natgillin/translations-raw huggingface dataset:
En national lovgivning som den, der følger af § 85 i Gesetz über die Versorgung der Beamten und Richter in Bund und Ländern, sammenholdt med den gamle udgave af lovens § 14, der indebærer en større nedsættehe af en arbejdstagers arbejdsophørspension, end hvad en forholdsmæssig nedsættehe i forhold til dennes tjenesteperioder som deltidsbeskæftiget vale berettige til, vil ikke kunne anses for objektivt begrundet i den omstændighed, at pensionen i dette tilfælde er modydelse for en minare omfattende arbejdsydelse, euer med henvisning tu\ at den har tilformål at undgå, at deltidsbeskæftigede tjenestemænd begunstiges i forhold til tjenestemænd på fuld tid
It is for the national court, which has sole jurisdiction to assess the facts and interpret the national legislation, to determine whether and to what extent a legislative provision which, though applying independently of the sex of the worker, actually affects a considerably higher percentage of women titan men is justified by objective factors unrelated to any discrimination on grounds of sex.
Generaladvokat L A Geelhoed fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Femte Afdeling) den 22. maj 2003.
Advocate General L A Geelhoed delivered his Opinion at the sitting of the Fifth Chamber on 22 May 2003.
Sag C-109/02 Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber / Forbundsrepublikken Tyskland Fiskale bestemmelser
Case C-109/02 Commission of the European Communities ν Federal Republic of Germany Taxation
»Traktatbrud — sjette momsdirektiv — national lovgivning der fastsætter en reduceret sats for musikensembler og for solister, der selv arrangerer deres koncerter* (Femte Afdeling)
(Failure of a Member State to fulfil obligations — Sixth VAT Directive — National legislation providing for a reduced rate for musical ensembles and soloists provided the latter organise the concert themselves) (Fifth Chamber)
Ved stævning indleveret til Domstolens Justitskontor den 22. marts 2002 har Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber anlagt sag med påstand om, at det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 12, stk. 3, litra a), tredje afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977, idet den anvender en reduceret sats for merværdiafgift (herefter »moms«) på ydelser, som leveres af musikensembler direkte til publikum eller til en koncertarrangør, og på ydelser, som leveres af solister direkte til publikum, mens normalsatsen gælder for ydelser, som leveres af solister, der arbejder for en arrangør.
By application lodged at the Registry of the Court on 22 March 2002, the Commission of the European Communities brought an action for a declaration that, by applying a reduced rate of valued added tax (*VAT) to services provided directly to the public by musical ensembles or for a concert organiser and to services provided directly to the public by soloists, but applying the standard rate of that tax to the
•1) Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligteher i henhold til artikel 12, stk 3, Strå a), tredje afsnit, i Rådets sjette direktiv 77/388 af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som affattet ved Rådets direktiv 1999/49/EF af 25. maj 1999 om ændring af direktiv 77/388 med hensyn til standardsatsen, idet den anvender en reduceret momssats på ydelser, som leveres af musikensembler direkte til publikum eller til en koncertarrangør, og på ydelser, som leveres af solister direkte til publikum, mens normalsatsen gælder for ydelser, som leveres af solister, der arbejder for en arrangør.
services of soloists working for an organiser, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under the third subparagraph of Article 12(3)(a) of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977.
Forbundsrepublikken Tyskland betaler sagens omkostninger.*
The decision whether to exercise that right therefore lies within the Member States' competence.
Generaladvokat J. Mischo har ikke fremsat forslag til afgørelse i sagen.
None the less, in exercising that power, the Member States must respect the principle of fiscal neutrality.
Domstolen (Femte Afdeling) har efter at have hørt generaladvokaten besluttet, at sagen skal pådømmes uden forslag til afgørelse.
The German language version of the wording of the eighth category of Annex H to the Sixth Directive which, in common with most of the other language versions, uses the indefinite article for the noun corresponding to 'performing artists' does not undermine that finding in so far as it is a linguistic nuance which, even in the German language, cannot be interpreted to mean that the national legislature has the option whether or not to draw distinctions between the persons thus covered and freely to impose restrictions as to those whose services are subject to a reduced rate.
Varemærket består af et motiv med tre parallelle, lodrette og meget iøjnefaldende striber i samme bredde, som er anbragt på
The Court (Fifth Chamber) decided, after hearing the Advocate General, to proceed to judgment without an Opinion.
Motivet kan udføres i forskellige farvekombinationer og forskellige størrelser, således at det altid står i kontrast til beklædningsgenstandens grundfarve.
