natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Afgørelse om klage960/98/PB (fortrolig)over Europa-Kommissionen
PRESUMPTION OFINNOCENCE ANDPROPER RECORDSOF PROJECTREVISION
I marts 1996 meddelte Kommissionen klageren,at det arbejde,klagerens organisationhavde udført,var mangelfuldt.
In March 1996,the Commission informed the complainant that the work done by hisorganisation was inadequate.
I april 1996 meddelte Kommissionen klageren i et svar påen anmodning fra ham,at kontrakten ikke kunne forlænges ud over den dato,der varfastsat i kontrakten.
In April 1996,the Commission informed the complainant,inresponse to requests by him,that the contract could not be extended beyond the date foreseen in the contract.
I april 1996 sendte klageren Kommissionen et udkast til slutrapport om projektet,der varudarbejdet i overensstemmelse med kontrakten.
In April 1996,the Commission received from the complainant a draft final report on theproject,produced in accordance with the contract.
Kommissionen bekræftede modtagelsenheraf og erindrede klageren om,at kontrakten ophørte på den dato,der var fastsat ikontrakten.
The Commission acknowledged receiptof the report,and reminded the complainant that the contract would end at the date foreseen in the contract.
Tre måneder senere sendte Kommissionen klageren et svar på udkastet tilslutrapport.
Three months later the Commission sent the complainant a responseto the draft final report.
Den 26. maj 1997 meddelte Kommissionen i en skrivelse klageren,at dens bedrageribekæmpelsesenhed (på daværende tidspunkt UCLAF) ville foretage en revision i klagerensorganisations lokaler.
On 26 May 1997,the Commission informed the complainant by letter that its anti-fraudunit (then ‘UCLAF’) would conduct an audit on the premises of the complainant’s organisation.
Det fremgår,at Kommissionen ligeledes informerede klagen omrevisionen telefonisk den 12. maj 1997.
It appears that the Commission had also informed the complainant about the auditby telephone on 12 May 1997.
Den 26.-28. maj 1997 foretoges en kombineretvidenskabelig og teknisk revision i klagerens lokaler.
On 26-28 May 1997,a financial and technical audit wascarried out on the complainant’s premises.
Den 30. juli 1997 blev revisionsrapporten sendt til klageren,der blev bedt om at forelæggeeventuelle bemærkninger. I revisionsrapporten meddeltes det klageren,at Kommissionensom følge af den manglende overholdelse af kontrakten og afgivelse af falske eller ufuldstændige oplysninger havde til hensigt at kræve tilbagebetaling af hele det udbetalte finansielle bidrag.
On 30 July 1997,the Commission sent the audit report to the complainant for comments.The audit report informed the complainant that on the basis of non-performance of thecontract and false or incomplete statements,the Commission intended to recover the entireadvanced financial contribution.
Klageren sendte sine bemærkninger til revisionsrapporten til Kommissionenden 11. september 1997.
The complainant sent the Commission his comments onthe audit report on 11 September 1997.
Han modtog et brev den 21. april 1998,som blandt andet indeholdt en bekræftelse på modtagelse af hans kommentarer af den 11. september 1997.
He received a letter from the Commission on 21April 1998,which contained,amongst others,an acknowledgement of receipt of hiscomments of 11 September 1997.
Problemerne i forbindelse med denne kontrakt medførte,at Kommissionen i april 1998udelukkede klagerne fra forhandlingerne vedrørende to nye projekter.
The problems associated with this contract led the Commission to exclude,in April 1998,the complainant from the negotiations concerning two new projects.
Det vedtoges ligeledes ikke at nævne 1993-1996-projektet i en kommissionspublikation om forskningsprojekter.
It was also decidednot to mention the 1993-1996 project in a Commission research programme publication.
Den 6. juli 1998 underrettede UCLAF Statsadvokaten for særlig økonomisk kriminalitetom sin mistanke om,at klagerne havde begået uregelmæssigheder i forbindelse med 1993-1996-kontrakten. Det fremgår,at UCLAF nærede mistanke om alvorlige uregelmæssigheder med medskyldige i andre EU-medlemsstater.
