natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For så vidt som der endnu kan være tvivl om forståelsen af dommen i sagen Kommissionen mod ECB hvad angår udstrækningen af den løsning vedrørende antagelsen til realitetsbehandling af den af ECB nedlagte ulovlighedsindsigelse til gavn for alle privilegerede sagsøgere, henset til det forhold, at ECB i medfør af artikel 230, stk. 3, EF kun har søgsmålskompetence for at sikre sine prærogativer, taler et bogstaveligt og logisk argument, der supplerer det i Domstolens dom anførte, for denne udstrækning.
If indeed there is still any doubt, after reading the judgment in Commission v ECB, as to the extension to all privileged applicants of its conclusion with regard to the admissibility of the plea of illegality raised by the ECB, in view of the fact that, under the third paragraph of Article 230 EC, the ECB has capacity to bring actions only for the purpose of protecting its prerogatives, a literal and logical argument following on from the reasoning in that judgment supports that extension.
med Nachi Europe-dommen kan blive endelig for en borger, for hvem den må betragtes som en individuel beslutning, når borgeren utvivlsomt kunne have anlagt sag med påstand om annullation af den i henhold til artikel 230 EF 27, anførte Domstolen, at disse »principper […] imidlertid ikke på nogen måde påvirker den regel, der er fastsat i artikel 241 EF, af hvis ordlyd det fremgår, at hver part i en retstvist, der angår en forordning omfattet af denne bestemmelse, for Domstolen kan påberåbe sig de i artikel 230, stk. 2, EF nævnte grunde og gøre gældende, at forordningen ikke kan finde anvendelse« 28.
regulation may become definitive as against an individual in regard to whom it must be considered to be an individual decision and who could undoubtedly have sought its annulment under Article 230 EC, 27 the Court stated that those ‘principles … nevertheless do not in any way affect the rule laid down by Article 241 EC, which provides that any party may, in proceedings in which a regulation of the kind referred to in Article 241 EC is at issue, plead the grounds specified in the second paragraph of Article 230 EC in order to invoke before the Court of Justice the inapplicability of that regulation’.
Eftersom forordning nr. 1073/1999’s »generelle karakter« ikke blev bestridt, og eftersom det ikke var blevet hævdet, at forordningen skulle sidestilles med en beslutning, eller at ECB i et sådant tilfælde skulle være adressaten, forkastede Domstolen Kommissionens formalitetsindsigelse og undersøgte realiteten i den af ECB fremførte ulovlighedsindsigelse 29.
28Since the ‘legislative nature’ of Regulation No 1073/1999 was not challenged and it was not claimed that the regulation should be treated as a decision or that the ECB would, in such a case, be the addressee thereof, 29 the Court dismissed the Commission’s objection of inadmissibility and examined in substance the ECB’s plea of illegality.
Det skal nemlig erindres, at artikel 241 EF giver enhver part ret til at påberåbe sig, at en forordning ikke finder anvendelse i en tvist, der anfægter den, »uanset udløbet af den frist, der er fastsat i artikel 230, stk. 5, [EF]« 30.
It must be remembered that Article 241 EC grants any party the right to invoke the inapplicability of a regulation in a dispute in which it is at issue ‘notwithstanding the expiry of the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 [EC]’. 30
Domstolen har ved udelukkende at støtte sig til en fortolkning med udgangspunkt i ordlyden af artikel 241 EF for at anerkende, at enhver part har ret til indirekte at påberåbe sig, at en »generel« forordning ikke finder anvendelse, tilsluttet sig — denne gang udtrykkeligt — flere af sine generaladvokaters holdning, der tidligere er anskueliggjort.
In relying only on a literal reading of Article 241 EC to recognise that any party has the right to invoke, as a collateral challenge, the inapplicability of a regulation of a ‘legislative nature’, the Court, this time expressly, endorsed the position of several of its Advocates General, as previously described.
Det er imidlertid lidet overbevisende at forbeholde denne mulighed for at anfægte gyldigheden af en forordning for parter, der ikke har kunnet anlægge et annullationssøgsmål, hvis denne undtagelse i overensstemmelse med ordlyden af artikel 241 EF kan påberåbes »uanset« udløbet af fristen for at anlægge et annullationssøgsmål 31.
The argument that the possibility of pleading the unlawfulness of a regulation should be reserved to parties who have been unable to bring an action for annulment is not very convincing if, according to the wording of Article 241 EC, that plea may be invoked ‘notwithstanding’ the expiry of the period for bringing an action for annulment. 31
30 — Min fremhævelse.