Case C-408/01 Adidas-Salomon AG, formerly Adidas AG, Adidas Benelux BV ν Fitnessworld Trading Ltd Approximation of laws
Fitnessworld, Det Forenede Kongerige, markedsfører sportsbeklædning under navnet Perfetto. Visse af beklædningsgenstandene er forsynet med et motiv med to parallelle striber af samme bredde, der står i kontrast til hovedfarven, og er anbragt på beklædningsgenstandens sidesømme.
Preliminary ruling (Directive 89/104IEEC —Article 5(2) — Trade marks with a reputation — Protection against use of a sign in relation to identical or similar goods or services — Degree of similarity between the mark and the sign — Effect on the public — Sign viewed as an embellishment) (Sixth Chamber)
Der verserer en tvist mellem Adidas-Salomon AG og Adidas Benelux BV på den ene side (herefter for begge samlet »Adidas«) og Fitnessworld på den anden side ved Hoge Raad der Nederlanden vedrørende Fitnessworlds markedsføring af beklædningsgenstande under navnet Perfetto i Nederlandene.
By judgment of 12 October 2001 the Hoge Raad der Nederlanden (Supreme Court of the Netherlands) referred to the Court for a preliminary ruling two questions on the interpretation of Article 5(2) of First Council Directive 89/104/EEC of 21 December 1988.
Fitnessworld søgte således utilbørligt at udnytte varemærket Adidas' renommé. Varemærkets særpræg ville kunne lide skade herved.
That mark is formed by a motif consisting of three very striking vertical stripes of equal width, running parallel, which appear on the side and down the whole length of the article of clothing.
Under disse omstændigheder har Hoge Raad udsat sagen og forelagt Domstolen to præjudicielle spørgsmål.
The mark is the subject of an exclusive licence granted in respect of the Benelux to Adidas Benelux BV, a company established in the Netherlands.
Det første spørgsmål
Fitnessworld, a company established in the United Kingdom, markets fitness clothing under the name Perfetto.
Efter at forelæggelsesafgørelsen var blevet registeret besvarede Domstolen i dom af 9. januar 2003, Davidoff, dette spørgsmål bekræftende.
Proceedings are pending before the Hoge Raad der Nederlanden between Adidas-Salomon AG and Adidas Benelux BV ('Adidas'), on the one hand, and Fitnessworld in connection with the marketing by Fitnessworld in the Netherlands of Perfetto clothing.
I lyset af denne fortolkning og for at give den nationale ret et fyldestgørende svar med henblik på at løse tvisten i hovedsagen skal spørgsmål 1 a) forstås således, at det også skal klarlægges, om en medlemsstat, når den anvender den mulighed, den er tillagt ved direktivets artikel 5, stk. 2, er forpligtet til at yde den omhandlede særlige beskyttelse i tilfælde af tredjemands brug af et yngre varemærke eller tegn, der er identisk med eller ligner det renommerede registrerede varemærke, for såvel varer eller tjenesteydelser af anden art som for varer og tjenesteydelser af samme eller lignende art som dem, der er omfattet af det registrerede varemærke.
Adidas claims that that marketing of clothing with two stripes creates a likelihood of confusion on the part of the public, since the public might associate that clothing with Adidas' sports and leisure clothing which bears three stripes, and Fitnessworld thus takes advantage of the repute of the Adidas mark. The exclusivity of that mark could thereby be impaired.
Det skal i denne forbindelse understreges, at en medlemsstat, der gør brug af den mulighed, den er tillagt ved direktivets artikel 5, stk. 2, skal yde indehavere af renommerede varemærker en beskyttelse, der opfylder denne bestemmelses krav.
In that context, the Hoge Raad der Nederlanden decided to stay proceedings and to refer a number of questions to the Court for a preliminary ruling.
Spørgsmål 2 a)
Question 1(a)
Med spørgsmål 2 a) ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, om den beskyttelse, der er fastsat i direktivets artikel 5, stk. 2, forudsætter, at der mellem det renommerede varemærke og tegnet er konstateret en sådan grad af lighed, at der i den berørte kundekreds' bevidsthed er risiko for forveksling af de to.
Question 1(a) contains the question whether, notwithstanding the fact that Article 5(2) of the Directive refers expressly only to use of a sign by a third party in relation to goods or services which are not similar, that provision is to be interpreted as entitling the Member States to provide specific protection for a registered trade mark with a reputation in cases where the later mark or sign, which is identical with or similar to the registered mark, is intended to be used or is used in relation to goods or services identical with or similar to those covered by that mark.