On 6 July 1998,UCLAF informed the national Public Prosecutor for Serious Fraud of itssuspicions of fraud committed by the complainant in relation to the 1993-1996 contract.It appears that UCLAF held suspicions of serious fraud involving accomplices in other EUMember States.
Statsadvokaten for særlig økonomiskkriminalitet indledte en undersøgelse af sagen,som blev debatteret hyppigt i den nationalepresse såvel som i parlamentet.
The Public Prosecutor for Serious Fraud started an inquiry into the case,which was frequently debated in the national press as well as in the parliament .
Sagen gav desuden anledning til en mere generel debatom,hvorvidt medlemsstaten har indført passende bedrageribekæmpelsesforanstaltningertil beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser. Klagerens sag blev i flere avisartikleromtalt som en ny kilde til alvorlige uoverensstemmelser mellem Kommissionen og denationale myndigheder.
The casealso gave rise to a more general debate on whether the Member State has implementedadequate anti-fraud measures in respect of Community finances.
Udtalelser fra Kommissionens tjenestemænd bekræftede, at Kommissionens bedrageribekæmpelsesenheder (først UCLAF og senere OLAF) var overbevist om rigtigheden af deres mistanke om uregelmæssigheder fra klagerens organisations side. På et tidspunkt indgik Kommissionen i en direkte dialog med det nationalejustitsministerium,som øjensynlig har gennemført nye bestemmelser som følge heraf.
Statements by Commission officialsconfirmed that the Commission’s anti-fraud bodies (first UCLAF,later OLAF) wereconvinced that their suspicions of fraud by the complainant’s organisation were correct.
109 en fortrolig rapport,som UCLAF havde sendt til Statsadvokaten for særlig økonomiskkriminalitet.
It furthermore becameapparent from published articles that some national newspapers had gained access to aconfidential report which UCLAF had sent to the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Den 20. december 1999 fastslog Statsadvokaten for særlig økonomisk kriminalitet,at derikke var grundlag for retsforfølgelse.
On 20 December 1999,the national Public Prosecutor for Serious Fraud decided that therewas no basis for prosecution.
Det fremgår,at Statsadvokaten anså,at de finansielleuregelmæssigheder hovedsagelig skyldtes regnskabsmæssige fejl.
It appears that the Public Prosecutor considered the financialirregularities to primarily amount to bookkeeping errors.
Den 5. januar 2000 indgav Kommissionens nye bedrageribekæmpelsesenhed (OLAF) enformel klage til Rigsadvokaten med anmodning om fornyet behandling af Statsadvokatensafgørelse.
On 5 January 2000,the Commission’s new anti-fraud unit (‘OLAF’) submitted a formalcomplaint to the national Director of Public Prosecutions,requesting him to review thedecision of the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Anmodningen blev indgivet i overensstemmelse med den fremgangsmåde,dergælder efter national ret.
The request was made in accordancewith established procedures in national law.
Dagen efter blev OLAF’s klage kommenteret i de nationaledagblade.
On the following day,OLAF’s complaint wascommented on in national newspapers.
Mindst et dagblad citerede eller henviste til udtalelser fra OLAF-tjenestemændsåvel som til klagen.
At least one newspaper article quoted or referredto statements by OLAF-officials as well as the complainant.
En OLAF-tjenestemand bekræftede klagen og udtalte at OLAF ikkefandt Statsadvokatens afgørelse korrekt.
An OLAF official confirmedthe complaint and stated that OLAF did not consider the Public Prosecutor’s decision tobe well founded.
Den 13. juni 2000 fastslog Rigsadvokaten,at han ikke fandt nogen begrundelse for atomgøre Statsadvokatens afgørelse.
On 13 June 2000,the national Director of Public Prosecutions decided that he found noreason to overturn the decision of the Public Prosecutor for Serious Fraud.
