natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Endvidere har Retten med urette undladt ved sin undersøgelse af den anfægtede beslutnings begrundelse at tage den særlige sammenhæng, som en beslutning om at godkende en fusion indgår i, i betragtning.
In the second place, the Court of First Instance erred in its review of the reasoning of the contested decision in failing to take account of the particular context of a decision approving a concentration.
Appellanterne har i denne forbindelse anført flere argumenter.
In that regard, the appellants put forward a number of arguments.
For det første er appellanterne af den opfattelse, at der skal stilles mindre strenge krav til begrundelsen af en beslutning om godkendelse af en fusion end til en beslutning om forbud mod en sådan fusion.
First, they consider that it is necessary to impose less stringent requirements as regards the reasoning of a decision approving a concentration than as regards a decision prohibiting a concentration.
For det andet har Retten med urette undladt at undersøge den anfægtede beslutnings begrundelse ud fra en velinformeret erhvervsudøver inden for branchens synspunkt.
Secondly, the Court of First Instance wrongly failed to review the reasoning of the contested decision from the perspective of knowledgeable industry professionals.
For det tredje indbyder den korte frist mellem klagepunktsmeddelelsen og beslutningen om godkendelse af en fusion til en vis grad af tilbageholdenhed i kontrollen med en sådan beslutnings begrundelse.
Thirdly, the short timescale separating the statement of objections from a decision approving a concentration calls for a measure of restraint in the review of the reasoning of such a decision.
For det fjerde burde den omstændighed, at appellanterne fik tilladelse til at gennemføre den anmeldte fusion, vanskeliggøre annullationen af beslutningerne om godkendelse af fusioner på grund af utilstrækkelig begrundelse. For det femte har Retten i den appellerede doms præmis 411 begået en retlig fejl ved at forpligte Kommissionen til at offentliggøre detaljer om priser og rabatter, henset til disse oplysningers fortrolige og følsomme karakter.
Fourthly, the fact that the appellants are entitled to implement the notified concentration pleads in favour of not annulling decisions approving a concentration lightly on the ground that they are inadequately reasoned.
I modsætning til Rettens vurdering følger det under alle omstændigheder af fast retspraksis ifølge appellanterne, at den anfægtede beslutning er tilstrækkeligt begrundet, idet den satte Impala i stand til at verificere de betragtninger, der lå til grund for beslutningen, og Retten til at udøve sin retslige prøvelse.
In any event, contrary to the conclusions of the Court of First Instance, the appellants contend that settled caselaw indicates that the contested decision is adequately reasoned since it permitted Impala to ascertain the reasons underlying the decision and the Court of First Instance to exercise its power of review.
Appellanterne har i denne forbindelse bl.a. gjort gældende, at Rettens konstatering af, at den anfægtede beslutning var utilstrækkeligt begrundet, ikke hænger sammen med dens vurdering af, at beslutningen var behæftet med åbenbart urigtige skøn.
In that regard, the appellants argue, among other things, that the finding of the Court of First Instance that the contested decision was inadequately reasoned sits ill with its conclusion that the decision was vitiated by manifest errors of assessment.
Appellanterne har endelig anført, at Rettens undersøgelse af den anfægtede beslutnings begrundelse er fejlagtig på grund af anvendelsen af en fejlagtig bevisstandard,
Lastly, the appellants submit that the review by the Court of First Instance of the reasoning of the contested decision is vitiated by the application of an incorrect
Med forbehold af sin generelle formalitetsindsigelse har Impala for det første anført, at appellanterne ikke kan gøre den undtagelse, som forordningens artikel 10, stk. 6, udgør, til et alment princip.
Without prejudice to its general plea of inadmissibility, Impala considers, first, that the appellants cannot make a general rule out of the exception clause that is Article 10(6) of the Regulation.
For det andet har appellanterne ifølge Impala med urette anført, at det afhænger af, om en beslutning vedrørende en påtænkt fusion er positiv eller negativ, om artikel 253 EF skal finde anvendelse.
Secondly, according to Impala, the appellants are incorrect in maintaining, in substance, that Article 253 EC may or may not be applied according to whether a decision relating to a proposed concentration is negative or positive.
For det tredje har Impala anført, at den krævede grad af begrundelse afhænger af den sammenhæng og retlige ramme, som en retsakt indgår i.
Thirdly, Impala submits that the degree of reasoning required depends on the context and legal framework within which a particular measure is adopted.
Det er fuldt ud i overensstemmelse med dette princip, at begrundelseskravene tilpasses den omhandlede sagstype.
