Directive 89/552, of the measures adopted pursuant to Article 3a(1).
Den 28. juli 2002 fremsendte generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat (GD) for »uddannelse og kultur« den anfægtede retsakt til Det Forenede Kongerige med følgende indhold:
On 28 July 2000, the Director-General of the Commission’s Directorate-General for Education and Culture sent the United Kingdom the contested decision, stating as follows:
»Ved skrivelse af 5. maj 2000, modtaget af Kommissionen den 11. maj 2000, meddelte [Det Forenede Kongeriges] Faste Repræsentation ved Den Europæiske Union Kommissionen en samlet række nationale foranstaltninger vedrørende tv-dækningen af begivenheder af væsentlig national interesse for Det Forenede Kongerige. […]
‘By letter dated 5 May 2000, received by the European Commission on 11 May 2000, the [United Kingdom] Permanent Representation to the European Union notified [to] the Commission a set of national measures concerning the television coverage of events of national interest in the United Kingdom. …
Jeg skal herved meddele Dem, at efter at have undersøgt, hvorvidt de vedtagne foranstaltninger er forenelige med [direktiv 89/552], og under hensyntagen til de foreliggende faktiske oplysninger om den audiovisuelle sektor i Det Forenede Kongerige, vil […] Kommissionen ikke rejse indvendinger mod de af Det Forenede Kongeriges myndigheder anmeldte foranstaltninger.
I have the honour to inform you that pursuant to the examination of the conformity of the measures taken with … [D]irective [89/552] and on the basis of the facts available in relation to the audiovisual landscape in the United Kingdom, the … Commission does not intend to object to the measures notified by your authorities.
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, i [direktiv 89/552] offentliggør Kommissionen de anmeldte foranstaltninger i [EF-Tidende].«
As required by Article 3a(2) of … [D]irective [89/552], the Commission will proceed with the publication of the notified measures in the [Official Journal].’
Kommissionen offentliggjorde disse foranstaltninger i EF-Tidende den 18. november 2000.
The Commission published those measures in the Official Journal on 18 November 2000.
Foranstaltningerne omfatter section 98 og 101 i Part IV i Broadcasting Act samt listen over begivenheder af væsentlig samfundsmæssig interesse for Det Forenede Kongerige (herefter de »angivne begivenheder«).
They include Sections 98 and 101 of the Broadcasting Act and the list of events of major importance for society designated by the United Kingdom (‘the designated events’).
Blandt disse begivenheder findes FIFA’s verdensmesterskaber.
Among those events are the FIFA World Cup Finals.
Under Kommissionens kontrolprocedure vedrørende disse foranstaltninger tilsendte Infront Kommissionen to skrivelser, hvori selskabet gjort gældende, at listen over angivne begivenheder ikke kunne anerkendes, idet den ikke var forenelig med direktivets artikel 3a samt andre af fællesskabsrettens bestemmelser.
During the verification procedure of those measures by the Commission, Infront sent it two letters in which it claimed that the list of designated events could not be approved because of its incompatibility with both Article 3a of Directive 89/552 and other provisions of Community law.
Infront anmodede derefter ved skrivelse af 7. december 2000 Kommissionen om at bekræfte, at den havde afsluttet kontrolproceduren i henhold til artikel 3a, stk. 2, i direktiv 89/552 for så vidt angår listen over angivne begivenheder, og om at informere selskabet om det endelige resultat af denne procedure, herunder om eventuelle foranstaltninger, som Kommissionen havde truffet i denne forbindelse.
Subsequently, by letter of 7 December 2000, Infront asked the Commission to confirm that it had completed the verification process under Article 3a(2) of Directive 89/552 in connection with the list of designated events and to inform Infront of the outcome of the process, including any relevant Commission measures.
Kommissionen svarede Infront, at proceduren var afsluttet, og at listen over angivne begivenheder var blevet anset for værende forenelig med direktivet.
The Commission replied to Infront that the procedure had been completed and that the list of designated events had been accepted as compatible with that directive.
Infront anlagde derfor sag ved retten med påstand om annullation af den anfægtede retsakt.
Consequently, Infront brought an action before the Court of First Instance for the annulment of the contested decision.
Kommissionen gjorde gældende, at den ikke havde vedtaget den anfægtede akt i henhold til artikel 3a, stk. 2, i direktiv 89/552, og at Infront hverken var umiddelbart eller individuelt berørt af den anfægtede akt.
