natgillin/translations-raw huggingface dataset:
stk. 1). De skal have særligt kendskab til økonomiske eller tekniske forhold i forbindelse med udbud (§ 3, stk. 2), være uafhængige ved udøvelsen af deres hverv og ikke være bundet af nogen anvisninger (§ 3, stk. 3) og ikke modtage noget vederlag (§ 3, stk. 4).
or technical knowledge in the field of public contracts (Paragraph 3(2)); they must carry out their functions independently and are not bound by any instructions (Paragraph 3(3)), and they do not receive any remuneration (Paragraph 3(4)).
B — De fællesskabsretlige bestemmelser
B — Community law
Ved offentligretlige organer forstås ethvert organ, 1) der er oprettet specielt med henblik på at imødekomme almenhedens behov, dog ikke behov af industriel eller kommerciel karakter, 2) som er en juridisk person, og 3.a) hvis drift enten for størstedelens vedkommende finansieres af staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer, eller 3.b) hvis drift er underlagt deres kontrol, eller 3.c) hvortil staten, regionale eller lokale myndigheder eller andre offentligretlige organer udpeger mere end halvdelen af medlemmerne i administra-tions-, ledelses- eller tilsynsorganet.
A ‘body governed by public law’ means any body: (1) established for the specific purpose of meeting needs in the general interest, not having an industrial or commercial character; (2) having legal personality; and (3)(a) financed, for the most part, by regional or local authorities, or other bodies governed by public law; or (3)(b) subject to management supervision by those bodies; or (3)(c) having an administrative, managerial or supervisory board, more than half of whose members are appoint- ed by the State, regional or local authorities, or by other bodies governed by public law.
Dette direktiv omarbejder i én samlet tekst den eksisterende afledte ret 7, og det harmo- niserer i fællesskabssammenhæng de nationale procedurer for indgåelse af kontrakter for at tilpasse dem traktatens principper, der ligger til grund for indgåelsen af offentlige kontrakter (første og anden betragtning). Det regulerer de kontrakter, der defineres
Directive 2004/18 consolidates the preexisting secondary legislation in a single text, 7harmonising at Community level the national procurement procedures in order to bring them into line with the principles of the Treaty which govern the award of public contracts (recitals 1 and 2).
Direktiv 2004/17 8forfølger et tilsvarende formål som direktiv 2004/18 for
Directive 2004/17 8pursues a similar aim to that of Directive 2004/18 in respect of
7 — Den lovgivningsmæssige indbyrdes tilnærmelse af indgåelsen af offentlige kontrakter blev indledt med Rådets direktiv 71/305/EØF af 26.7.1971 om samordning af fremgangsmåderne med hensyn til indgåelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter (EFT 1971 II, s. 613), som efter flere ændringer blev kodificeret i direktiv 93/37/EØF af 14.6.1993 med samme titel (EFT L 199, s. 54).
7 — In the field of public procurement, the approximation of laws began with Council Directive 71/305/ EEC of 26 July 1971 concerning the coordination of procedures for the award of public works contracts (OJ English Special Edition: Series I Chapter 1971(II), p. 682), which, after a number of amendments, was consolidated under the same title in Directive 93/37/EEC of 14 June 1993 (OJ 1993 L 199, p. 54).
Kontrakter om indgåelse af offentlige tjenesteydelser behandledes i Rådets direktiv 92/50/EØF af 18.6.1992 (EFT L 209, s. 1). Før de blev samlet i direktiv 2004/18, blev de tidligere forskrifter ajourført i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/52/EF af 13.10.1997 (EFT L 328, s. 1).
1) and subsequently by Council Directive 93/36/EEC of 14 June 1993 (OJ 1993 L 199, p. 1).
8 — Efterfølger Rådets direktiv 93/38/EØF af 14.6.1993 om samordning af fremgangsmåderne ved tilbudsgivningen inden for vand- og energiforsyning samt transport og telekommunikation (EFT L 199, s. 84).