It is entirely consistent with this principle that the type of reasoning required should be adapted to the type of case involved.
I det foreliggende tilfælde drejer det sig imidlertid om en sag, i hvilken den formelle procedure var indledt og som gav anledning til en væsentlig indsigelse fra en tredjepart og en klagepunktsmeddelelse.
The present case is one in which the formal proceedings were opened and which involved both substantial third-party opposition and a statement of objections.
Hvad angår appellanternes subsidiære argumentation vedrørende den af Retten anvendte begrundelsesstandard har Impala gjort gældende, dels at Retten alene har omtalt nogle uddrag af klagepunktsmeddelelsen med henblik på at understrege den anfægtede beslutnings utilstrækkelige begrundelse og væsentlige uoverensstemmelser med denne og bygget sin konstatering af denne utilstrækkelige begrundelse på den argumentation, som fremgår af selve den anfægtede beslutning, og ikke på en sammenligning med den, der er anført i klagepunktsmeddelelsen. Impala har dels anført, at Retten ikke har tilsidesat den sammenhæng, som fusionskontrolproceduren indgår i.
As regards the appellants’ line of argument put forward in the alternative concerning the standard of reasoning applied by the Court of First Instance, Impala contends that the Court merely mentioned extracts from the statement of reasons in order to emphasise the inadequacy of the reasoning of the contested decision and the inconsistencies in it and that that court’s finding that the reasoning in the contested decision was inadequate was based on the reasoning set out in it and not on its inadequacy as compared with the reasoning of the statement of objections.
Det fremgår endvidere ikke af den omstændighed, at Retten var i stand til at gennemføre en omfattende undersøgelse af den anfægtede beslutning, at dennes begrundelse var tilstrækkelig.
Moreover, it does not follow from the fact that the Court of First Instance was able to make an in-depth review of the contested decision that the reasoning of that decision was adequate.
Impala er af den opfattelse, at det er klart, at Retten ikke var i stand til at forstå, navnlig hvorfor Kommissionen — på trods af at beviserne godtgjorde tilstedeværelsen af en tilstrækkelig gennemsigtighed til støtte for, at der forelå en kollektiv dominerende stilling — kunne konkludere, at beviserne for gennemsigtigheden ikke var tilstrækkelige, fordi de salgsfremmende rabatter var mindre gennemsigtige end andre rabattyper.
According to Impala, it is quite clear that the Court of First Instance was unable to understand in particular why the Commission, when the evidence consistently pointed to there being sufficient transparency to support a finding of collective dominance, nevertheless concluded that there was insufficient evidence of transparency because campaign discounts were less transparent than other kinds of discounts.
Ifølge Impala er den anfægtede beslutnings sande begrundelse ukendt.
In Impala’s view, the real reasons for the contested decision remain unknown.
Hvad angår appellanternes argumentation som gengivet i denne doms præmis 161, har Impala anført, at Rettens bemærkninger vedrørende visse forhold i den anfægtede beslutnings begrundelse bygger på en omfattende undersøgelse foretaget af Kommissionen, men særligt på interne uoverensstemmelser i selve den anfægtede beslutning.
As regards the appellants’ line of argument summarised in paragraph 161 of this judgment, Impala contends that the observations of the Court of First Instance on certain aspects of the reasoning of the contested decision are based on a thorough examination of the Commission’s analysis but, above all, on the internal inconsistencies within the contested decision itself.
Det fremgår af fast retspraksis, at den begrundelse, som kræves i henhold til artikel 253 EF, skal tilpasses karakteren af den pågældende retsakt og klart og utvetydigt angive de betragtninger, som den institution, der har udstedt den anfægtede retsakt, har lagt til grund, således at de berørte parter kan få kendskab til grundlaget for den trufne foranstaltning, og således at den kompetente ret kan udøve sin prøvelsesret.
It is clear from settled caselaw that the statement of reasons required by Article 253 EC must be appropriate to the measure at issue and must disclose in a clear and unequivocal fashion the reasoning followed by the institution which adopted the measure in question in such a way as to enable the persons concerned to ascertain the reasons for the measure and to enable the competent Community Court to exercise its power of review.
Det nærmere indhold af begrundelseskravet skal fastlægges i lyset af den konkrete sags omstændigheder, navnlig indholdet af den pågældende retsakt, arten af de anførte grunde samt den interesse, som retsaktens adressater samt andre, der må anses for umiddelbart og individuelt berørt af retsakten, kan have i begrundelsen.