Rigsadvokatens afgørelse er i henhold til national retendelig.
The decisionof the Director of Public Prosecutions is,according to national law,final.
I midten af 2000 bekræftede OLAF-tjenestemænd over for pressen,at Kommissionenhavde til hensigt at følge den oprindelige beslutning om at inddrive EF’s finansielle bidragfra klagerne.
In mid-2000,OLAF officials confirmed to the press that the Commission intended,aspreviously decided,to recover EC financial contributions from the complainant.
Dette ville ske gennem et civilt søgsmål.
Thiswould be done through civil action.
Klageren forelagde sin klage for Ombudsmanden næsten samtidig med,at en kollegaindgav en lignende klage.
The complainant submitted his complaint to the Ombudsman almost the same time as acolleague of his submitted a very similar complaint.
Ombudsmanden vedtog at behandle de to klager i en fællesundersøgelse.
The Ombudsman decided to deal withthe two complaints in a joint inquiry.
I september 2000 blev kollegaens klage trukket tilbage.
In September 2000,the complaint submitted by the
(vii)De tjenestemænd,der udførte revisionen i maj 1997,optrådte uhøfligt og fremsattebl.a. direkte anklager mod klagernes ansatte.
The allegations taken up for inquiry were,in summary,the following:
(viii)Kommissionen besvarede ikke klagernes skrivelse af 11. september 1997 inden foren rimelig tidsfrist.
A) Essential allegations relating to the Commission’s findings of fraudulent and noncontractual behaviour:
(ix)Kommissionens beslutning fra april 1998 om at udelukke klagerens organisation fraforhandlingerne om nye projekter burde være truffet tidligere.
(ii)It was wrong of the Commission not to inform the complainant before reporting theorganisation to the national Public Prosecutor for Serious Fraud in July 1998.
Det faktum, at Kommissionen ikke traf beslutningen på et tidligere tidspunkt,betød,at klagerne brugtetid og energi på forhandlinger om de nye projekter.
(iii)The Commission failed to secure the confidentiality of the report which UCLAF hadsent to the national Public Prosecutor for Serious Fraud.
(x)Kommissionens beslutning om ikke at omtale det omhandlede projekt i Kommissionens forskningspublikation var ubegrundet.
(This fourth allegation was submitted after theoriginal complaint,but taken up for inquiry and submitted to the Commission forcomments.)
UNDERSØGELSEN
B) Other allegations were that:
Kommissionens udtalelse(r)
(v)It was wrong of the Commission not to comment on the final draft report which wassubmitted end of April 1996.
Kommissionen afgav en første udtalelse om klagen og blev senere anmodet om yderligerekommentarer og oplysninger.
(vi)The Commission’s audit on 26 to 28 May 1997 was announced to be only a financial control.
Der var hovedsageligt tale om at besvare ovennævnte fjerdeklagepunkt,som blev fremført,efter den oprindelige klage var indgivet.
It was therefore wrong of the Commission to also conduct a technical audit.
Kommissionen antydede,at der kunne være tale om en ”sub judice-situation”(dvs. en verserende sag),hvilket kunne indgå i Ombudsmandens overvejelser om klagensantagelighed.
(vii)The officials who conducted the audit in May 1997 acted offensively,e.g. makingaccusations directly against the complainant’s employees.
Kommissionens svar på Ombudsmandens anmodning om udtalelser og oplysninger kansammenfattes som følger (i samme rækkefølge som ovennævnte klagepunkter):
(viii)The Commission did not reply within a reasonable period of time to thecomplainant’s letter of 11 September 1997.
(i)Kommissionen fastholdt,at kontraktbetingelserne ikke var opfyldt,og beskrev i vissedetaljer de berørte tekniske spørgsmål.
(ix)The Commission’s decision in April 1998 to exclude the complainant’s organisationfrom the negotiation of new projects should have been made earlier.