Prior to their inclusion in Directive 2004/18, the foregoing provisions were updated in European Parliament and Council Directive 97/52/EC of 13 October 1997 (OJ 1997 L 328, p. 1).
vareindkøbskontrakter, bygge- og anlægskontrakter og tjenesteydelseskontrakter (som beskrives i artikel 1, stk. 2) i bestemte sektorer, hvor markederne er lukkede, fordi medlemsstaterne meddeler særlige eller eksklusive rettigheder (første, anden og tredje betragtning).
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 supply, works and service contracts (which are defined in Article 1(2)) in certain sectors characterised by their closed nature, due to the grant of special or exclusive rights (recitals 1 to 3).
Direktivet betegner også som »ordregivere« organisationer, der ikke er ordregivende myndigheder eller offentlige virksomheder, og som udøver en af de former for virksomhed, der er omhandlet i artikel 37, i medfør af særlige eller eksklusive rettigheder [artikel 2, stk. 2, litra b)].
The directive also defines as ‘contracting entities’ organisations which, while they are not ‘contracting authorities’ or ‘public undertakings’, carry out any of the activities referred to in Articles 3 to 7 on the basis of special or exclusive rights (Article 2(2)(b)).
I henhold til artikel 20, stk. 1, gælder direktivet ikke for kontrakter, som ordregivere indgår med andre øjemed end de i artikel 37 nævnte.
Article 20(1) excludes from the scope of the directive contracts which the contracting entities award for purposes other than those referred to in Articles 3 to 7.
Direktivet kvalificerer som »ordregivere« samt »ordregivende myndigheder« [defineret i artikel 2, stk. 1, litra a), på samme måde som i direktiv 2004/18] offentlige virksomheder, dvs. enhver virksomhed, som de ordregivende myndigheder direkte eller indirekte kan have bestemmende indflydelse på som følge af ejerforhold, kapitalindskud eller de for virksomheden gældende regler.
In accordance with Article 2(2), the directive applies to ‘contracting entities’ which pursue one of the activities referred to in Articles 3 (gas, heat and electricity), 4 (water), 5 (transport), 6 (postal services) and 7 (exploration for, or extraction of, oil, gas, coal or other solid fuels, as well as ports and airports), unless those activities are performed under competitive conditions on markets to which access is not restricted (Article 30(1)).
Fernwärme Wien GmbH blev stiftet den 22. januar 1969 og indført i selskabsregisteret i Wien, hvormed det erhvervede status som juridisk person.
Fernwärme Wien GmbH is an undertaking established on 22 January 1969 and duly registered in the Vienna Companies Register, so acquiring legal personality.
AIGNER kontorer, virksomheder mv. med fjernvarme i Wien Kommune, men beskæftiger sig også, i konkurrence med andre erhvervsdrivende, med generel planlægning af køleanlæg til store ejendomsprojekter.
AIGNER district of Vienna. Without prejudice to that activity, the company is also engaged, in competition with other operators, in the general planning of refrigeration plants for large real estate projects.
Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH, som ikke anfægtede de offentliggjorte betingelser, deltog i denne udbudsprocedure med to bud, et hovedbud og et alternativt bud.
Aigner, Wasser-Wärme-Unwelt GmbH, which accepted the published conditions, participated in the selection process by submitting two tenders — a main tender and an alternative.
Den 18. maj 2006 meddelte Fernwärme Wien sagsøgeren, at dennes alternative bud ikke blev behandlet yderligere. Denne afgørelse anfægtede sagsøgeren for Vergabekontrollsenat des Landes Wien.
On 18 May 2006, Fernwärme Wien informed the applicant that the second tender had been rejected, a decision which the applicant challenged before the Vergabekontrollsenat des Landes Wien.
For tiden er selskabet, efter flere ændringer af selskabskontrakten, hvis formål ikke er blevet ændret, et anpartsselskab, som ejes fuldt ud af Wien Kommune 9.
Following successive amendments of the founding contract, in which its objects remained unchanged, the undertaking is currently a limited liability company and is wholly owned by Vienna City Council.