It contended that it had not adopted the contested decision pursuant to Article 3a(2) of Directive 89/552 and that the contested decision was not of direct or individual concern to Infront.
Retten har i den appellerede dom forkastet en afvisningspåstand og antaget sagen til realitetsbehandling.
In the judgment under appeal, the Court of First Instance rejected the plea of inadmissibility and declared the action admissible.
Retten fastslog for det første, at den anfægtede retsakt afslutter den procedure, der er omhandlet i artikel 3a, stk. 2, direktiv 89/552, hvorefter Kommissionen skal kontrollere, om nationale foranstaltninger, der er truffet i henhold til artiklens stk. 1, er forenelige med fællesskabsretten.
It found, first, that the contested decision closed the procedure under Article 3a(2) of Directive 89/552, by virtue of which the Commission is required to verify the compatibility with Community law of national measures adopted pursuant to Article 3a(1).
Offentliggørelsen i EF-Tidende af de af Kommissionen godkendte foranstaltninger giver de øvrige medlemsstater mulighed for at gøre sig bekendt hermed med henblik på at iagttage forpligtelserne i direktivets artikel 3a, stk. 3, inden for rammerne af ordningen med gensidig anerkendelse af disse foranstaltninger, som blev indført med sidstnævnte bestemmelse.
The publication in the Official Journal of those measures approved by the Commission informed the other Member States of their existence and, therefore, enabled them to comply with their obligations under Article 3a(3) of that directive as part of the mechanism for mutual recognition of those measures instituted by the latter provision.
Den anfægtede retsakt har således efter Rettens opfattelse retsvirkninger med hensyn til medlemsstaterne, for så vidt som den fastsætter offentliggørelse af de omhandlede nationale foranstaltninger i EF-Tidende, da denne offentliggørelse udløser ordningen med gensidig anerkendelse, som omhandlet i artikel 3a, stk. 3, i direktiv 89/552.
The contested letter therefore produced, in the Court of First Instance’s view, legal effects for the Member States, in so far as it envisaged the publication in the Official Journal of the national measures in question, since the effect of that publication is to trigger the mechanism for mutual recognition laid down by Article 3a(3) of Directive 89/552.
Den udgør således en beslutning i henhold til artikel 249 EF, selv om direktivets artikel 3a ikke udtrykkeligt henviser til, at Kommissionen skal vedtage en »beslutning«.
It is thus a decision within the meaning of Article 249 EC, although Article 3 of Directive 89/552 does not expressly refer to the adoption by the Commission of a ‘decision’.
Retten undersøgte for det andet, om Infront er umiddelbart berørt af denne retsakt.
Secondly, the Court of First Instance considered whether that decision is of direct concern to Infront.
Den henviste herved til den retspraksis, hvorefter en fællesskabsretsakt — for at en borger i henhold til artikel 230, stk. 4, EF kan anses for umiddelbart berørt heraf — umiddelbart skal have indvirkning på den pågældendes retsstilling, og dens gennemførelse skal ske helt automatisk, udelukkende i medfør af fællesskabsreglerne og uden anvendelse af andre mellemkommende regler (jf. dom af 5.5.1998, sag C-386/96 P, Dreyfus mod Kommissionen, Sml. I, s. 2309, præmis 43 og den deri nævnte retspraksis).
It noted the caselaw according to which, in order to be of direct concern to an individual within the meaning of the fourth paragraph of Article 230 EC the contested Community measure must directly affect the applicant’s legal situation and its implementation must be purely automatic and result from Community rules alone without the application of other intermediate rules (see Case C-386/96 P Dreyfus v Commission [1998] ECR I-2309, paragraph 43 and the caselaw cited).
Retten fandt indledningsvis, at de foranstaltninger, som Det Forenede Kongerige har truffet, retligt set udgør et selvstændigt forhold i relation til den anfægtede retsakt, når Infront overdrager sine tv-rettigheder til et tv-spredningsforetagende, der er etableret i Det Forenede Kongerige, med henblik på tv-retransmission i denne stat.
The Court of First Instance held, first of all, that where Infront assigns its television broadcasting rights to a broadcaster established in the United Kingdom for the purposes of television broadcasting in that Member State, the measures adopted by the United Kingdom authorities exist in law independently of the contested decision.
Når de anmeldte foranstaltninger finder anvendelse på tv-spredningsforetagender, som er etableret i Det Forenede Kongerige i henhold til gældende national lov og ikke i henhold til Broadcasting Act, er Infront ikke umiddelbart berørt.