The requirements to be satisfied by the statement of reasons depend on the circumstances of each case, in particular the content of the measure in question, the nature of the reasons given and the interest which the addressees of the measure, or other parties to whom it is of direct and individual concern, may have in obtaining explanations.
Udstederen af en sådan retsakt er imidlertid ikke forpligtet til at tage stilling til forhold, der er af klart underordnet relevans, eller at foregribe potentielle indsigelser (dom af 25.10.2005, forenede sager C-465/02 og C-466/02, Tyskland og Danmark mod Kommissionen, den såkaldte »Fetasag«, Sml. I, s. 9115, præmis 106).
The institution which adopted the measure is not required, however, to define its position on matters which are plainly of secondary importance or to anticipate potential objections (Joined Cases C-465/02 and C-466/02 Germany and Denmark v Commission [2005] ECR I-9115, ‘Feta’, paragraph 106).
Et sådant krav ville således være vanskeligt at forene med kravet om hurtighed og de korte frister under proceduren, som Kommissionen er underlagt, når den udøver sin fusionskontrolbeføjelse, og som udgør en del af de særlige omstændigheder ved en fusionskontrolprocedure.
Such a requirement would be difficult to reconcile with the need for speed and the short timescales which the Commission is bound to observe when exercising its power to examine concentrations and which form part of the particular circumstances of proceedings for control of those concentrations.
Det følger heraf, at når Kommissionen erklærer en fusion forenelig med fællesmarkedet i henhold til forordningens artikel 8, stk. 2, er begrundelseskravet opfyldt, hvis der i beslutningen klart redegøres for grundene til, at Kommissionen fandt, at den omhandlede fusion — eventuelt efter de berørte virksomheders ændringer — ikke skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den faktiske konkurrence hæmmes betydeligt inden for fællesmarkedet eller en væsentlig del heraf.
It follows that where the Commission declares a concentration to be compatible with the common market on the basis of Article 8(2) of the Regulation the requirement to state reasons is satisfied when that decision clearly sets out the reasons for which the Commission considers that the concentration in question, where appropriate following modification by the undertakings concerned, does not create or strengthen a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded in the common market or in a substantial part of it.
Skønt det i denne forbindelse er korrekt, at Kommissionen ikke er forpligtet til i begrundelsen for beslutninger, den har vedtaget i henhold til forordningen, at tage stilling til alle forhold og argumenter, som er fremlagt for den, herunder forhold, som klart er af underordnet betydning for den krævede vurdering, forholder det sig ikke desto mindre således, at Kommissionen skal redegøre for de faktiske omstændigheder og retlige betragtninger, der har været afgørende for beslutningen.
In that regard, while it is true that the Commission is not obliged, in the statement of reasons for decisions adopted under the Regulation, to take a position on all the information and arguments relied on before it, including those which are plainly of secondary importance to the appraisal it is required to undertake, it none the less remains the case that it is required to set out the facts and the legal considerations having decisive importance in the context of the decision.
Det er i lyset af disse principper, at appellanternes kritikpunkter inden for rammerne af sjette anbringende skal undersøges.
It is in the light of these principles that the objections raised by the appellants under the sixth ground of appeal should be examined.
Appellanterne har principalt gjort gældende, at en kommissionsbeslutning om godkendelse af en fusion ikke kan annulleres på grund af utilstrækkelig begrundelse.
As their principal argument, the appellants submit that a Commission decision approving a concentration cannot be annulled on the ground of inadequate reasoning.
De støtter sig i denne forbindelse særligt til forordningens artikel 10, stk. 6.
They rely in particular in this regard on Article 10(6) of the Regulation.
Det fremgår af denne doms præmis 49, at sidstnævnte bestemmelse skal sikre retssikkerheden i tilfælde af, at Kommissionen undtagelsesvist ikke har vedtaget en beslutning inden for den fastsatte frist.
It follows from paragraph 49 of this judgment that the purpose of that provision is to ensure legal certainty where, exceptionally, the Commission has not adopted a decision within the prescribed period.
Det står således fusionsdeltagerne frit for at gennemføre fusionen, så snart der foreligger en stiltiende godkendelse.
Thus, the undertakings concerned are free to implement their concentration as soon as approval is deemed to have been given.
Som Impala har anført, følger det af appellanternes argumentation på grundlag af forordningens artikel 10, stk. 6, at beslutninger om godkendelse af fusioner ikke behøver nogen begrundelse, idet de ikke kan anfægtes på grundlag af manglende begrundelse.