30 — Italics added.
31 — Jf. i denne retning generaladvokat Darmons ovennævnte forslag til afgørelse (punkt 25).
31 — See, to that effect, the Opinion of Advocate General Darmon (paragraph 25).
27 — Jf. henholdsvis dommens præmis 74 og 75.28 — Dommens præmis 76 (min fremhævelse).29 — Dommens præmis 77.
27 — See paragraphs 74 and 75 of the judgment.28 — Paragraph 76 of the judgment (italics added).29 — Paragraph 77 of the judgment.
Artikel 241 EF giver derfor uomtvisteligt privilegerede sagsøgere mulighed for indirekte at anfægte gyldigheden af en »generel« forordning, selv om de havde kunnet anfægte denne retsakt direkte inden for den i artikel 230, stk. 3, EF fastsatte frist.
Article 241 EC therefore undoubtedly gives privileged applicants the right to invoke, as a collateral challenge, the illegality of a regulation ‘of a legislative nature’ even when they could have challenged it directly within the period laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC.
Det skal derfor afgøres, om denne konklusion kan udstrækkes til tilfælde, hvor Kommissionen nedlægger ulovlighedsindsigelse mod en fælles aktion, der er vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit V.
Consequently, it is necessary to determine whether that conclusion can be extended to a situation where the plea of illegality is raised by the Commission against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
ii) Formaliteten med hensyn til en ulovlighedsindsigelse fremført mod en fælles aktion vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit V
(ii) Admissibility of a plea of illegality raised against a joint action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
Således som det fremgår af ovenstående punkt, opstiller artikel 47 EU naturligvis grænser for Domstolens kompetence til at træffe afgørelse om en ulovlighedsindsigelse mod en retsakt, der er vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit V, i lighed med de grænser, der er opstillet for anvendelsen af artikel 230 EF på de samme retsakter.
As is clear from the preceding paragraph, Article 47 EU naturally imposes limits on the Court’s jurisdiction to adjudicate on a plea of illegality of an act adopted on the basis of Title V of the EU Treaty, like the limits it imposes on the application of Article 230 EC to those same acts.
De anbringender, der er påberåbt til støtte for ulovlighedsindsigelsen, skal således i lighed med de, der er fremført til støtte for den principale annullationspåstand, efter min opfattelse begrænses til en anfægtelse af Rådets kompetence til at vedtage den retsakt, hvis gyldighed anfægtes, idet denne retsakt har gjort indgreb i de kompetencer, som EF-traktaten har tildelt Fællesskabet.
Accordingly, the arguments in support of the plea of illegality, like those in support of the main application for annulment, must, in my view, be limited to disputing the Council’s power to adopt the allegedly unlawful act on the ground that it encroached on the competences conferred on the Community by the EC Treaty.
Det skal i denne henseende bemærkes, uden at fornægte den generelle rækkevidde af den ulovlighedsindsigelse, som er fremført i Kommissionens påstande, som omhandlende alle bestemmelserne i den omtvistede
On that point it must be observed that, without denying the general scope of the plea of illegality raised in its submissions as covering all the provisions of the contested Joint Action, the Commission none the less made it clear in its pleadings that Title I of the contested Joint Action (that is to say,
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-91/05 derimod skal omkvalificeres som en afgørelse med Kommissionen som adressat, kan Kommissionen ikke anfægte denne retsakts gyldighed.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 sion, the Commission would be barred from pleading its illegality.
fælles aktion, at Kommissionen imidlertid i sine skriftlige bemærkninger har præciseret, at retsaktens afsnit I (eller artikel 15) er omfattet af FUSP med undtagelse af »visse elementer« i artikel 4 32.
Articles 2 to 5), was within the scope of the CFSP, apart from certain elements of Article 4. 32.
Dette synspunkt skal føre til, at det fastslås, at Domstolen ikke har kompetence til at vurdere ulovlighedsindsigelsen, for så vidt som den vedrører de ovennævnte artikler.
This position should lead to a finding that the Court has no jurisdiction to assess the plea of illegality in so far as it concerns the abovementioned articles.
Denne konstatering betyder imidlertid ikke, at Domstolen ikke kan tage hensyn til disse artikler ved undersøgelsen af den anfægtede afgørelses lovlighed, henset til, at afgørelsens eneste henvisning er til artikel 3 i den omtvistede fælles aktion.