Fernwärme Wien var i tvivl om dette organs kompetence, afhængigt af, om det sagsøgte selskab var »ordregiver« eller »ordregivende myndighed« som omhandlet i direktiv 2004/17 og 2004/18.
Fernwärme Wien called into question that body’s jurisdiction, which is conditional on the defendant undertaking’s being a ‘contracting entity’ or a ‘contracting authority’ for the purpose of Directives 2004/17 and 2004/18.
På baggrund heraf har Vergabekontrollsenat des Landes Wien udsat sagen og forelagt Domstolen følgende spørgsmål:
In view of the nature of the dispute before it, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien has stayed the proceedings and referred the following questions to the Court of Justice for a preliminary ruling:
»1) Skal direktiv 2004/17/EF […] fortolkes således, at en ordregiver, som udøver en sektorvirksomhed som omhandlet i direktivets artikel 3 […], også er omfattet af dette direktiv med hensyn til en anden virksomhed, der udøves sideløbende hermed på konkurrencevilkår?
‘(1) Must Directive 2004/17/EC … be interpreted as meaning that a contracting entity which carries out activities in the sectors referred to in Article 3 … also falls within the scope of that directive in relation to an activity pursued in parallel under competitive conditions?
I Amtsblatt der Stadt Wien (byen Wiens officielle tidende) af 1. marts 2006 offentliggjorde Fernwärme Wien et udbud om opførelse af et køleanlæg til et projekteret kontor- og forretningscentrum i Wien (»Town-Town«) og anførte heri, at den østrigske lovgivning om udbud ikke fandt anvendelse på denne udbudsprocedure.
By announcement in the Amtsblatt der Stadt Wien (Official Journal of the City of Vienna) of 1 March 2006, Fernwärme Wien published an invitation to tender for the construction of a refrigeration plant for an office and shopping centre in Vienna (called ‘Town-Town’), stating that national procurement law did not apply.
9 — Wien Energie GMBH ejer 99,999% og Wiener Stadwerke Holding AG 0,001%.
9 — A 99.999% stake is held by Wien Energie GMBH and a 0.001% stake by Wiener Stadwerke Holding AG.
Wien Energie GmbH ejes igen 100% af Wiener Stadtwerke Holding AG, hvis eneaktionær er Stadt Wien.
The former is owned by the latter, whose sole shareholder is the City of Vienna.
2) For det tilfælde, at dette kun gælder for offentlige ordregivende myndigheder: Skal en virksomhed som Fernwärme
(2) In the event that this is the case only in respect of contracting authorities: must an undertaking such as Fernwärme
Wien anses for et offentligt organ som omhandlet i direktiv 2004/17/EF eller direktiv 2004/18/EF […], når den varetager fjernvarmeforsyningen i et bestemt område uden egentlig konkurrence, eller er det relevante marked markedet for rumopvarmning, der også omfatter energikilder som gas, olie eller kul?
Wien Ges.m.b.H. be characterised as a body governed by public law within the meaning of Directive 2004/17/EC or Directive 2004/18/EC if it provides district heating in a given area without any real competition, or must the market for domestic heating, which also includes energy sources such as gas, oil and coal, be taken into account?
Domstolen anså i dom af 18. juni 2002, HI 10, Vergabekontrollsenat des Landes Wien for en ret ifølge artikel 234 EF (præmis 28); Domstolen tilpassede sig sin faste retspraksis vedrørende dette begreb og fastslog, at Vergabekontrollsenat opfylder betingelserne om, at det er oprettet ved lov, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling og træffer afgørelse på grundlag af retsregler (præmis 26), samtidig med at dets sammensætning og funktionsmåde sikrer, at det har en permanent karakter, og at det er uafhængigt (præmis 27).
In HI, 10the Court held that the Vergabekontrollsenat des Landes Wien must be regarded as a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC (paragraph 28). In accordance with its settled caselaw on that definition, the Court found that the Vergabekontrollsenat complies with the criteria of being established by law, having compulsory jurisdiction and an inter partes procedure, and applying rules of law (paragraph 26), and that, on account of its composition and functioning, it satisfies the requirements of permanence and independence (paragraph 27).