As Impala observes, the line of argument of the appellants based on Article 10(6) of the Regulation has the result that decisions approving concentrations do not have to be reasoned at all, as they cannot be challenged on the ground of lack of a statement of reasons.
Det skal imidlertid bemærkes, at en utilstrækkelig begrundelse i strid med artikel 253 EF falder ind under begrebet væsentlige formelle mangler i artikel 230 EF og udgør i øvrigt et anbringende, som Fællesskabets retsinstanser kan — eller skal — tage stilling til ex officio (jf. i denne retning dom af 20.2.1997, sag C-166/95 P, Kommissionen mod Daffix, Sml. I, s. 983, præmis 24).
It should be noted that an inadequate statement of reasons in breach of Article 253 EC constitutes an infringement of essential procedural requirements for the purposes of Article 230 EC and is, moreover, a plea which may, and even must, be raised by the Community judicature of its own motion (see, to that effect, Case C-166/95 P Commission v Daffix [1997] ECR I-983, paragraph 24).
Det følger heraf, at forordningens artikel 10, stk. 6, skal fortolkes og anvendes i lyset af artikel 230 EF og 253 EF.
It follows that Article 10(6) of the Regulation must be interpreted and applied in the light of Articles 230 EC and 253 EC.
Som det fremgår af denne doms præmis 49, udgør artikel 10, stk. 6, en undtagelse fra forordningens generelle opbygning, som bl.a. fremgår af artikel 6, stk. 1, og artikel 8, stk. 1, hvorefter Kommissionen tager udtrykkeligt stilling til de fusioner, der bliver anmeldt til den, hvad enten beslutningen bliver negativ eller positiv.
Thus, as is apparent from paragraph 49 of this judgment, Article 10(6) constitutes an exception to the general scheme of the Regulation, which is laid down in particular in Articles 6(1) and 8(1) thereof, according to which the Commission is to rule expressly on the concentrations which are notified to it, whether its decision be a negative or a positive one.
Lige så vel som forordningens artikel 10, stk. 6, ikke er hjemmel for en generel antagelse om fusioners forenelighed med fællesmarkedet, kan bestemmelsen heller ikke udgøre en undtagelse til muligheden for at anfægte lovligheden af en beslutning om godkendelse af en sådan fusion på grund af tilsidesættelse af begrundelseskravet. Det legitime behov
It follows that, not only can Article 10(6) of the Regulation not form the basis of a general presumption that concentrations are compatible with the common market, it also cannot serve as a basis for an exception to the rule that a decision approving such a concentration may be challenged on the ground of infringement of
Appellanternes argumentation vedrørende forordningens artikel 10, stk. 6, skal således forkastes.
The appellants’ line of argument based on Article 10(6) of the Regulation must therefore be rejected.
Appellanterne har subsidiært gjort gældende, at idet den anfægtede beslutning har gjort det muligt for Impala at få kendskab til begrundelsen for den omhandlede fusions godkendelse og for Retten at udøve sin prøvelsesret, har Retten ikke efterkommet fast retspraksis vedrørende begrundelseskravet.
In the alternative, the appellants submit, among other things, that since the contested decision allowed Impala to ascertain the reasons for the approval at issue and the Court of First Instance to exercise its power of judicial review, that court did not observe the settled caselaw of the Community judicature on the requirement to state reasons.
Det er i det foreliggende tilfælde korrekt, at det kan forekomme beklageligt, at der er et vist misforhold i den anfægtede beslutning mellem redegørelsen for de forhold, der taler for en tilstrækkelig gennemsigtighed, og for forholdene vedrørende de salgsfremmende rabatters betydning, som taler imod en sådan gennemsigtighed.
In the present case, it is true that a certain imbalance in the contested decision between the presentation of the elements tending to plead in favour of there being sufficient transparency and the presentation of the impact of the campaign discounts, which plead, according to the Commission, against such transparency, may appear unfortunate.