Den anså sidstnævntefor et passende grundlag for at henvise sagen til de nationale anklagemyndigheder.
The fact that it did notdo so caused the complainant to spend time and energy on negotiating the new projects.
(ii)Kommissionen var i forbindelse med denne pligt til at henvise sager om eventuelletilfælde af svig til de nationale retsmyndigheder ikke forpligtet til at informere klagerenforudgående.
(x)The Commission’s decision not to include the disputed project in the Commission’sresearch publication was unjustified.
(iii)For så vidt angik lækningen af UCLAF’s rapport til den nationale presse, udtalte Kommissionen, at den nøje havde overholdt reglerne om tavshedspligt og derfor ikkekunne gøres ansvarlig.
The Commission’s opinion(s)
(iv)De udtalelser,som ansatte i bedrageribekæmpelsesenheden blev citeret for i den nationale presse,var ikke af en sådan karakter,at de kunne skade klagerens ret til forsvar.Endvidere havde de pågældende ansatte ikke informeret offentligheden aktivt,men varblevet kontaktet af journalister og havde besvaret deres spørgsmål.
In addition to its first opinion on the complaint,the Commission was later requested tosubmit further comments and information.
Vedrørende klagepunkt (v)-(x) anførte Kommissionen følgende:
This was primarily in response to the fourthallegation referred to above,which was raised subsequent to the complainant’s originalcomplaint.
(v)Under normale omstændigheder ville udkastet til slutrapport have modtaget etudtrykkeligt svar inden for en periode på to måneder,og en manglende besvarelse haveudgjort en godkendelse af rapporten.
As a preliminary point,the Commission drew the Ombudsman’s attention to the fact thatthe national Public Prosecutor was investigating the question of fraud by the complainant’sorganisation.
I dette tilfælde bekræftede Kommissionen dog kunmodtagelsen af rapporten uden yderligere bemærkninger inden for perioden på tomåneder,eftersom den allerede over for klageren havde meddelt,at arbejdet ikke varudført i overensstemmelse med den afsluttede kontakt.
The Commission suggested that this might constitute a situation “sub judice”(i.e.a case not yet judicially decided) which the Ombudsman might like to consider as anaspect that could affect the admissibility of the complaint.
(vi)Efter artikel 5,stk. 1,i kontraktens almindelige bestemmelser havde Kommissionenstjenestegrene ret til at foretage både en teknisk og en finansiel revision under eller efterprojektets gennemførelse.
The Commission’s substantive replies to the Ombudsman’s requests for opinions andinformation can be summarised as follows (in the order of the allegations,set out above):
(vii)De tjenestemænd,som foretog revisionen,optrådte ikke upassende.
(i)The Commission maintained that the contract had not been complied with,describing in some detail the technical matters concerned.
(viii)Kommissionen fandt det ikke oprindeligt nødvendigt at besvare skrivelsen af 11.september 1997,eftersom den ikke fandt,at organisationens svar på revisionsrapportenindeholdt nye argumenter.
(ii)In complying with its duty to refer cases of potential fraud to national judicialauthorities,the Commission did not have an obligation to inform the complainant beforehand.
(ix)To nye projekter var godkendt i den videnskabelige evalueringsfase.
(iii)As regards the leaking of UCLAF’s report to the national press,the Commissionstated that it had carefully been watching the rules of confidentiality and could thereforenot be held responsible.
Under den efterfølgende evaluering af de finansielle og administrative aspekter rådede Kommissionen påbaggrund af den manglende opfyldelse af kontraktmæssige forpligtelser de øvrige kontrahenter til at udelukke eller udsætte indgåelsen af kontrakter med klagerens organisation.
Furthermore,at the time of the leak,the report (or copies of it)was in the possession of the Permanent Representation of the Member State in Brussels,the National Prosecutor and the complainant himself.
(x)Forskningspublikationen havde til formål at præsentere resultaterne af projekterunder det ikke-nukleare energiprogram,der var vellykkede.