3) Er en virksomhed, der udøves på konkurrencevilkår af et selskab, der også udøver ikke erhvervsmæssig virksomhed, omfattet af direktiv 2004/17/EF eller direktiv 2004/18/EF, såfremt det ved effektive sikkerhedsforanstaltninger som adskilte status og regnskaber kan udelukkes, at der sker en krydsfinansiering af de aktiviteter, der udøves på konkurrencevilkår?«
(3) Must an activity pursued under competitive conditions by a company which also pursues activities of a non-industrial or non-commercial nature be included within the scope of Directive 2004/17/EC or Directive 2004/18/EC if, through effective precautions such as separate balance sheets and accounts, crossfinancing of the activities pursued under competitive conditions can be excluded?’
Et halvt år tidligere kritiserede jeg i mit forslag til afgørelse i De Costersagen denne retspraksis for at være »en unødigt fleksibel retspraksis, der mangler den nødvendige sammenhæng« 11, og foreslog en kursæn- dring ind på en anden mere sikker og farbar vej 12, som — i overensstemmelse med selve
Six months earlier, in my Opinion in De Coster, I criticised that caselaw for being ‘too flexible and not sufficiently consistent’, 11 and I proposed a change of bearing with a view to taking a firmer course 12which, by
IV — Retsforhandlingerne ved Domstolen formålet med den præjudicielle procedure — kan give næring til et frugtbart samarbejde mellem retsinstanser.
IV — The procedure before the Court of Justice focusing on the raison d’être of the preliminary ruling, would encourage fruitful cooperation between courts.
10 — Sag C-92/00, Sml. I, s. 5553.
10 — Case C-92/00 [2002] ECR I-5553.
12 — J.C. Moitinho de Almeida: »La notion de juridiction d’un Etat membre (article 177 du traité CE)«, i Mélanges F. Schockweiler, Baden-Baden, Nomos Verlagsgesellschaft, s. 463, 464 og 478, bemærker, at udviklingen i Fællesskabets retspraksis skaber en vis tvivl, som Domstolen bør afklare.
12 — Moitinho de Almeida, J.C., ‘La notion de juridiction d´un Etat membre (article 177 du traité CE)’, Mélanges F. Schockweiler, Baden-Baden, Nomos Verlagsgesellschaft, pp. 463, 464 and 478, observes that the development of Community caselaw has given rise to a number of uncertainties which the Court must resolve.
Der er indgivet skriftlige indlæg af parterne i hovedsagen, Kommissionen samt den østrigske, den ungarske og den finske regering.
The parties to the main proceedings, the Commission, and the Austrian, Hungarian and Finnish Governments submitted written observations, and the representatives of Ing.
Under retsmødet den 11. oktober 2007 blev der afgivet mundtlige indlæg af repræsentanterne for Ing.
Aigner, the Austrian Government and the Commission presented oral argument at the hearing on 11 October 2007.
I ovennævnte forslag til afgørelse foreslog jeg derfor, som en generel regel, at artikel 234 EF kun skal omfatte organer, der indgår i en medlemsstats domstolssystem, når de udøver rent judicielle funktioner, og, som en undtagelse, organer, der — uden at de indgår i det nationale domstolssystem — i henhold til den nationale retsorden har det sidste ord, hvorved det dog er en betingelse, at de opfylder de krav, der er opstillet i retspraksis, særligt kravene om uafhængighed og kontradiktorisk rettergangsform.
For that purpose, I propose that, as a general rule, Article 234 EC should cover only bodies forming part of the judicial power of every State, when they carry out their judicial duties in the proper sense, including, by way of an exception, those bodies which, while not belonging to that structure, have the final word in the national legal order, provided that they satisfy the requirements laid down in caselaw, in particular, the requirements of independence and the adversarial nature of the proceedings.
