natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er kun begrænset kendskab til, hvordan man bedst afhjælper de behov, denne gruppe af døende har.
Little is known about how best to meet the needs of this end-of-life population.
Identifikation og vurdering
Identification and assessment
En forbedret evaluering af stofbrugssygdomme kan derfor kræve en aldersspecifik måling af brug og afhængighed.
Improved assessment of substance use disorders among older adults may therefore require age-specific measures of use and dependence.
Det kan ligeledes være påkrævet med en skarpere sondring mellem forskellige typer stofbrug for at tage højde for en række adfærdsmæssige og kliniske manifestationer.
Also, a clearer distinction may be required between different types of substance use to take into account a range of behavioural and clinical manifestations.
Stofbrug opstået i en sen alder kan have færre eller forskellige afhængighedskarakteristika.
Later onset use may have fewer or different dependence characteristics.
og kan endog give anledning til endnu større omkostninger som følge af problemer i kølvandet.
Because health problems are highly prevalent among older substance-using adults, many of them have regular contact with medical services.
De samlede omkostninger for denne ældregruppe kan nedbringes ved at yde en rettidig og effektiv indsats inden for passende rammer.
Primary care and other healthcare services therefore provide a valuable opportunity to screen this group.
Da der er en høj forekomst af helbredsproblemer blandt ældre stofbrugere, har mange af dem regelmæssig kontakt med deres læge.
As already expressed, greater attention should be paid to comorbid health problems when dealing with older patients.
Den primære sundhedssektor og andre sundhedsydelser er således værdifulde, når man skal finde frem til denne gruppe.
Older drug users may, for example, have chronic illnesses, including liver disease because of chronic hepatitis C infection, or HIV-related illnesses, and may therefore require specialised forms of treatment.
Enkle forbedrede screening-metoder vil kunne gennemføres gennem en løbende overvågning af gentagne receptudskrivninger og eller udskrivning af forskellige lægemidler.
Simple improved screening procedures could be implemented through adequate monitoring of repeated prescriptions, and/or prescription of multiple medications.
Der vil kunne udvikles screening- og evalueringsspørgeskemaer, der er specifikt rettet mod ældre menneskers behov og problemer.
Screening and assessment questionnaires could be specifically developed to target the needs and problems of older people.
Behandling: indsats og ydelser
Treatment: interventions and services
En manglende indsats medfører i sig selv omkostninger
Many doctors lack adequate training in this field and current diagnostic criteria for assessing dependence and addiction in
Behandlingstjenester har typisk begrænsede lægefaglige ressourcer.
Addiction services typically have limited medical treatment resources.
Stofbrugsprogrammer for ældre voksne skal kunne tilbyde basal lægehjælp, og hvor der konstateres alvorlige eller komplekse helbredsproblemer, skal der henvises til speciallægebehandling.
Substance use programmes for older adults should be able to provide basic-level medical services and, where severe or complex health problems are identified, provide referral to specialist medical services.
Procentvis andel af den samlede befolkning i Europa på 65 år eller derover (historisk og skønnet).
Percentage of the total European population aged 65 or more (historical and predicted)
Afgiftning finder bedst sted i lægefagligt regi for at undgå interaktioner mellem lægemidler og andre stoffer, eller fordi patienterne lider af samtidige sygdomme.
Detoxification may be best conducted in a medical setting to avoid potential interactions between medications and other substances, or because of comorbid illnesses.
Det kan være nødvendigt med forskellige doseringer på grund af aldersbetingede ændringer i stofskiftet.
Different dose regimens may be required because of age-related metabolic changes.
Der er mange terapeutiske problemstillinger, der kun er dårligt belyst, når det drejer sig om ældre stofbrugere, men ældre patienter opnår rent faktisk tilsvarende eller bedre resultater end yngre voksne, når de går i behandling.
Many therapeutic issues are poorly understood regarding ageing drug users. However, older patients do achieve equivalent or better results than younger adults when they enter into treatment.
Ældre medborgere bør have adgang til effektive sundhedsydelser, hvor der tages hånd om dem med værdighed og empati.
Older citizens should have access to effective healthcare services where they will be catered for with dignity and sensitivity.
Dette kan kræve, at der udvikles en bredere vifte af behandlingsformer og alternativer til den eksisterende behandling.
This may require developing a wider range and alternatives to current treatment.