(iv)The statements made by its anti-fraud personnel to national newspapers had notbeen such as to endanger the complainant’s rights of defence.
I betragtning af,at klagerensprojekt ikke opfyldte dette krav,var der ingen grund til at omtale projektet i publikationen.
Furthermore,the anti-fraudpersonnel had not informed the public actively,but had been contacted by journalists andresponded to their questions in due course.
Klagerne fastholdt deres klagepunkter i deres bemærkninger til Kommissionens udtalelser.
However,in this case the Commission only acknowledged receipt ofthe report without further comments within the period of two months since it had alreadyindicated to the complainant that the work was not done in compliance with the terminatedcontract.
1.1For så vidt angår påstanden om,at Kommissionen fejlagtigt konkluderede,at klagerens organisation ikke havde opfyldt de kontraktmæssige betingelser,skal det fra Ombudsmandens side påpeges,at medens der kan findes fejl og forsømmelser i forbindelse med opfyldelsen af forpligtelser fastlagt i kontrakter,der er indgået af Fællesskabetsinstitutioner eller organer,mener Ombudsmanden,at den undersøgelse,han kan foretagei sådanne sager,nødvendigvis er af begrænset omfang.
(ix)Two new projects had been accepted during the scientific evaluation phase.However,during the subsequent financial and administrative evaluation,and further giventhe non-performance of the contractual obligations in the present contract, the Commission advised other contractual parties to either exclude or postpone contractingwith the complainant’s organisation.
Hvis det er tilfældet, vil Ombudsmanden konkludere,at hans undersøgelse ikke har afsløret et tilfælde af fejl ellerforsømmelser.
(x)The research publication was aimed at presenting the results of projects funded bythe Non-nuclear Energy program,which have been successfully completed.
Denne konklusion vil ikke berøre parternes ret til at få deres aftaleretligetvist undersøgt og endeligt afgjort ved en kompetent domstol.
Given that thecomplainant’s project did not meet these criteria,there was no reason for that project toappear in the publication.
1.4Uden at tage stilling til,hvorvidt der foreligger kontraktbrud,finder Ombudsmanden,at Kommissionen har forelagt en tilstrækkelig sammenhængende redegørelse for,hvorfor
In his observations on the Commission’s opinions,the complainant maintained his allegations.
Ombudsmanden fandtderfor,at der ikke forelå et tilfælde af fejl eller forsømmelser med hensyn til dette aspektaf sagen.
Therefore, the Ombudsman found that there was no instance of maladministration as regards this aspectof the case.
1.5For så vidt angår påstanden om,at Kommissionen med urette konkluderede,atklageren og klagerens organisation havde begået uregelmæssigheder,er sagen blevet efterforsket på to forskellige niveauer inden for de specialiserede nationale instanser,nærmerebestemt af Statsadvokaten for særlig økonomisk kriminalitet og af Rigsadvokaten.
1.5As regards the allegation that the Commission wrongfully concluded that thecomplainant and his organisation had acted fraudulently,that matter had been thoroughlyinvestigated by two levels of specialised national instances,i.e. the national Public Prosecutor for Serious Fraud and the national Director of Public Prosecutions.
Beggeinstanser fandt,at der ikke var grundlag for at indlede retsforfølgning af klageren ellerdennes organisation.
Both prosecutors decided that there was no basis for initiating prosecution against the complainantor his organisation.
1.6Det faktum,at Kommissionens mistanke om uregelmæssigheder var forkert,inde-bærer ikke i sig selv,at Kommissionens handlinger udgjorde en fejl eller en forsømmelse.Spørgsmålet er,om Kommissionen foretog tilstrækkeligt omhyggelige undersøgelser,inden den konkluderede,at sagen burde henvises til den nationale anklagemyndighed.
1.6The fact that the Commission’s suspicions of fraud were wrong in substance did notof itself imply that there was maladministration in the Commission’s acting. The questionto be asked was whether the Commission had acted with due diligence in reaching itsconclusion that a reference to the national prosecutors was relevant.