Henset for det første til den sammenhæng, hvori den anfægtede beslutning er blevet vedtaget, som bl.a. er karakteriseret ved tidsrummet mellem den skriftlige besvarelse
Nevertheless, in the light, first, of the context in which the contested decision was adopted, marked in particular by the short space of time between the
BERTELSMANN OG SONY CORPORATION OF AMERICA MOD IMPALA af klagepunktsmeddelelsen og høringen ved Kommissionen på den ene side, og afslutningen på den formelle procedure på den anden side, og for det andet til de krav, der følger af den retspraksis, der er anført i denne doms præmis 166-169, særligt præmis 166 og 167, kunne Retten ikke uden at begå en retlig fejl fastslå, at Kommissionen ikke i det foreliggende tilfælde havde tilsidesat forpligtelsen til på en tilstrækkelig måde at begrunde den anfægtede beslutning (jf. analogt dom af 28.10.1981, forenede sager 275/80 og 24/81, Krupp Stahl mod Kommissionen, Sml. s. 2489, præmis 13, og af 13.3.1985, forenede sager 296/82 og 318/82, Leeuwarder Papierwarenfabriek mod Kommissionen, Sml. s. 809, præmis 21).
BERTELSMANN AND SONY CORPORATION OF AMERICA v IMPALA written reply to the statement of objections and the hearing before the Commission, on the one hand, and the end of the formal proceedings, on the other, and, secondly, the requirements laid down by the caselaw referred to in paragraphs 166 to 169 of this judgment, in particular paragraphs 166 and 167, the Court of First Instance could not, without committing an error of law, find that the Commission had failed to comply with the duty to provide an adequate statement of reasons for the contested decision (see, by way of analogy, Joined Cases 275/80 and 24/81 Krupp Stahl v Commission [1981] ECR 2489, paragraph 13, and Joined Cases 296/82 and 318/82 Netherlands and Leeuwarder Papierwarenfabriek v Commission [1985] ECR 809, paragraph 21).
Den anfægtede beslutning indeholder for det første en redegørelse for Kommissionens argumentation, hvilket gør det muligt efterfølgende at anfægte dens grundlag ved den kompetente ret, hvilket Impala har gjort.
In the first place, the contested decision showed the reasoning followed by the Commission in a way which subsequently allowed a party such as Impala to challenge its validity before the competent Court.
Det ville i denne forbindelse være for vidtgående at kræve — som Retten har gjort det i den appellerede doms præmis 289 — en detaljeret beskrivelse af hvert af de forhold, der ligger til grund for den anfægtede beslutning, såsom de salgsfremmende rabatters art, de omstændigheder, hvorunder de kan indrømmes, deres grad af uigennemsigtighed, deres størrelse eller deres indvirkning på prisgennemsigtigheden (jf. i denne retning analogt dom af 16.11.2000, sag C-286/98 P, Stora Kopparbergs Bergslags mod Kommissionen, Sml. I, s. 9925, præmis 59-61, og af 1.7.2008, forenede sager C-341/06 P og C-342/06 P, Chronopost og La Poste mod UFEX m.fl., Sml. I, s. 4777, præmis 108).
It would be unreasonable in that regard to require, as did the Court of First Instance in paragraph 289 of the judgment under appeal, a detailed description of each of the factors underpinning the contested decision, such as the nature of campaign discounts, the circumstances in which they might be applied, their degree of opacity, their size or their specific impact on price transparency (see to that effect, by way of analogy, Case C-286/98 P Stora Kopparbergs Bergslags v Commission [2000] ECR I-9925, paragraphs 59 to 61, and Joined Cases C-341/06 P and C-342/06 P Chronopost and La Poste v UFEX and Others [2008] ECR I-4777, paragraph 108).
Det fremgår for det andet særligt af den appellerede doms præmis 275, 289 og 530, at Retten havde kendskab til grundene til, at Kommissionen havde valgt at godkende den pågældende fusion.
In the second place, as is apparent from, among others, paragraphs 275, 289 and 530 of the judgment under appeal, the Court of First Instance was aware of the reasons for which the Commission decided to approve the concentration at issue.
Retten anvendte en række præmisser i dommen til at undersøge disse grundes berettigelse.
It also devoted numerous paragraphs in its judgment to an analysis of whether those reasons were well founded.
Det skal i denne forbindelse bemærkes, at begrundelsespligten udgør et væsentligt formkrav, som bør adskilles fra begrundelsens materielle indhold, der henhører under spørgsmålet om lovligheden af den anfægtede retsakt (jf. dommen i sagen Kommissionen mod Sytraval og Brink’s France, præmis 67, og af 7.3.2002, sag C-310/99, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 2289, præmis 48).
It must be pointed out in that regard that the duty to state adequate reasons in decisions is an essential procedural requirement which must be distinguished from the question whether the reasoning is well founded, which is concerned with the substantive legality of the measure at issue (see Commission v Sytraval and Brink’s France, paragraph 67, and Case C-310/99 Italy v Commission [2002] ECR I-2289, paragraph 48).