Fokus på narkotika er en række strategidokumenter, som udgives af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN) i, Lissabon. Disse dokumenter udgives tre gange om året på Den Europæiske Unions 23 officielle sprog, plus norsk og tyrkisk.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
Gengivelse er tilladt med kildeangivelse.
Any item may be reproduced provided the source is acknowledged.
Ønsker De et gratis abonnement, kan vi kontaktes via e-post på publications@emcdda.europa.eu
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
OFFICIEL UDGIVER: Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationernull
OFFICIAL PUBLISHER: Office for Official Publications of the European Communitiesnull
Udgivelse fra Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug
Centre for Drugs and Drug Addiction
Neurobiologisk forskningi narkotika: etiske og strategiske konsekvenser indblik i, hvordan et misbrug udvikler sig, kan denne forskning muligvis danne grundlag for nye psykologiske og farmakologiske behandlinger og forebyggelsesstrategier.
Neurobiological research on drugs: ethical and policyimplications
Resultaterne er indtil videre opmuntrende, men deres konsekvenser kan let overvurderes eller fejlfortolkes og rejser endvidere en række vigtige etiske spørgsmål, der kræver nøje overvejelse.
Addicts may wish to stop, but find it difficult to do so, despite often experiencing negative consequences. Modern developments in neurobiology help us to better understand this process.
Dette dokument giver et overblik over den vigtigste udvikling inden for dette område, og det understreges, at alle potentielle nyemetoder skal underkastes en streng evaluering med hensyn til deres sikkerhed og effekt, før de indføres som standardpraksis.
Moreover, such developments now provide strong scientific grounds for viewing drug addiction as a psychiatric disorder, usually classified as a ‘chronic and relapsing brain disease’.
Hovedparten af den neurobiologiske forskningi misbrug har fokuseret på den rolle, den narkotikaudløste neurotransmitter dopamin spiller for den gentagne aktivering af »belønningssystemet« — et kredsløb bestående af en mange forskellige cerebrale strukturer, der fungerer som et barometer, og som viser en persons fysiske og psykiske tilstand.
psychological and pharmacological treatments and prevention strategies. The findings so far are encouraging, but their implications can easily be overstated or misunderstood, and also raise a number of important ethical issues that require careful consideration.
Takket være den seneste tids hastige teknologiske udvikling inden for dette område er der fremkommet nye modeller, som tager højde for andre neurotransmitteres betydning i processen og undersøger den rolle, individernes genetiske forskelle spiller. Ved at få et bedre
This paper provides a summary of the key developments in this area and underlines the fact that any potential new approaches will require rigorous evaluation for safety and efficacy before being introduced into routine practice.
Narkotikamisbrug er en adfærd, der er kendetegnet ved, at individet mister kontrollen over sit forbrug. Misbrugerne ønsker nogle gange at komme ud af misbruget, men synes, det er vanskeligt at stoppe, på trods af at de ofte oplever, at misbruget har negative konsekvenser.
Most neurobiological research on addiction has focused on the role a drug-released neurotransmitter called dopamine has on the repeated activation of the ‘reward system’– circuitry made up of a complex set of cerebral structures which act as a barometer, indicating a person’s physical and psychological state.
Den seneste udvikling inden for neurobiologi kan hjælpe os med bedre at forstå denne proces.
Spurred on by recent technological developments occurring rapidly in this field, newmodels have arisen which take into account the implication of other neurotransmitters in the process, also exploring the role of genetic differences between individuals.
Derudover giver denne udvikling nu et stærkt videnskabeligt grundlag for at se narkotikamisbrug som en psykisk lidelse, der oftest betegnes som en kronisk, tilbagevendende hjernesygdom.
By providing a better understanding of how addiction develops, this research may provide the basis for new
Neurotransmitter: Et kemisk stof, der produceres og frigives af neuronerne.
Neurotransmitter: a chemical produced and released by neurons.
Nogle af disse molekyler (GABA, glutaminsyre) deltager i kommunikationen mellem neuronerne, mens andre (dopamin, noradrenalin, serotonin) modulerer
Some of these molecules (GABA, glutamic acid) participate in the communication between neurons; some others (dopamine, noradrenaline, serotonin) modulate (amplify or attenuate) the information.
Belønningssystem: Dette kredsløb i hjernen forstærker éns adfærd, når det aktiveres.
Reward system: this brain circuit reinforces behaviour when activated.
De foreliggende data viser, at misbrugsstoffer giver velbehag, fordi de aktiverer dette system.
Data indicate that drugs of abuse are pleasurable because they activate this system.