Such a finding would not mean, however, that the Court cannot take those articles into account when examining the legality of the contested decision, having regard to the fact that the only citation in the preamble to the latter refers to Article 3 of the contested Joint Action.
Det skal i denne henseende erindres, at i overensstemmelse med artikel 14, stk. 1, EU vedrører fælles aktioner situationer, hvor der skønnes at være behov for operationel aktion fra Den Europæiske Unions side, og de fastsætter mål og rækkevidde, de midler, der skal stilles til rådighed for Den Europæiske Union, om nødvendigt deres varighed, og betingelserne for deres gennemførelse.
In that connection it must be observed that, under Article 14(1) EU, joint actions address situations where operational action by the Union is deemed to be required, and they lay down their objectives, scope, the means to be made available to the Union, if necessary their duration, and the conditions for their implementation.
I øvrigt forpligter fælles aktioner i medfør af artikel 14, stk. 3, EU medlemsstaterne i deres stillingtagen og handlinger.
In addition, under Article 14(3), joint actions commit the Member States in the positions they adopt and in the conduct of their activity.
Dernæst forekommer det mig, at den pågældende ulovlighedsindsigelses antagelse til realitetsbehandling i denne sag afhænger mindre af Kommissionens status som privilegeret sagsøger end af arten af den retsakt, hvis gyldighed anfægtes.
Second, it seems to me that the admissibility of the plea of illegality at issue in the present case depends less on the Commission’s status as a privileged applicant than on the nature of the allegedly unlawful act.
Hvis den omtvistede fælles aktion er normativ eller generel i den i Domstolens praksis omhandlede forstand og dermed tilnærmer sig en forordning i artikel 241 EF’s forstand, kan Kommissionen som enhver anden part støtte sig til fremgangsmåden i denne bestemmelse for indirekte at bestride Rådets kompetence til at vedtage denne retsakt.
If the contested Joint Action is of a legislative or general nature within the meaning of the Court’s caselaw and therefore resembles a regulation for the purpose of Article 241 EC, the Commission, like any party, may use the method laid down by that provision to mount a collateral challenge to the Council’s power to adopt that act.
Hvis den omtvistede fælles aktion
On the other hand, if the contested Joint Action were to be reclassified as a decision addressed to the Commis-
I det foreliggende tilfælde skal det erindres, at artikel 1 i den omtvistede fælles aktion definerer formålene vedrørende den fælles kamp mod ophobning og spredning af håndskydevåben, mens afsnit I og II præciserer henholdsvis de principper, der regulerer præventive og reaktive aspekter og Den Europæiske Unions bidrag, som gør det muligt at opfylde disse principper.
In the present case, it will be recalled that Article 1 of the contested Joint Action describes the objectives relating to combating the accumulation and spread of small arms and light weapons, while Titles I and II of the contested Joint Action respectively set out the principles of preventive and reactive aspects and the contribution of the European Union to the realisation of those principles.
Ifølge bestemmelserne i afsnit II i den omtvistede fælles aktion træffer Rådet navnlig afgørelse om principper, arrangementer og finansieringen af projekter, som yder et direkte og synligt bidrag til de principper, der er nævnt i afsnit I i den omtvistede fælles aktion.
According to the provisions of Title II of the contested Joint Action, the Council must in particular decide on the principles, arrangements and financing which make a direct and identifiable contribution to the principles set out in Title I of the contested Joint Action.
Endvidere noterer Rådet sig i medfør af artikel 8 i den omtvistede fælles aktion,
Furthermore, under Article 8 of the contested Joint Action, the Council notes that the Commission intends to direct its
32 — Jf. navnlig stævningens punkt 52-54.
32 — See, in particular, points 52 to 54 of the application.
KOMMISSIONEN MOD RÅDET ulovlighedsindsigelse mod den omtvistede fælles aktion kan antages til realitetsbehandling, i det mindste for så vidt angår retsaktens afsnit II.
COMMISSION v COUNCIL the contested Joint Action is admissible, at least so far as Title II thereof is concerned.
at Kommissionen har til hensigt at rette sin indsats mod gennemførelsen af denne fælles aktions målsætninger og prioriterede områder i den omtvistede fælles aktion.
action towards achieving the objectives and the priorities of the contested Joint Action.
Endelig bestemmer artikel 12 i den omtvistede fælles aktion, at den træder i kraft på dagen for vedtagelsen, uden at modtagerne præciseres.
Finally, Article 12 of the contested Joint Action provides that it is to enter into force on the date of its adoption, without specifying the addressees.
