natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Tjenesteydelsen indeholder en reel fordel for erhvervsdrivende, der udfører affald fra Forbundsrepublikken Tyskland, idet den subsidiære sikkerhedsstillelse, som staten har påtaget sig, medfører, at de kan få adgang til markederne såvel i Fællesskabets øvrige medlemsstater som i de øvrige stater, der er parter i Basel-konventionen.
This service confers a real benefit on operators which export waste from the territory of the Federal Republic of Germany, since the subsidiary guarantee taken on by the State allows them to penetrate the markets of the other Member States of the Community and also the other States-Parties to the Basle Convention.
Ifølge Domstolen indebærer den omstændighed, at Forbundsrepublikken Tyskland efterkommer en forpligtelse, som i henhold til fællesskabsretten påhviler alle medlemsstaterne, begrundet i almene hensyn til beskyttelse af sundheden og miljøet, ikke, at der gives eksportører af affald etableret i Tyskland nogen bestemt eller sikker fordel (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Tyskland, præmis 7).
According to the Court, compliance by the Federal Republic of Germany with an obligation which Community law imposes on all the Member States in pursuit of a general interest, namely protection of health and the environment, does not confer on exporters of waste established in its territory any specific or definite benefit.
Denne konklusion bestyrkes af den omstændighed, at bidragspligten over for solidaritetsfonden opstår samtidig med pligten til at give meddelelse om affald, der føres uden for tysk område, og at den økonomiske byrde, der afholdes af eksportørerne, udelukkende fastsættes på grundlag af arten og kvantiteten af det affald, der overføres.
That finding is supported by the fact that the obligation to contribute to the solidarity fund arises at the same time as the obligation to notify a shipment of waste for outside Germany and that, in reality, the pecuniary charge borne by exporters is determined solely according to the type and quantity of the waste to be shipped.
Bidraget er således ikke modydelse for nogen tjenesteydelse, der er erlagt til dem, hverken i kraft af den kategori af erhvervsdrivende de tilhører eller individuelt.
There is thus nothing given in return for any service actually provided to them, either as a category of operators or in an individual capacity.
Hvorvidt bidraget er en modydelse for en foranstaltning, som i fællesskabsretten er pålagt for at fremme de frie varebevægelser
The contribution paid by way of compensation for a measure imposed by Community law with a view to promoting the free movement of goods
Det er ikke godtgjort, at det bidrag, der opkræves i forbindelse med den enkelte overførsel af affald, når en sådan er blevet anmeldt i henhold til bestemmelserne i forordning nr. 259/93, på nogen måde er forbundet med de faktiske omkostninger, som den pågældende virksomhed må antages at ville påføre staten, i tilfælde af at det er nødvendigt at returnere det overførte affald og at bortskaffe eller nyttiggøre det.
It has not been established that the contribution collected when each shipment of waste is carried out, when it is notified pursuant to the provisions of Regulation No 259/93, is in any way related to the actual costs that operation is likely to generate for the State in the event that it becomes necessary to return the waste shipped and to dispose of or recover it.
Det ser i øvrigt ud til, at de tilfælde, hvor en stat som oftest vil være forpligtet til at afholde omkostningerne i forbindelse med returnering af affald, herunder omkostningerne ved dets overførsel og dets bortskaffelse eller nyttiggørelse, netop er de tilfælde, hvor der, fordi der ikke er sket nogen anmeldelse, ikke er stillet nogen sikkerhed eller en tilsvarende forsikring og dermed heller ikke er betalt noget bidrag.
It appears, moreover, that the scenarios in which the State will most frequently have to bear the costs associated with returning waste, including shipment, disposal or recovery, will be precisely where, in the absence of notification, the guarantee or equivalent insurance has not been provided and nor, therefore, has the contribution been paid.
Ved afgørelsen af, om det enkelte bidrag står i et rimeligt forhold til den påståede fordel for den enkelte erhvervsdrivende, er det tilstrækkeligt at gentage, at de erhvervsdrivende, der anmodes om at betale bidrag til solidaritetsfonden, ikke får nogen faktisk og individuel fordel af den virksomhed, som finansieres af fonden.
With respect to the issue of whether each contribution is proportional to the alleged benefit for each operator, it should be recalled that the economic operators called upon to pay the contributions to the solidarity fund do not derive any actual definite specific benefit from the activities financed by the fund.