Det bemærkes herved, at i modsætning til direktivets artikel 5, stk. 1, litra b), der kun finder anvendelse, hvis der i kundekredsens bevidsthed er risiko for forveksling, indføres der ved direktivets artikel 5, stk. 2, for velkendte varemærker en beskyttelse, hvis iværksættelse ikke forudsætter en sådan risiko.
Having regard to that interpretation and for the purposes of an answer which will be helpful in resolving the dispute in the main proceedings, Question 1(a) must be understood as also seeking to ascertain whether a Member State, where it exercises the option provided by Article 5(2) of the Directive, is bound to grant the specific protection in question in cases of use by a third party of a later mark or sign which is identical with or similar to the registered mark with a reputation, both in relation to goods or services which are not similar and in relation to goods or services which are identical with or similar to those covered by that mark.
Når de i direktivets artikel 5, stk. 2, omhandlede krænkelser indtræder, er de en konsekvens af, at der er en vis grad af lighed mellem varemærket og tegnet, på grundlag af hvilken den berørte kundekreds forbinder tegnet og varemærket med hinanden, dvs. skaber en sammenhæng mellem disse, selv om den ikke forveksler dem.
In that regard, it should be noted that where a Member State exercises the option provided by Article 5(2) of the Directive, it must grant to the proprietors of marks with a reputation a form of protection in accordance with that provision.
Om der foreligger en sådan sammenhæng skal — på samme måde som vurderingen inden for rammerne af direktivets artikel 5, stk. 1, litra b), af, om der er risiko for forveksling — afgøres efter en helhedsvurdering under hensyntagen til alle de relevante faktorer i det foreliggende tilfælde.
The Member State, if it transposes Article 5(2) of the Directive, must therefore grant protection which is at least as extensive for identical or similar goods or services as for non-similar goods or services. The Member State's option thus relates to the principle itself of granting greater protection to marks with a reputation, but not to the situations covered by that protection when the Member State grants it.
Spørgsmål 2 b)
Question 2
Den omstændighed, at et tegn opfattes som en udsmykning af den berørte kundekreds, er ikke i sig selv til hinder for beskyttelsen i direktivets artikel 5, stk. 2, når graden af lighed dog er så høj, at den berørte kundekreds skaber en sammenhæng mellem tegnet og varemærket.
By Question 2(a) the national court seeks essentially to ascertain whether the protection conferred by Article 5(2) of the Directive is conditional on a finding of a degree of similarity between the mark with a reputation and the sign such that there exists a likelihood of confusion between them on the part of the relevant section of the public.
Når det derimod fremgår af den nationale rets vurdering af de faktiske omstændigheder, at den berørte kundekreds udelukkende opfatter tegnet som en udsmykning, skaber den ikke nogen sammenhæng med et registreret varemærke. Dette betyder altså, at graden af lighed mellem tegnet og varemærket ikke er tilstrækkeligt til at skabe en sådan sammenhæng.
In that regard, it must be noted at the outset that, unlike Article 5(l)(b) of the Directive, which is designed to apply only if there exists a likelihood of confusion on the part of the public, Article 5(2) of the Directive establishes, for the benefit of trade marks with a reputation, a form of protection whose implementation does not require the existence of such a likelihood.
»1) Såfremt en medlemsstat anvender den mulighed, den er tillagt ved artikel 5, stk. 2, i Rådets første direktiv 89/104/EØF af 21. december 1988 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om varemærker, er den forpligtet til at yde den omhandlede særlige beskyttelse i tilfælde af'tredjemands brug af'etyngre varemærke eller tegn, derer identisk med eller ligner det renommerede registrerede varemærke, hvilket gælder for såvel varer eller tjenesteydelseraf'anden art som for varer og tjenesteydelser af samme eller lignende art som dem, der er omfattet af det registrerede varemærke.
The infringements referred to in Article 5(2) of the Directive, where they occur, are the consequence of a certain degree of similarity between the mark and the sign, by virtue of which the relevant section of the public makes a connection between the sign and the mark, that is to say, establishes a link between them even though it does not confuse them.