Den neurobiologiske forskning forsøger at forstå, hvordan vanedannende stoffer forårsager neurokemiske ændringer i hjernens belønningssystem, gør det tiltrækkende at bruge disse stoffer og ansporer til at bruge dem igen og igen.
Neurobiological research tries to understand how addictive drugs produce neurochemical changes in the brain’s reward pathway, making their use appealing and producing a drive to use them repeatedly.
Nye farmakoterapier, som er rettet mod specifikke neurotransmittersystemer, farmakologiske narkotikaimplantater, narkotikavacciner og neurologiske behandlinger vil potentielt kunne helbrede misbrug.
Novel pharmacotherapies targeted at specific neurotransmitter systems, pharmacological drug implants, drug vaccines or neurological treatments may have the potential to ameliorate addictive behaviours.
Flere og flere undersøgelser viser, at kronisk stofbrug kan fremkalde varige forstyrrelser i moduleringen af de neurokognitive kredsløb, der indvirker på motivation og opmærksomhed, beslutningstagning og evnen til at hæmme impulser.
A growing body of research suggests that chronic drug use can produce long-term disruptions in the modulation of neurocognitive circuits involved in motivation and attention, decision-making and the ability to inhibit impulses.
Neurovidenskaben og den genetiske forskning lover at komme med en detaljeret forklaring på hjerneprocesserne.
Neuroscience and genetic research promise to provide a detailed causal explanation in terms of brain processes.
Kausale eller overforenklede misbrugsmodeller kan imidlertid også føre til tvangsforanstaltninger over for misbrugerne, forsømmelse af vigtige sociale politikker eller en reduktion i støtten til eksisterende, dokumenterede behandlingsmetoder.
However, causal, or over-simplified models of addiction could also potentially lead to more coercive policies towards addicted individuals, the neglect of important social policies, or undermine support for existing proven approaches to drug treatment.
Der er et presserende behov for at undersøge de etiske og strategiske konsekvenser af den neurovidenskabelige forskningi misbrug for at sikre, at udviklingen sker på en måde, der respekterer menneskerettighederne og beskytter de etiske værdier som samtykke, frihed, lighed og privatlivets fred.
There is a pressing need to explore the ethical and policyimplications of addiction neuroscience research to ensure that developments are taken forward in ways that adequately safeguard human rights and protect the ethical values of consent, liberty, equality and privacy.
Neurobilleddannelse og genetiske teknologier kan være med til at definere de inderste misbrugsmekanismer mere nøjagtigt og til at identificere de personer, der har større risiko for at udvikle et misbrug, hvilket potentielt vil gøre det muligt at målrette indsatsen mod sådanne personer.
Neuroimaging and genetic technologies may help to define more precisely intimate mechanisms of addiction and to identify individuals who have a vulnerability to develop addiction, potentially allowing interventions to be targeted at those at greater risk.
udgave 2009
1st issue 2009
Neurobiologisk forskningi misbrug eksponering for misbrugsstoffer forstyrrer denne regulering.
Neurobiological research in addiction and that repeated exposure to drugs of abuse disrupts this regulation.
Med tiden bliver de noradrenerge og serotonerge neuroner autonome og hyperreaktive over for eksterne stimuli, og denne narkotikainducerede, varige frakobling forklarer uden tvivl dysfunktioner med hensyn til motivation og evnen til at hæmme impulser.
Over time, noradrenergic and serotonergic neurons become autonomous and hyper-reactive to external stimuli and arguably this druginduced long-term uncoupling explains dysfunctions in motivation and in the ability to inhibit impulses.
»Udviklingen inden for neuroforskning ændrer vores viden om, hvordan mennesker bliver afhængige af stoffer, og skaber nye perspektiver for forskningen i nye behandlingsmetoder.
‘Developments in neuroscience are transforming our understanding of how people become addicted to drugs while opening-up avenues of investigation for new approaches to treatment.
Vi skal dog sørge for, at sådanne nyemetoder med gavnlig effekt evalueres nøje, før de indføres, for at sikre størst mulig succes og økonomisk effekt.«
We must, however, ensure that such beneficial new approaches are rigorously evaluated prior to implementation to ensure maximum success and financial efficiency.’
Ifølge dyreforsøg og anden dokumentation er der stor forskel på, hvor stor risikoen er for, at et individ kommer ud i et misbrug.
Almost all drugs known to induce abuse or addiction in humans increase the release of a neurotransmitter called dopamine in a sub-cortical structure, the nucleus accumbens.