»1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 23 EF og 25 EF, idet den i Gesetz über die Überwachung und Kontrolle der grenzüberschreitenden Verbringung von Abfallen, (AbfaUverbringungsgesetz) af 30. september 1994 har besternt, at der ved overførsel af affald til andre medlemsstater er pligt til at betale et bidrag til solidaritetsfonden for tilbageførsel af affald.
Declares that, by subjecting shipments of waste to other Member States to a mandatory contribution to the solidarity fund for the return of waste established by the Gesetz über die Überwachung und Kontrolle der grenzüberschreitenden Verbringung von Abfallen (AbfaUverbringungsgesetz) of 30 September 1994, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Articles 23 EC and 25 EC;
Generaladvokat A Tizzano fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 14. november 2002.
Advocate General A. Tizzano delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 14 November 2002.
Præjudiciel »Ligebehandling af mænd og kvinder — artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/207/EØF — beskyttelse af gravide kvinder* (Femte Afdeling)
Preliminary ruling (Equal treatment for men and women —Article 2(1) of Directive 76/207¡EEC —Protection of pregnant women) (Fifth Chamber)
Ved kendelse af 6. august 2001 har Arbeitsgericht Lübeck forelagt to præjudicielle spørgsmål vedrørende fortolkningen af artikel 2, stk. 1, i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår.
By order of 6 August 2001 the Arbeitsgericht Lübeck referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 2(1) of Council Directive 76/207/EEC of 9 February 1976 on the implementation of the principle of equal treatment for men and women as regards access to employment, vocational training and promotion, and working conditions.
Wiebke Busch har siden april 1998 været beskæftiget som sygeplejerske på Klinikum Neustadt GmbH & Co. Betriebs-KG (herefter »klinikken«). Efter fødslen af hendes første barn i juni 2000 tog hun forældreorlov, som skulle vare i tre år. I oktober 2000 blev hun atter gravid. Ved skrivelse af 30. januar 2001 anmodede Wiebke Busch klinikken om at få forældreorloven afkortet og at genoptage arbejdet som sygeplejerske i fuldt omfang, hvilket hendes arbejdsgiver accepterede med virkning fra marts 2001, hvor der blev frigjort en stilling på en plejeafdeling. Wiebke Busch skulle genoptage sit arbejde på en afdeling med 39 senge, hvor de enkelte vagthold, der arbejdede på skift, bestod
Ms Busch has worked as a nurse for the Klinikum Neustadt GmbH & Co. Betriebs­KG ('the clinic') since April 1998. After the birth of her first child in June 2000, she took parental leave which was supposed to be for three years. In October 2000, she became pregnant again. By letter of 30 January 2001, Ms Busch made a request for permission to terminate her parental leave early and return to full­time work as a nurse, which was accepted by her employer after there was a job vacancy
af tre sygeplejersker, og hvor der var et presserende personalebehov.
in a ward in March 2001. Ms Busch was to resume working in a ward with 39 beds looked after by three nurses per shift and in which there was an urgent need of staff.
Hendes arbejdsgiver spurgte ikke, om hun var gravid.
Her employer did not ask if she was pregnant.
Wiebke Busch genoptog således sit arbejde den 9. april 2001.
Ms Busch thus returned to work on 9 April 2001.
Dagen efter meddelte hun for første gang sin arbejdsgiver, at hun var gravid i syvende måned.
The next day, she informed her employer for the first time that she was seven months pregnant.
I henhold til § 3, stk. 2, i Mutterschutzgesetz (lov om beskyttelse af mødre, herefter »MuSchG«) skulle Wiebke Buschs barselsorlov begynde den 23. maj 2001, dvs. seks uger før det forventede fødselstidspunkt.
Pursuant to Paragraph 3(2) of the Mutterschutzgesetz (Law on the Protection of Working Mothers) ('the MuSchG'), her maternity leave was to start on 23 May 2001, six weeks prior to the expected date of birth.
Klinikken fritog sagsøgeren i hovedsagen fra arbejdet med virkning fra den 11. april 2001, og ved skrivelse af 19. april 2001 anfægtede klinikken gyldigheden af sit tilsagn om, at hun kunne komme tilbage på arbejdspladsen med henvisning til, at dette var fremkaldt ved svig, og at den havde befundet sig i en vildfarelse om en egenskab af væsentlig betydning.
The clinic released her from her obligation to work with effect from 11 April 2001 and, by letter of 19 April 2001, rescinded its consent to her returning to work, on grounds of fraudulent misrepresentation and mistake as to an essential characteristic.