Den beskyttehe, der er fastsat i artikel 5, stk 2, i direktiv 89/104 forudsætter ikke, at der mellem det renommerede varemærke og tegnet er konstateret en sådan grad af lighed, at der i den berørte kundekreds' bevidsthed er risiko for forveksling af de to. Det er
The existence of such a link must, just like a likelihood of confusion in the context of Article 5(l)(b) of the Directive, be appreciated globally, taking into account all factors relevant to the circumstances of the case (see, in respect of the likelihood of confusion, SABEL, paragraph 22, and Marca Mode, paragraph 40).
Den omstændighed, at et tegn opfattes som en udsmykning af den berørte kundekreds, er ikke i sig selv til hinder for beskyttehen i artikel 5, stk 2, i direktiv 89/104, når graden af lighed dog er så høj, at den berørte kundekreds skaber en sammenhæng mellem tegnet og varemærket Når det derimod fremgår af den nationale rets vurdering af de faktiske omstændigheder, at den pågældende kundekreds udelukkende opfatter tegnet som en udsmykning skabes der ikke en sammenhæng med et registreret varemærke, og dermed er en af betingelserne f or beskyttelse i henhold tü artikel 5, stk 2, i direktiv 89/104 ikke opfyldt*
By Question 2(b), the national court seeks essentially to ascertain, in connection with the question concerning the similarity between the mark with a reputation and the sign, what importance must be attached to a finding of fact by the national court to the effect that the sign in question is viewed purely as an embellishment by the relevant section of the public.
Generaladvokat F. G. Jacobs fremsatte forslag til afgørelse i retsmødet (Sjette Afdeling
The fact that a sign is viewed as an embellishment by the relevant section of the public is not, in itself, an obstacle to the protection conferred by Article 5(2) of the Directive where the degree of similarity is none the less such that the relevant section of the public establishes a link between the sign and the mark.
Ved kendelse af 29. januar 2002 har Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich forelagt tre præjudicielle spørgsmål om fortolkningen og gyldigheden af artikel 1, stk. 4, litra k) og artikel 6, stk. 8, i Rådets direktiv 90/496/EØF af 24. september 1990.
The protection conferred by Article 5(2) of Directive 89/104 is not conditional on a finding of a degree of similarity between the mark with a reputation and the sign such that there exists a likelihood of confusion between them on the part of the relevant section of the public It is sufficient for the degree of similarity between tine mark with a reputation and the sign to have the effect that the relevant section of the public establishes a link between the sign and the mark
Ved en straffeafgørelse fra Bezirkshauptmannschaft Korneuburg af 30. juli 2001 blev Margareta Schermii som ansvarlig for virksomheden Hofer KG kendt skyldig i, at produktet »Premium Ananassaft 100%« den 5. juli 2000 i Stockerau (Østrig) blev bragt i omsætning i strid med bestemmelserne i Lebensmittelgesetz 1975 (lov om levnedsmidler af 1975, herefter »LMG«) eller i Nährwertkennzeichnungsverordnung 1995 (bekendtgørelse af 1995 om næringsdeklaration af levnedsmidler, herefter »NWKV«), idet det
The fact that a sign is viewed as an embellishment by the relevant section of the public is not, in itself, an obstacle to the protection conferred by Article 5(2) of Directive 89/104 where the degree of similarity is none the less such that the relevant section of the pubtic establishes a ank between the sign and the mark By contrast, where, according to a finding of fact by tine national court, the relevant section of the public views the sign purely as an embellishment, it necessarily does not establish any link with a registered mark, with the result tinat one of tine conditions of the protection conferred by Article 5(2) of Directive 89/104 is then not satisfied.'
konstaterede indhold af vitamin C (ascorbinsyreindhold) afveg ca. 40% fra den deklarerede værdi.
Advocate General F. G. Jacobs delivered his Opinion at the sitting of the Sixth Chamber on 10 July 2003.
Da den klage, som Margareta Scherndl indgav over denne afgørelse, blev afvist, iværksatte hun appel ved den forelæggende ret.
He proposed that the Court should answer as follows:
Domstolen bemærker, at direktivet ikke på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin er til hinder for, at en medlemsstat fastsætter udløbet af holdbarhedsperioden for et levnedsmiddel som referencetidspunkt for beregningen af gennemsnitsværdien af et næringsstof, der skal angives på nævnte levnedsmiddel.