Takket være de nye teknologier kan den neurobiologiske forskning begynde at identificere neuropsykologiske og genetiske forskelle hos individer, hvilket kan have betydning for, om de kommer ud i et misbrug, hvis de bruger stoffer.
The cell bodies of neurons which release dopamine are located in the ventral tegmental area and the substantia nigra (see figure).
Stort set alle de stoffer, der er kendt for at medføre misbrug eller at være vanedannende for mennesker, øger frigivelsen af neurotransmitteren dopamin i den subkortikale struktur, nucleus accumbens.
These dopaminergic neurons form the meso-corticolimbic pathway.
De neuroner, der frigiver dopamin, har cellekroppen placeret idet ventrale tegmentalområde og i substantia nigra (se figur). Disse dopaminerge neuroner udgør det mesokortikolimbiske system.
They stimulate different cerebral structures, such as the prefrontal cortex, the amygdala and the hippocampus, which are part of a circuitry called the ‘reward system’.
De stimulerer forskellige cerebrale strukturer som f.eks. præfrontal cortex, amygdala og hippocampus, som er dele af det såkaldte belønningssystem.
New technologies mean that neurobiological research can start to identify neuropsychological and genetic differences in individuals that may influence their chances of developing addiction if they use drugs.
Disse ikke-invasive teknikker kan være med til at identificere neuropsykologiske mangler, der kan være den primære årsag til et individs manglende evne til at holde op med at bruge stoffer.
New technologies in addiction research non-invasive techniques which may help to identify neuropsychological deficits that may be the primary source of an individual’s inability to stop using drugs.
Traditionelle og nyemetoder til behandling afmisbrug
Traditional and newtreatments of addiction
Fremskridtene inden for gen- og molekylærbiologi, f.eks. muligheden for at klone og sekvensere receptorundertyper, transportører og endogene agonister, har gjort, at forskerne er i stand til at identificere og specifikt ramme relevante receptor- eller transportørloci med stoffer, der enten blokerer (antagonister) eller fremmer (agonister eller delvise agonister) aktiviteten. Derudover er der blevet anvendt genmanipuleringsteknikker på dyremodeller med henblik på at øge (dvs. overekspressionsmutanter) eller blokere (dvs. transgene knockout af dominant-negative mutanter) aktiviteten i et specifikt molekyle, der skulle analyseres.
Advances in genomic and molecular biology, such as the ability to clone and sequence receptor subtypes, transporters and endogenous agonists, have enabled scientists to identify and specifically target relevant receptor or transporter sites with drugs that either block (antagonists) or facilitate (agonists or partial agonists) activity.
Da misbrugsstoffer frigiver dopamin og aktiverer belønningssystemet, hævdes det i de fleste neurobiologiske misbrugsmodeller, at misbruget skyldes enændring i de kinetiske reaktioner og øget dopaminfrigivelse.
Most neurobiological models of addiction argue that, because drugs of abuse release dopamine and activate the reward system, addiction is due to a modification of kinetic reactions and increased dopamine release.
Denne dysregulering ville svare enten til en øget reaktivitet af de dopaminerge neuroner over for specifikke stimuli, der er forbundet med det behagelige og vanedannende produkt, eller til en nedregulering af dopaminsignalet og en dæmpelse af aktiviteten i belønningssystemet.
This dysregulation would correspond either to an increased reactivity of dopaminergic neurons to specific stimuli linked to the pleasurable and addictive product or to a down-regulation of dopamine signalling and a dampening of activity in the reward pathway.
Under naturlige forhold frigives dopamin, når en behagelig oplevelse er ny, er bedre end forventet eller er helt uventet.
In natural situations, dopamine is released when a rewarding experience is new, better than expected or unanticipated.
Denne dopaminfrigivelse hjælper individet med at huske signaler, der giver en belønning.
This release of dopamine helps the individual to memorise signals announcing a reward.
Når dopaminsystemet bliver overstimuleret som følge af brugen af stoffer, kan den fortsatte gentagelse af disse virkninger dominere andre vigtige, målrettede aktiviteter.
Hence, when the dopamine system becomes over-aroused by drug use, pursuit of the repetition of these effects can dominate other important, goal-directed activities.
Nye neurobiologiskemisbrugsmodeller
Newmodels in theneurobiology of addiction
På mennesker har man forsøgt at identificere specifikke gener med misbrugsrisiko ved hjælp af genetiske undersøgelser.