Klinikken har som begrundelse herfor anført, at Wiebke Busch, under hensyn til det i MuSchG's § 4, stk. 2, indeholdte beskæftigelsesforbud, reelt set ikke ville have været i stand til at udføre sine arbejdsopgaver.
In support of its position, the clinic submits that, having regard to the prohibitions on working under Paragraph 4(2) of the MuSchG, Ms Busch would not have been able to carry out her duties effectively.
Det fremgår af sagen, at årsagen til, at Wiebke Busch valgte at afkorte sin forældreorlov var, at hun dermed kunne få udbetalt en barselsydelse, der er højere end forældreorlovsydelsen, samt et tillæg til barselsydelsen.
The documents before the court show that Ms Busch wished to end her parental leave so that she would receive a maternity allowance, which is higher than the allowance paid during parental leave, and also the supplements to the maternity allowance.
Arbeitsgericht Lübeck er i tvivl om, hvorvidt den tyske lovgivning er forenelig med det princip om ligebehandling af mænd og kvinder, som er fastslået i direktiv 76/207, og har derfor udsat sagen og forelagt Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
The Arbeitsgericht Lübeck questioned the compatibility of German law with the principle of equal treatment for men and women as guaranteed by Directive 76/207, and decided to suspend the proceedings and refer two questions to the Court for a preliminary ruling.
Med sit første spørgsmål ønsker den nationale ret oplyst, om artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at den er til hinder for en retstilstand, hvorefter en kvindelig arbejdstager, som med arbejdsgiverens samtykke ønsker at genoptage sin beskæftigelse inden udløbet af sin forældreorlov, er forpligtet til at oplyse arbejdsgiveren om sin graviditet, såfremt hun som følge af visse lovbestemte beskæftigelsesforbud ikke vil kunne udføre sine arbejdsopgaver i fuldt omfang.
By its first question, the national court asks whether Article 2(1) of Directive 76/207 is to be interpreted as precluding a requirement that an employee who, with the consent of her employer, wishes to return to work before the end of her parental leave must inform her employer that she is pregnant in the event that, because of certain legislative prohibitions, she will be unable to carry out all of her duties.
Når en arbejdsgivers afslag på at lade en kvindelig arbejdstager genoptage sit arbejde inden udløbet af sin forældreorlov beror på dennes graviditet, udgør dette en direkte forskelsbehandling på grundlag af køn.
When an employer takes an employee's pregnancy into consideration in the refusal to allow her to return to work before the end of her parental leave, that constitutes direct discrimination on grounds of sex.
Når en arbejdsgiver ikke må tage hensyn til en arbejdstagers graviditet ved fastlæggelsen af dennes arbejdsvilkår, er den pågældende heller ikke forpligtet til at oplyse arbejdsgiveren om, at hun er gravid.
Since the employer may not take the employee's pregnancy into consideration for the purpose of applying her working conditions, she is not obliged to inform the employer that she is pregnant.
Det følger ligeledes af Domstolens praksis, at en forskelsbehandling på grundlag af køn ikke kan begrundes med, at et lovfæstet forbud, der gælder på grund af graviditeten, midlertidigt afskærer den ansatte fra fuldt ud at udfylde den stilling, der er bestemt for hende.
It also follows from the case-law of the Court that discrimination on grounds of sex cannot be justified by the fact that she is temporarily prevented, by a legislative prohibition imposed because of pregnancy, from performing all of her duties.
En accept af, at en gravid lønmodtager ikke kan genoptage sit arbejde inden udløbet af forældreorloven som følge af det midlertidige forbud med at udføre visse af de arbejdsopgaver, hun er blevet ansat til at udføre, vil være i strid med den beskyttelse, der tilsigtes med artikel 2, stk. 3, i direktiv 76/207 og med artikel 4, stk. 1, og artikel 5 i direktiv 92/85, og bevirke, at bestemmelserne kun ville have delvis effektiv virkning.
To accept that a pregnant employee may be refused the right the return to work before the end of parental leave due to temporary prohibitions on performing certain work duties for which she was hired would be contrary to the objective of protection pursued by Article 2(3) of Directive 76/207 and Articles 4(1) and 5 of Directive 92/85 and would rob them of any practical effect.
Den omstændighed, at Wiebke Busch ved anmodningen om at genoptage sit arbejde har haft til hensigt at opnå en barselsydelse, der er højere end forældreorlovsydelsen, og et tillæg til barselsydelsen, som betales af arbejdsgiveren, kan ikke begrunde, at der i relation til arbejdsvilkårene sker en forskelsbehandling på grundlag af køn.