1.7Ombudsmanden konkluderer,at Kommissionen udviste tilstrækkelig omhu i forbindelse med beslutningen om at henvise spørgsmålet til yderligere efterforskning og endeligafgørelse i sagen.
1.7The Ombudsman concludes that the Commission acted with a reasonable degree ofdue diligence in deciding that it was relevant to refer the matter to the national prosecutors for further investigation and final assessment of the matter.
Der kan derfor ikke konstateres fejl og forsømmelser i forbindelse meddette aspekt af sagen.
There is therefore nomaladministration as regards this aspect of the case.
Klagepunktet om Kommissionens indberetning af sagen for Statsadvokaten
The allegation concerning the Commission’s reporting to the national prosecutor
2.1Klageren mener,at Kommissionen burde have underrettet hans organisation,indenden indberettede det for Statsadvokaten for særlig økonomisk kriminalitet.
2.1The complainant considered that the Commission should have informed his organisation before reporting it to the national Public Prosecutor for Serious Economic Fraud.The Commission stated that is has no obligation to inform individuals before making suchreporting.
2.2Det fremgår,at Kommissionen ikke har nogen specifik forpligtelse til at informereenkeltpersoner,som den indberetter til en national myndighed med henblik på efterforskning af svig.
2.2It appears that the Commission is under no specific duty to inform individuals whomit reports to a national authority for fraud-investigation.
Ombudsmanden finder således ikke,at Kommissionen handlede i modstridmed bindende bestemmelser eller principper ved at forelægge sin mistanke omuregelmæssigheder for de nationale politimyndigheder uden at give klagerne meddelelseherom. Der kan derfor ikke konstateres fejl og forsømmelser i forbindelse med detteaspekt af klagen.
The Ombudsman therefore findsthat the Commission,by reporting its suspicion of fraud to the national Federal Policewithout informing the complainant,did not violate any rule or principle binding upon it.There is therefore no maladministration as regards this aspect of the complaint.
Klagepunktet om Kommissionens manglende overholdelse af tavshedspligten
The allegation that the Commission failed to secure confidentiality
3.1Klageren gør gældende,at Kommissionen ikke overholdt reglerne om tavshedspligt iforbindelse med den rapport,som UCLAF sendte til Statsadvokaten for særlig økonomiskkriminalitet.
3.1The complainant claimed that the Commission failed to secure the confidentiality ofthe report which UCLAF had sent to the national Public Prosecutor for Serious Fraud.
Kommissionen afviste denne påstand og påpegede,at der ikke var bevis for,at den skulle have videregivet oplysninger.
The Commission denied this allegation and stated that no leak was proven.
3.3God forvaltningsskik kræver,at borgerne kan have tillid til,at Kommissionen overholder reglerne om tavshedspligt om følsomme oplysninger,der vedrører dem,og såledestræffer alle nødvendige forholdsregler for at sikre denne fortrolighed. I denne sag konkluderer Ombudsmanden,at han ikke har fået forelagt klare beviser for,at lækningen afrapporten skyldes ukorrekte handlinger fra Kommissionens side.
3.3Principles of good administration require that citizens must be able to trust that the Commission respects the confidentiality of sensitive information about them and thustakes all measures to ensure this confidentiality.
Således foreligger derikke fejl eller forsømmelser,for så vidt angår dette tredje klagepunkt.
Thus,no maladministration isestablished in regard to the third allegation.
Klagepunktet om upassende udtalelser til de nationale dagblade
The allegation of inappropriate statements to national newspapers
4.1Klageren har gjort gældende,at det var ukorrekt,at ansatte i Kommissionens bedrageribekæmpelsesenhed lod sig interviewe af de nationale dagblade angående deres
4.1The complainant alleged that it was wrong of the Commission’s anti-fraud personnelto give interviews to national newspapers about their suspicions of fraud on the part of thecomplainant and his organisation.