In so far as the measures notified are applicable to broadcasters established in the United Kingdom under the national law on broadcasting in force in that Member State and not by virtue of the contested decision, Infront is not directly concerned.
Det er derimod kun den anfægtede retsakt, hvori det fastslås, at de af Det Forenede Kongerige anmeldte foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten, og hvori den efterfølgende offentliggørelse i EF-tidende foreskrives, der sikrer overholdelsen af ordningen med gensidig anerkendelse, der er indført ved artikel 3a, stk. 3, i direktiv 89/552.
On the other hand, only the contested decision finding that the measures notified by the United Kingdom are compatible with Community law and providing for the subsequent publication of those measures in the Official Journal enables the mechanism of mutual recognition under Article 3a(3) of Directive 89/552 to operate effectively.
Det følger heraf, at denne retsakt i dette tilfælde medfører, at de nævnte foranstaltninger kun får virkning med henblik på de andre medlemsstaters anerkendelse heraf.
It follows that, in that situation, the contested decision validates those measures for the sole purposes of their recognition by the other Member States.
Retten fastslog desuden, at eftersom denne gensidige anerkendelse af de nationale foranstaltninger truffet i henhold til artikel 3a, stk. 1, i direktiv 89/552 beror på Kommissionens godkendelse heraf samt deres efterfølgende offentliggørelse i EF-Tidende, overlades de offentlige myndigheder fra og med den anfægtede retsakts offentliggørelse ikke noget skøn med hensyn til overholdelsen af deres forpligtelser.
Furthermore, the Court of First Instance decided that since such mutual recognition of the national measures adopted pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 is subject to their approval by the Commission and their subsequent publication in the Official Journal, the contested decision does not leave the Member States any discretion, once that publication has occurred, as to the performance of their obligations.
Selv om den kontrol, som de nationale myndigheder skal foretage inden for rammerne af ordningen med gensidig anerkendelse, der er indført med artikel 3a, stk. 3, i direktiv 89/552, fastsættes af hver medlemsstat i den lovgivning, der gennemfører denne bestemmelse, skal disse myndigheder sikre, at de tv-spredningsforetagender, der hører under deres jurisdiktion, iagttager de bestemmelser om retransmission af de begivenheder, der er angivet i de nationale foranstaltninger, der af Kommissionen er blevet godkendt og offentliggjort i EF-Tidende.
Although the detailed rules for the control which the national authorities are required to exercise under the mechanism of mutual recognition established by Article 3a(3) of Directive 89/552 are determined by each Member State in the framework of its legislation implementing that provision, those authorities must ensure that broadcasters under their jurisdiction comply with the conditions for broadcasting the events designated in the national measures approved and published in the Official Journal by the Commission.
Retten fastslog derfor, at Infront er umiddelbart berørt af den anfægtede retsakt, for så vidt som den muliggør gennemførelse af ordningen om de andre medlemsstaters gensidige anerkendelse af de foranstaltninger, som Det Forenede Kongerige har truffet i medfør af artikel 3a, stk. 1, i direktiv 89/552.
The Court of First Instance concluded, therefore, that Infront is directly concerned by the contested decision in so far as it enables the implementation of the mechanism of mutual recognition by the other Member States of the measures adopted by the United Kingdom pursuant to Article 3a(1) of Directive 89/552 .
Retten fastslog for det tredje, at Infront ligeledes er individuelt berørt af retsakten.
Thirdly, the Court of First Instance held that Infront is, likewise, individually concerned by the contested decision.
Retsakten berører Infront på grund af en egenskab, som er særlig for selskabet, nemlig dennes egenskab af indehaver af de eksklusive tv-rettigheder til en af de angivne begivenheder.
That decision concerns Infront by reason of a characteristic peculiar to it, namely its capacity as the exclusive holder of the television broadcasting rights for one of the designated events.
Selv om de nationale foranstaltninger, der af Kommissionen er blevet godkendt og offentliggjort i EF-Tidende, ikke udtrykkeligt finder anvendelse på Infront i selskabets egenskab af forhandler af de pågældende tv-rettigheder, indebærer de en begrænsning i selskabets mulighed for frit at kunne disponere over sine rettigheder ved at opstille krav for deres overdragelse — i form af en eneret — til et tv-spredningsforetagende, der er etableret i en anden medlemsstat end Det Forenede Kongerige, og som ønsker at sende de nævnte begivenheder i denne sidstnævnte medlemsstat.