Der rejses ikke tvivl om denne konklusion ved Rådets argument, hvorefter Kommissionens anbringender viser, at den påståede ulovlighed af den omtvistede fælles aktion var blevet åbenbar på tidspunktet for dens vedtagelse, således at Kommissionen ikke kan anfægte dens gyldighed.
This conclusion is not called into question by the Council’s argument that the Commission’s submissions show that the alleged unlawfulness of the contested Joint Action was apparent when it was adopted, so that the Commission is barred from pleading that it is unlawful.
På baggrund af disse kendetegn, og selv om den omtvistede fælles aktion unægteligt, i det mindste for så vidt angår afsnit II, har et operationelt aspekt, der skyldes selve arten af en sådan retsakt, forekommer den på ingen måde at have, heller ikke for så vidt angår retsaktens afsnit II, karakter af en afgørelse i forhold til Kommissionen, således at Kommissionen er adressat.
In view of those characteristics, and even though the contested Joint Action undeniably, at least with regard to Title II, has an operational aspect inherent in the very nature of such an act, it has in no way, including in relation to Title II, the character of a decision vis-à-vis the Commission such as to make the Commission its addressee.
Lige så lidt som en sådan omstændighed er relevant i forbindelse med en ulovlighedsindsigelse, der er påberåbt mod en forordning i 241 EF’s forstand, lige så lidt kan den tages i betragtning som betingelse for antagelse til realitetsbehandling af en ulovlighedsindsigelse mod en general retsakt, såsom den omtvistede fælles aktion, der er vedtaget med hjemmel i EU-traktatens afsnit V.
Just as a circumstance of that kind is irrelevant in relation to a plea of il- legality against a regulation for the purpose of Article 241 EC, it cannot be taken into account as a condition for the admissibility of a plea of illegality against an act of a general nature such as the contested Joint Action adopted on the basis of Title V of the EU Treaty.
I øvrigt er det ikke til støtte for formalitetsindsigelsen mod ulovlighedsindsigelsen blevet påstået, at den omtvistede fælles aktion i forhold til Kommissionen har karakter af en individuel afgørelse, og hverken Rådet, den spanske regering eller Det Forenede Kongeriges regering har anfægtet den omtvistede fælles aktions generelle karakter, som Kommissionen med rette har påberåbt sig.
Furthermore, it has not been alleged, in support of the objection of inadmissibility to the plea of illegality, that the contested Joint Action had the character of an individual decision vis-à-vis the Commission, and neither the Council nor the Spanish or the United Kingdom governments have disputed the general nature of the contested Joint Action rightly asserted by the Commission.
Det er under disse betingelser min opfattelse, at den af Kommissionen nedlagte
In those circumstances, I consider that the Commission’s plea of illegality against
Hvis endvidere relevansen af denne omstændighed forkastes, giver det ikke Kommissionen mulighed for at omgå fristen i artikel 230, stk. 5, EF for anlæggelse af et annullationssøgsmål. Kommissionens påstand er nemlig udelukkende, at den omtvistede fælles aktion skal erklæres uanvendelig
In addition, to dismiss that circumstance as irrelevant does not amount to permitting the Commission to circumvent the mandatory timelimit laid down in the fifth paragraph of Article 230 EC for bringing an action for annulment, The claim lodged by the Commission constitutes only a declaration that the contested joint action is not
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MENGOZZI — SAG C-91/05 i det foreliggende tilfælde i overensstemmelse med artikel 241 EF, og medfører ikke annullation af denne retsakt eller visse af dens bestemmelser, hvis påstanden skal tages til følge.
OPINION OF MR MENGOZZI — CASE C-91/05 applicable in the present case, in accordance with Article 241 EC, and would not mean the annulment of that act or of some of its provisions if the claim succeeded.
De udleder for det tredje af deres argumenter for de to ovenstående spørgsmål diametralt modstridende konsekvenser for så vidt angår den anfægtede afgørelses og den omtvistede fælles aktions lovlighed.
Third, their submissions on the two preceding questions lead to diametrically opposed conclusions as to the legality of the contested decision and of the contested Joint Action.
Jeg foretager derfor i det følgende en undersøgelse af disse tre punkter.
In the following remarks I shall therefore proceed to examine those three points.
Rådets, den spanske regerings og Det Forenede Kongeriges regerings-formalitets-indsigelse skal derfor efter min opfattelse forkastes, og det skal anerkendes, at den af Kommissionen nedlagte ulovlighedsindsigelse mod den omtvistede fælles aktion eller i det mindste dens afsnit II skal antages til realitetsbehandling.