The fact that, in asking to return to work, Ms Busch intended to receive a maternity allowance higher than the parental leave allowance, as well as the supplementary allowance paid by the employer, cannot legally justify sex discrimination over working conditions.
Med det andet spørgsmål ønsker den nationale ret nærmere bestemt oplyst, om artikel 2, stk. 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at den er til hinder for, at en arbejdsgiver i henhold til national ret kan træde tilbage fra sit tilsagn om, at en kvindelig arbejdstager kan genoptage sit arbejde inden udløbet af en forældreorlov, fordi han var blevet vildledt om den pågældendes graviditet.
reinstatement of an employee before the end of her parental leave on the grounds that it was in error as to her being pregnant.
Når henses til besvarelsen af det første spørgsmål, må det andet spørgsmål ligeledes besvares bekræftende.
In the light of the answer to the first question, the second question must also be answered in the affirmative.
Hvis en arbejdsgiver ikke med henvisning til en arbejdstagers graviditet kan afslå at lade hende genoptage sit arbejde inden udløbet af en forældreorlov, kan han naturligvis heller ikke påberåbe sig at have befundet sig i en vildfarelse om den pågældendes graviditet, som indebærer, at hans tilsagn om, at arbejdet kunne genoptages, er ugyldigt.
Obviously, if an employer may not take an employee's pregnancy into consideration in the refusal to reinstate her before the end of her parental leave, nor can the employer plead that its consent to that reinstatement was vitiated because it was not aware that she was pregnant.
Enhver national bestemmelse, der kan anvendes som hjemmel for en sådan påstand, bør tilsidesættes af den nationale ret for at sikre den fulde virkning af direktiv 76/207.
Any national provision which might serve as a basis for such a claim must be set aside by the national court in order to ensure the full effect of Directive 76/207.
Artikel 2, stk 1, i direktiv 76/207 skal fortolkes således, at bestemmelsen er til hinder for, at en arbejdsgiver i henhold til national ret kan træde tilbage fra sit tilsagn om, at en kvindelig arbejdstager kan genoptage sit arbejde inden udløbet af en forældreorlov, fordi han var blevet vildledt om den pågældendes graviditet.*
Article 2(1) of Directive 76/207 is to be interpreted as precluding an employer from contesting under national law the consent it gave to the reinstatement of an employee to return before the end of her parental leave on the grounds that it was in error as to her being pregnant.'
Generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet fFemte Afdeling) den 21. november 2002.
Advocate General D. Ruiz-Jarabo Colomer delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 21 November 2002.
Præjudiciel »Direktiv 93/36/EØF — offentlige indkøbskontrakter—direktiv 89/665/EØF—klageprocedurer i forbindelse med indgåelse af offentlige kontraher — præklusionsfrist — effektivitetsprincippet* (Sjette Afdeling)
Preliminary ruling (Directive 931361EEC—Public supply contracts — Directive 8916651EEC—Review applicable to public contracts — Limitation period — Principle of effectiveness) (Sixth Chamber)
Ved kendelse af 23. juni 2000 har Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia forelagt to præjudicielle spørgsmål om fortolkningen af artikel 22 i Rådets direktiv 93/36/EØF af 14. juni 1993 om samordning af fremgangsmåderne ved offentlige indkøb, og af artikel 6, stk. 2, EU.
By order of 23 June 2000 the Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Regional Administrative Court, Lombardy) referred for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 22 of Council Directive 93/36/EEC of 14 June 1993 coordinating procedures for the award of public supply contracts and Article 6(2) EU.
Disse spørgsmål er blevet rejst inden for rammerne af en sag mellem selskabet Santex SpA og Unità Socio Sanitaria Locale n. 42 di Pavia (herefter »USL«) vedrørende et udbud af en indkøbskontrakt.
Those questions were raised in proceedings between Santex SpA and Unità Socio Sanitaria Locale n.42 di Pavia ('USL') concerning a tendering procedure relating to a supply contract.
Det fremgår af forelæggelseskendelsen, at USL den 23. oktober 1996 offentliggjorde en udbudsbekendtgørelse i De Europæiske Fællesskabers Tidende vedrørende direkte levering til hjemmet af absorberende inkontinensprodukter til et anslået årligt beløb på 1 067 372 000 ITL.
The order for reference shows that, on 23 October 1996, USL published in the Official Journal of the European Communities a notice of invitation to tender for the direct supply to people's homes of absorbent incontinence products, for an amount estimated at ITL 1 067 372 000 per year.