In humans, genetic studies have tried to identify specific addiction susceptibility genes.
Takket være omfattende koblings- og associationsundersøgelser har man identificeret adskillige lovende kandidatgener, der øger et individs risiko for at komme ud i et misbrug, men hidtil er kun få af disse alleler blevet konsekvent repliceret, og mange af associationerne er svage.
Large-scale linkage and association studies have identified numerous promising candidate genes that confer vulnerability to addiction but, to date, few of these alleles have been consistently replicated and many of the associations are modest.
Misbrug behandles traditionelt med en kombination af farmakologiske og psykosociale behandlinger.
Addiction has traditionally been treated by a combination of pharmacological and psychosocial treatments.
Normale farmakologiske behandlinger omfatter: (a) lægemidler, der enten gør det vanedannende stof virkningsløst (f.eks. naltrexon til forebyggelse af tilbagefald ved heroinmisbrug) eller gør det ubehageligt (f.eks. disulfiram ved alkoholmisbrug), og (b) lægemidler, der erstatter det vanedannende stof med en mindre skadelig udgave af stoffet (f.eks. opioidsubstitutionsbehandling med methadon).
Usual pharmacological treatments include: (i) drugs that either block the addictive drug from working (e.g. naltrexone as a relapse prevention of heroin dependence) or make it unpleasant (e.g. disulfiram for alcohol dependence) or (ii) drugs that replace the addictive drug with a less harmful version of the drug (e.g. opioid substitution treatment using methadone).
Nikotinerstatningsterapi er en almindelig form for substitutionsbehandling for rygetobak, men er ikke særlig effektiv.
Nicotine replacement therapy is a common form of substitution treatment for smoked tobacco but is not particularly effective.
Nogle behandlinger kan endvidere anvendes i et kort tidsrum for at hjælpe et individ med at blive vænnet af med alle stoffer.
Some treatments may also be used for a short period to help wean individuals off all drugs.
Det psykosociale arbejde består i kognitiv adfærdsterapi, motivationelle interviews, rådgivning om stoffer eller 12-trins støttegrupper.
Psychosocial interventions include cognitive behavioural therapy, motivational interviewing, drug counselling or 12-step support groups.
Disse terapier er et vigtigt supplement til de farmakologiske og medicinske behandlinger med henblik på at få et positivt resultat på langt sigt.
These therapies provide an important adjunct to pharmacological and medical treatments in achieving a long-term successful outcome.
Fremgangen inden for neurobiologisk forskningi misbrug har udmøntet sig i anvendelse af lægemidler, som er målrettet mod det
Some recent studies suggest that, despite the critical and unquestionable role dopamine plays in reward, drugs of abuse may not necessarily induce addiction via a direct effect on dopaminergic neurons.
Neurobilleddannelse ved anvendelse af teknologier såsom funktionel magnetisk resonnansbilleddannelse (fMRI), positrontomografi (PET), enkeltfotonemissionstomografi (SPECT), magnetoencephalografi (MEG) og elektroencephalografi (EEG) har givet os indsigt i, hvordan narkotikainducerede
Neuroimaging, using technologies such as functional magnetic resonance imaging (fMRI), positron tomography (PET), single photon emission computed tomography (SPECT), magnetoencephalograph (MEG), and electroencephalograph (EEG), has provided insight into the way in which druginduced changes in the brain can produce the type of cognitive deficits seen in people addicted to drugs. These are
Fokus på narkotika er en række strategidokumenter, som udgives af Det Europæiske Overvågningscenter for Narkotika og Narkotikamisbrug (EONN), som ligger i Lissabon.
Drugs in focus is a series of policy briefings published by the European Monitoring Centre for Drugs and Drug Addiction (EMCDDA) in Lisbon.
Strategidokumenterne udgives regelmæssigt på Den Europæiske Unions 23 officielle sprog plus norsk og tyrkisk.
The briefings a reproduced regularly in the 23 official languages of the European Union plus Norwegian and Turkish.
Ønsker du et gratis abonnement, kan vi kontaktes via email på publications@emcdda.europa.eu
For free subscriptions, please specify your requirements via e-mail: publications@emcdda.europa.eu
Konklusioner og strategiske overvejelser
Conclusions and policy considerations
Neurovidenskaben vil kunne give os en bedre forståelse afmisbrug og vil muligvis kunne resultere i nye behandlingsformer.
Neuroscience has the potential to improve our understanding of addiction, possibly leading to new forms of treatment.