Efter denne, mere snævre forståelse er Vergabekontrollsenat des Landes Wien ikke omfattet af begrebet, eftersom det ikke indgår i det østrigske domstolssystem (»uafhængig forvaltningsafdeling«), og dets afgørelser, som ikke kan påklages administrativt, kan indbringes for Verwaltungsgerichtshof 13.
In accordance with that stricter interpretation, the Vergabekontrollsenat des Landes Wien is not included in the definition because it is not part of the Austrian judicial structure (‘independent administrative chamber’) and its decisions, which exhaust the administrative remedies available, may be challenged by judicial action before the Verwaltunsgerichtshof. 13
16 — Generaladvokat Tesauro har i forslag til afgørelse af 15.5.1997 i sag C-54/96, Dorsch Consult, Sml. I, s. 4961, bemærket, at såfremt et organ ikke er en ret, »bliver det heller ikke en ret som følge af, at man ikke har en bedre løsning« (punkt 40).
16 — In the Opinion in Case C-54/96 Dorsch Consult [1997] ECR I-4961, Advocate General Tesauro observed that, if a body is not a judicial body, ‘it does not become one simply because there is no better solution’ (point 40).
Jeg skal ikke her gentage mine betragtninger i forslaget til afgørelse i De Costersagen (punkt 75-79) om de vanskeligheder, der kan opstå, når et administrativt organ indskydes, uanset hvor uafhængigt det er, i forholdet mellem retsinstanser, som jeg gentager (den 24.5.2007) i forslaget til afgørelse i sag C-195/06, Österreichischer Rundfunk (ÖRF) 14— punkt 35 og 36. Man kan ikke
It is not appropriate to reproduce here the points I made in the De Coster Opinion (points 75 to 79) concerning the undesirability of an administrative authority, no matter how independent, intervening in a dialogue between courts, and repeated in the Opinion in Case C-195/06 Österreichischer
17 — Som jeg har understreget i forslaget til afgørelse i den sag, der gav anledning til dom af 30.3.2006, sag C-259/04, Emanuel, Sml. I, s. 3089, punkt 26.
17 — As I pointed out in the Opinion in Case C-259/04 Emanuel [2006] ECR I-3089, point 26.
13 — Denne oplysning forekommer ikke i HI-dommen.14 — Dom af 18.10.2007, Sml. I, s. 8817.
13 — That fact is not mentioned in the judgment in HI.
19 — Dom af 30.5.2002, sag C-516/99, Sml. I, s. 4573.
19 — Case C-516/99 [2002] ECR I-4573.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT RUIZ-JARABO — SAG C-393/06
OPINION OF MR RUIZ-JARABO — CASE C-393/06 for Vienna, Lower Austria and Burgenland, while, in Syfait and others, 20the Court like- wise ruled inadmissible a reference from the Epitropi Antagonismou (Greek Competition Commission). 21
Jeg nærer håb om, at Domstolen vil blive overbevist om fordelene ved den løsning, jeg har foreslået i De Costersagen 25, men — for det tilfældes skyld, at den ikke følger mit forslag — skal jeg i det følgende subsidiært undersøge selve indholdet i den præjudicielle forelæggelse, således at jeg kan opfylde min pligt til offentligt at fremsætte et fuldstændig upartisk og uafhængigt forslag til afgørelse.
I cherish the hope that the judges whom I address will be persuaded of the virtues of the proposal set out in De Coster, 25but, in case they do not follow my recommendation, I shall now go on to analyse, in the alternative, the substance of the present reference for a preliminary ruling, with the intention of fulfilling my duty, acting with complete impartiality and independence, to deliver an opinion in open court.
af de præjudicielle
VI — Analysis of the questions referred for a preliminary ruling
Tendensen fremstår især tydeligt i lyset af, at Domstolen tidligere har besvaret præjudicielle spørgsmål fra organer svarende til de ovenfor nævnte, som f.eks. de spanske Tribunales Económico-Administrativos (forvaltningsdomstole) 22og det spanske Tribunal de Defensa de la Competencia (Konkurrencenævnet) 23.