Denne bekendtgørelse indeholdt en klausul, hvorefter kun de virksomheder, som havde opnået »[en] samlet omsætning i de sidste tre regnskabsår ved en ydelse som den, udbuddet vedrører, på mindst tre gange værdien af den påtænkte kontrakt« (herefter »den anfægtede klausul«), ville blive givet adgang til at afgive bud.
That notice contained a clause according to which only undertakings which had achieved 'over the last three financial years, in respect of an identical service to that forming the subject­matter of the invitation to tender, [an] overall turnover of at least three times the amount of the contract in question' (hereinafter 'the disputed clause').
Ved skrivelse af 25. november 1996 meddelte Santex den ordregivende myndighed, at selskabet anså denne klausul for at udgøre en ulovlig konkurrencebegrænsning.
By letter of 25 November 1996, Santex informed the contracting authority that it considered that that clause constituted an unlawful restriction on competition.
Det anførte, at i betragtning af, at ydelser af den pågældende art var blevet udført af de lokale sundhedstjenester gennem meget kort tid, ville en anvendelse af den omhandlede klausul give den virksomhed, som havde fået kontrakten tildelt under den forudgående udbudsprocedure, en urimelig fordel, og udelukke en række ansøgere, herunder Santex, selv om selskabet i det forudgående år havde haft en omsætning, som svarede til to gange den anslåede årlige værdi af kontrakten.
It stated that, in view of the fact that that type of service had only been provided by local health authorities very recently, the application of that clause would create an unfair advantage in favour of the undertaking which had obtained the contract at the time of the previous tendering procedure and would exclude many candidates, including itself, even though it had, over the previous year, achieved a turnover equal to twice the annual estimated amount of the contract.
På baggrund af disse bemærkninger udsatte USL gennemgangen af buddene.
In view of those comments, USL postponed the examination of the tenders.
USL anmodede de bydende om at indsende supplerende dokumenter, idet myndigheden anførte, at den anfægtede klausul kunne fortolkes som en henvisning til virksomhedernes samlede omsætning.
It requested the tenderers to send it further documents, stating that the disputed clause could be interpreted as referring to the undertakings' total turnover.
Den omsætning, der var opnået ved levering af sådanne varer, som den omhandlede kontrakt vedrørte, ville blive taget i betragtning, ikke som en betingelse for deltagelse i tilbudsgivningen, men som et af de kriterier, hvorefter kvaliteten af buddene ville blive vurderet.
The turnover relating to supplies of products identical to those forming the subject­matter of the contract in question would be taken into account, not as a condition of eligibility to tender, but as one of the criteria for assessing the quality of the tenders.
Selskabet Sca Mölnlycke SpA (herefter »Mölnlycke«), som havde fået tildelt kontrakten vedrørende levering af de samme varer i den forudgående periode, gjorde indsigelse mod denne fortolkning.
Sea Mölnlycke SpA (hereinafter 'Mölnlycke'), which had obtained the contract for the supply of identical products for the previous period, objected to that interpretation.
Selskabet fremsendte en skrivelse til USL, hvori det stillede krav om, at den anfægtede klausul blev nøje overholdt.
It sent USL a letter calling for strict compliance with the disputed clause.
Ved skrivelse af 24. januar 1997 anmodede USL, der herved stiltiende imødekom Mölnlyckes indsigelse, på ny de bydende om at indsende oplysning om den omsætning, de havde opnået ved levering af sådanne varer, som den omhandlede kontrakt vedrørte, samt en liste over de plejeinstitutioner, hvortil disse varer var blevet leveret.
By letter of 24 January 1997, USL, implicitly upholding that objection by Mölnlycke, again requested the tenderers to send it information on the turnover which they had achieved in respect of supplies of products identical to those forming the subject-matter of the contract in question, together with a list of the health institutions to which those products had been supplied.
Den 20. februar 1997 traf USL en beslutning, der udelukkede de selskaber fra udbudsproceduren, som ikke opfyldte den økonomiske betingelse, der var fastsat i den anfægtede klausul, herunder Santex (herefter »beslutningen om udelukkelse«).
On 20 February 1997, USL adopted a decision excluding from the tendering procedure all companies which did not satisfy the economic condition laid down by the disputed clause, including Santex (hereinafter 'the exclusion decision').
Kontrakten blev tildelt Mölnlycke ved beslutning af 8. april 1997 (herefter »beslutningen om tildeling«).
The contract was awarded to Mölnlycke by decision of 8 April 1997 (hereinafter 'the award decision').