Although Infront, in its capacity as broker of the relevant television broadcasting rights is not expressly covered by the national measures approved and published in the Official Journal by the Commission, they impede its ability freely to dispose of its rights by restricting their transfer exclusively to a broadcaster established in a Member State other than the United Kingdom which wishes to broadcast that event in the latter State.
Det er desuden, selv om den retlige gyldighed af de kontrakter, der er indgået med FIFA, ikke påvirkes af den anfægtede retsakt, afgørende, at Infront har erhvervet eneretten til de omhandlede tv-rettigheder, før artikel 3a i direktiv 89/552’s ikrafttræden, og før retsaktens vedtagelse.
Moreover, although the legal validity of the contracts concluded with FIFA is not affected by the contested decision, it is of importance that Infront acquired exclusively the television broadcasting rights in question before the entry into force of Article 3a of Directive 89/552 and, a fortiori, before the adoption of the contested decision.
Med hensyn til realiteten annullerede Retten den anfægtede retsakt med den begrundelse, at da retsakten udgør en beslutning i artikel 249 EF’s forstand, er den behæftet med en kompetencemangel.
On the substance, the Court of First Instance annulled the contested decision, on the ground that, being a decision within the meaning of Article 249 EC, it was vitiated by lack of powers.
Kommissionskollegiet var ikke blevet hørt, og den generaldirektør, der har underskrevet retsakten, havde ikke modtaget nogen udtrykkelig bemyndigelse af kollegiet.
The College of Commissioners had not been consulted and the Director-General who signed the contested decision had received no specific power from the College.
— Der træffes endelig afgørelse, idet det fastslås, at den sag, der var anlagt ved Retten, skulle afvises.
— give final judgment by declaring that the application before the Court of First Instance was inadmissible, and
— Infront tilpligtes at betale Kommissionens omkostninger både i sagen ved Retten og i appelsagen.
— order Infront to pay the Commission’s costs at first instance and on appeal.
— sagen hjemvises til Retten til afgørelse i overensstemmelse med Domstolens praksis, og
— refer the case back to the Court of First Instance for judgment in accordance with the judgment of the Court of Justice as to law; and
I henhold til artikel 230, stk. 4, EF kan enhver fysisk eller juridisk person indbringe en klage over en beslutning, der er rettet til en anden person, men som dog berører ham umiddelbart og individuelt.
The fourth paragraph of Article 230 EC provides that any natural or legal person may institute proceedings against a decision which, although in the form of a decision addressed to another person, is of direct and individual concern to the former.
Kommissionen har til støtte for sin appel påberåbt sig to anbringender vedrørende tilsidesættelse af disse to betingelser.
In support of its appeal, the Commission pleads two grounds of appeal alleging misapplication of the two latter requirements.
Før disse anbringender undersøges, skal virkningen og rækkevidden af artikel 3a i direktiv 89/552 og af den anfægtede retsakt præciseres.
Prior to examining those grounds of appeal, it is necessary to define the scope and effect of Article 3a of Directive 89/552 and of the contested decision.
I henhold til direktivets artikel 3a, stk. 1, kan enhver medlemsstat træffe foranstaltninger i overensstemmelse med fællesskabsretten for at sikre, at et tv-spredningsfore-tagende under dens jurisdiktion ikke udnytter sin eneret til at udsende begivenheder, der af den pågældende medlemsstat anses for at være af væsentlig samfundsmæssig interesse, på en sådan måde, at en betydelig del af befolkningen forhindres i at kunne følge begivenhederne via direkte eller tidsforskudt transmission på gratis fjernsyn.
Under Article 3a(1) of Directive 89/552, each Member State may take measures in accordance with Community law to ensure that broadcasters under its jurisdiction do not broadcast on an exclusive basis events which are regarded by that Member State as being of major importance for society in such a way as to deprive a substantial proportion of the public in that Member State of the possibility of following them via live coverage or deferred coverage on free television.
I denne henseende udarbejder den pågældende medlemsstat en liste over sådanne begivenheder.
To that end, the Member State concerned is to draw up a list of such events.
Direktivets artikel 3a, stk. 2, pålægger Kommissionen at kontrollere, at de nævnte foranstaltninger er forenelige med fællesskabsretten, og at offentliggøre dem i EF-Tidende.
Article 3a(2) of Directive 89/552 requires the Commission to verify that those measures are compatible with Community law and to publish them in the Official Journal.