Case C-40/02 Margareta Scherndl ν Bezirkshauptmannschaft Korneuburg Approximation of laws
Hvad angår den tilladte forskel mellem den deklarerede værdi og den værdi, der faktisk konstateres ved offentlig kontrol, fremgår det af denne doms præmis 34, at så længe der ikke er vedtaget en harmoniserende foranstaltning på fællesskabsplan, navnlig på grundlag af direktivets artikel 6, stk. 8, andet afsnit, tilkommer det ligeledes medlemsstaterne at fastsætte bestemmelser i deres nationale lovgivning, der gør det muligt på tilstrækkeligt præcis måde at kende og definere de forskelle, der er tilladte for hvert af de pågældende næringsstoffer, for at opfylde kravet om retssikkerhed, og at gøre så i lyset af deres egen viden og erfaringer på området.
Preliminary ruling (Directive 901496/EEC—Nutrition labelling of foodstuffs — Vitamin content —Declared value —Average value — Reference date — Permissible differences between the declared value and the value established in the course of an official check — Proportionality — Legal certainty) (Sixth Chamber)
I denne forbindelse har Kommissionen med rette gjort gældende, at der ved fastsættelsen af grænserne for de tilladte forskelle blandt andet bør tages hensyn til mindsteholdbarheden for det pågældende næringsstof og næringsstoffets egenskaber, såsom stoffets fordærvelighed.
By order of 29 January 2002, the Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich (Independent Administrative Chamber for the Land of Lower Austria) referred to the Court for a preliminary ruling three questions on the interpretation and validity of Articles l(4)(k) and 6(8) of Council Directive 90/496/EEC of 24 September 1990.
Tredje præjudicielle spørgsmål
The main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Med dette spørgsmål ønsker den forelæggende ret oplyst, om direktivets artikel 1, stk. 4, litra k), og artikel 6, stk. 8, første afsnit, tilsidesætter princippet om retssikkerhed og proportionalitetsprincippet, fordi de ikke indeholder præcise oplysninger for det første om det referencetidspunkt, der skal tages i betragtning ved afgørelsen af gennemsnitsværdien af et næringsstof, der er indeholdt i et levnedsmiddel, og for det andet om grænserne for de tilladte forskelle mellem den deklarerede værdi og den værdi, der konstateres ved offentlig kontrol.
By an administrative penal order of the Bezirkshauptmannschaft Korneuburg of 30 July 2001, Ms Scherndl was found guilty, in her capacity as person responsible for the firm of Hofer KG, of having infringed the provisions of the Lebensmittelgesetz 1975 (Law on foodstuffs 1975, the LMG') or the Nährwertkennzeichnungsverordnung 1995 (Regulation on nutrition labelling of foodstuffs 1995, the
en passende kost ved blandt andet at have adgang til deklarationer af gennemsnitsværdier, der bedst repræsenterer den mængde næringsstof, som det pågældende levnedsmiddel indeholder, og som er fastsat under hensyn til forskellige faktorer, samtidig med, at spørgsmålet om form og midler overlades de kompetente nationale myndigheder med henblik på realisering af dette formål.
NWKV') by marketing on 5 July 2000 in Stockerau (Austria) 'Premium Ananassaft 100%' pineapple juice, the vitamin C (ascorbic acid) content of which differed by approximately 40% from the content stated. While an ascorbic acid content of 300 mg/1 was indicated on the product in question, an analysis made on 25 October 2000 by the Bundesanstalt für Lebensmitteluntersuchung und -forschung (Federal Institute for Food Investigation and Research, the Institute') showed an ascorbic acid content of 430 mg/1.
Det hedder i domskonklusionen:
The first and second questions
•1) Artikel 1, stk 4, litra k), og artikel 6, stk 8, i Rådets direktiv 90/496/EØF af 24. september 1990 om næringsdeklaration af levnedsmidler skal fortolkes således, at værdien af et næringsstof, såsom vitamin C, som angives på et levnedsmiddel efter en analyse f oretaget af producenten, kan svare til den værdi, som levnedsmidlet indeholder på tidspunktet for mindsteholdbarhedsfristens udløb, og således, at fastsættelsen af de tilladte forskelle mellem den deklarerede værdi og den værdi, der konstateres ved en offentlig kontrol, på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin henhører under medlemsstaternes kompetence.
By its first and second questions, which should be examined together, the national court seeks essentially to know whether Articles l(4)(k) and 6(8) of the Directive must be interpreted as meaning that, first, the value of a nutrient such as vitamin C which is indicated on a foodstuff following an analysis of the foodstuff carried out by the manufacturer may correspond to the value of that nutrient in the foodstuff in question at the end of the minimum conservation period and, second, that the determination of the permissible differences between the declared value and the value established in the course of an official check is within the competence of the Member States.