That trend is abundantly clear if regard is had to the fact that, in the past, the Court did deal with questions referred for a preliminary ruling by bodies similar to the ones mentioned, such as the Spanish economic and administrative courts 22 and the Spanish Tribunal de Defensa de la Competencia (Competition Court). 23
Jeg har ikke ændret opfattelse i årene efter fremsættelsen af forslaget til afgørelse i De Costersagen 24, og det er således ikke blot for at være konsekvent, men også med min fulde overbevisning, at jeg fastholder, at et organ som Vergabekontrollsenat des Landes Wien ikke kan betegnes som en ret i artikel 234 EF’s forstand, og foreslår Domstolen at erklære sig inkompetent til at besvare de spørgsmål, det har forelagt.
A — Directives 2004/17 and 2004/18: two routes towards a single objective (first question) reason, not only for the sake of consistency but also with total conviction, I maintain that the Vergabekontrollsenat des Landes Wien is not a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC and I propose that the Court should declare that it lacks jurisdiction to consider the questions which that body has referred for a preliminary ruling.
Fællesskabsretten om offentlige kontrakter svarer til et begrænset umiddelbart formål, nemlig en samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter.
Community public procurement law pursues an immediate, limited aim: coordination of the procedures for the award of public contracts.
Men dette formål, sådan som det udledes af anden betragtning til direktiv 2004/18 og niende
However, as may be deduced from recital 2 in the preamble to Directive 2004/18 and recital 9 in the
21 — K. Lenaers, D. Arts og I. Maselis: »Procedural Law of the European Union«, Robert Bray editor, London, Sweet & Maxwell, 2006, s. 40 og 41, redegør i forbindelse med denne administrative enhed for Domstolens overgang til en mere snæver opfattelse af begrebet ret. 22 — Dom af 21.3.2000, forenede sager C-110/98 — C-147/98, Gabalfrisa m.fl., Sml. I, s. 1577.
21 — In connection with that administrative body, Lenaers, K., Arts, D., and Maselis, I., ‘Procedural Law of the European Union’, Robert Bray editor, London, Sweet & Maxwell, 2006, pp. 40 and 41, describe the transition of the Court of Justice towards a more restrictive construction of the concept of court or tribunal. 22 — Joined Cases C-110/98 to C-147/98 Gabalfrisa and Others [2000] ECR I-1577.
AIGNER betragtning til direktiv 2004/17, samt af Domstolens retspraksis 26, er blot et redskab
AIGNER preamble to Directive 2004/17, and also from the caselaw of the Court, 26that is nothing
»tjenesteyder«, og på den anden side »ordregivende myndighed« (artikel 1, stk. 8 og 9) og objektivt, med en beskrivelse af offentlige bygge- og anlægskontrakter, offentlige vareindkøbskontrakter og offentlige tjenesteydelseskontrakter samt hvad der skal forstås ved koncessionskontrakt om offentlige bygge- og anlægsarbejder og koncessionskontrakt om tjenesteydelser (artikel 1, stk. 24).
‘contractor’, ‘supplier’ and ‘service provider’, and, on the other, the term ‘contracting authority’ (Article 1(8) and (9)); and objectively, by defining ‘public works contracts’, ‘public service contracts’ and ‘public supply contracts’, together with ‘public works concession’ and ‘service concession’ (Article 1(2) to (4)).
til at nå et formål af større betydning, nemlig udviklingen af en objektiv konkurrence i denne sektor, med henblik på gennemførelse af de grundlæggende friheder i den europæiske integrationsproces.
more than an instrument for the achievement of a more important objective, namely, the development of effective competition in the sector, in the interests of establishing the fundamental freedoms in European integration.
Formålet er således at afskaffe hindringerne for fri bevægelighed, beskytte nationale erhvervsdrivendes interesser, som ønsker at sælge varer eller tjenesteydelser til ordregivere i andre medlemsstater.
The purpose is, therefore, to eliminate barriers to freedom of movement by protecting the interests of economic operators in one Member State who wish to sell goods or services to contracting entities in other Member States.