Therefore, in my view, the objection of inadmissibility raised by the Council and the Spanish and United Kingdom governments should be dismissed and the Commission’s plea that the contested Joint Action, or at least Title II thereof, is illegal should be found admissible.
Fortolkningen og rækkevidden af artikel 47 EU
Interpretation and scope of Article 47 EU
Påstanden om annullation af den anfægtede afgørelse og Kommissionens påstand om, at det fastslås, at den omtvistede fælles aktion eller under alle omstændigheder dens afsnit II er uanvendelig, kan derfor antages til realitetsbehandling.
Consequently, the Commission’s application for the annulment of the contested decision and its claim that the contested Joint Action, or at least Title II thereof, be declared inapplicable are admissible.
Således som det er anskueliggjort i deres respektive skriftlige bemærkninger, er parterne og intervenienterne for det første uenige om fortolkningen og rækkevidden af
As they stress in their respective pleadings, the principal parties and interveners disagree, first, on the interpretation and scope of Article 47 EU and, second, on the relationship between combating the proliferation of small arms and light weapons
Kommissionen, som støttes af Europa-Parlamentet, er af den opfattelse, at den anfægtede afgørelse vedrørende bekæmpelse af ophobning af lette våben og håndskydevåben skal annulleres, da den gør indgreb i de kompetencer, der er tildelt Fællesskabet på området for udviklingssamarbejdet, hvorved artikel 47 EU tilsidesættes.
The Commission, supported by the Parliament, considers that the contested decision relating to combating the proliferation of small arms and light weapons must be annulled because it encroaches upon the competences conferred on the Community in the area of development cooperation, thus failing to observe Article 47 EU.
Ifølge Kommissionen og Europa-Parla-mentet tilsigter artikel 47 EU at beskytte fællesskabskompetencerne i forhold til Den Europæiske Unions aktion med hjemmel i EU-traktaten ved at oprette en »fast« grænse mellem Fællesskabets kompetencer og Den Europæiske Unions kompetencer.
According to the Commission and the Parliament, Article 47 EU aims to protect the Community’s competences as against the activity of the European Union based on the EU Treaty by establishing a ‘fixed’ boundary between the competences of the Community and those of the European Union.
Rådet har vedrørende fortolkningen af artikel 47 EU anført, at denne bestemmelse skal bevare balancen mellem de ved traktaterne indførte beføjelser og ikke kan fortolkes således, at den tilsigter at beskytte de kompetencer, der er tildelt Fællesskabet, til skade for de kompetencer, der er tildelt Den Europæiske Union.
On the interpretation of Article 47 EU, the Council submits that that provision aims to maintain the balance of powers established by the Treaties and cannot be interpreted as aiming to protect the competences conferred upon the Community to the detriment of those conferred upon the European Union.
I henhold til artikel 5 EF kan Fællesskabet nemlig kun handle inden for rammerne af de beføjelser og mål, der er tillagt det ved EF-traktaten.
Under Article 5 EC, the Community can act only within the limits of the competences conferred upon it by the EC Treaty and of the objectives assigned to it therein.
Rådet har tilføjet, at artikel 47 EU ikke er til hinder for, at der vedtages foranstaltninger i forbindelse med FUSP, der anvender de samme instrumenter, som Fællesskabet anvender i forbindelse med udviklingssamarbejdet, eftersom disse foranstaltninger ikke tilsigter at opfylde formålene med udviklingssamarbejdet, men de formål, der følger af FUSP.
The Council adds that Article 47 EU does not prevent the adoption of measures in the framework of the CFSP which use the same instruments as those used by the Community in the framework of development cooperation, where those measures do not aim to achieve the objectives of development cooperation but those arising from the CFSP.
I medfør af artikel 47 EU svarer forholdet mellem fællesskabskompetencerne og Den Europæiske Unions kompetencer i forbindelse med FUSP ikke til forholdet mellem fællesskabskompetencerne og medlemsstaternes kompetencer i den forstand, at man ikke med henblik på at afgrænse Fællesskabets og Den Europæiske Unions kompetencer kan henholde sig til princippet om foregribelse.
Under Article 47 EU, the relationship between Community competence and the competence of the European Union acting in the framework of the CFSP is not like that between Community competences and the competences of the Member States in the sense that, to delimit the competences of the Community and of the European Union, recourse cannot be had to the principle of pre-emption.