natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Dette anbringende kan uden videre afvises med den begrundelse at langt fra at have udgjort det væsentlige i deres argumentation vedrørende retsstridigheden af Fællesskabets adfærd, er denne opfattelse kun nævnt på en yderst indirekte måde ved Retten — i en fodnote i FEDON’s stævning og i kun to af de 177 punkter i FIAMM’s stævning. »Rettens forpligtelse til at begrunde sine afgørelser kan imidlertid ikke fortolkes som en forpligtelse til at tage nærmere stilling til hvert eneste anbringende, som påberåbes af en part« 10.
It would be easy to dismiss this plea on the ground that, far from having constituted the essence of their arguments as to the unlawfulness of the conduct of the Community, that proposition was referred to in only a very ancillary manner before the Court of First Instance, in a footnote to Fedon’s application and in only two of the 177 paragraphs of FIAMM’s application.
Jeg skal endvidere bemærke, at det ikke i medfør af begrundelsespligten påhviler Retten »i sin fremstilling udtømmende og et for et at behandle alle de argumenter, der er fremført af parterne i sagen« 11.
Indeed, ‘although the Court of First Instance is required to give reasons for its decisions, it is not obliged to respond in detail to every single argument advanced by a party’, 10nor to provide an account that follows exhaustively and one by one all the arguments put forward by the parties to the case.
Retten har endvidere stiltiende afvist sagsøgernes opfattelse, eftersom den kun har vurderet en eventuel indvirkning af en afgørelse fra DSB i forhold til anvendeligheden af de to traditionelle undtagelser til WTO-reglernes manglende direkte virkning 12.
11 Moreover, the Court of First Instance implicitly rejected the applicants’ proposition, because it assessed any effect of a DSB decision only from the point of view of the applicability of the two traditional exceptions to the absence of direct effect of the WTO rules. 12
Det er i realiteten — under dække af en formel mangel i form af utilstrækkelig begrundelse — begrundelsen for denne argumentation fra Retten, som appellanterne
But in reality, under cover of alleging a formal failure to state adequate reasons, the appellants question the very soundness of this reasoning of the Court of First Instance,
10 — Dom af 11.9.2003, sag C-197/99 P, Belgien mod Kommissionen, Sml. I, s. 8461, præmis 81, og af 11.1.2007, sag C-404/04 P, Technische Glaswerke Ilmenau mod Kommissionen, præmis 90.
10 — Case C-197/99 P Belgium v Commission [2003] ECR I-8461, paragraph 81, and the judgment of 11 January 2007 in Case C-404/04 P Technische Glaswerke Ilmenau v Commission, paragraph 90.
11 — Domstolens dom af 7.1.2004, forenede sager C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P og C-219/00 P, Aalborg Portland m.fl. mod Kommissionen, Sml. I, s. 123.
11 — Joined Cases C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P and C-219/00 P Aalborg Portland and Others v Commission [2004] ECR I-123.
12 — Jf. Fiamm-dommen, præmis 113, og Fedondommen, præmis 108.
12 — See the FIAMM judgment, paragraph 115, and the Fedon judgment, paragraph 108.
For at vurdere relevansen af appellanternes argumentation på dette punkt finder jeg det uomgængelig nødvendigt at vende tilbage til Domstolens praksis vedrørende muligheden for påberåbelse af internationale aftaler generelt og WTO-retten specielt.
In order to assess the merits of the appellants’ arguments on this point, I consider it essential to review the caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements in general and on WTO law in particular.
Kun henvisningen til denne retspraksis’ rækkevidde og begrundelserne herfor gør det muligt at afgøre, om den kan anvendes til støtte for at nægte appellanterne — med henblik på erstatningssøgsmålet og under de foreliggende sagers særlige omstændigheder — mulighed for at gøre DSB’s afgørelse om Fællesskabets overtrædelse gældende.
Only by reminding ourselves of the effect of the caselaw and the reasons underlying it will we be able to determine whether it is appropriate to apply it and thus deny the appellants, for the purposes of the claim for compensation and in the specific circumstances of the cases in point, the possibility of relying on the DSB decision finding against the Community.
Domstolens praksis vedrørende påberåbelse af internationale aftaler som er bindende for Fællesskaberne 14, »fra tidspunktet for ikrafttrædelsen udgør en integrerende del af Fællesskabets retsorden«.
The caselaw of the Court of Justice on the ability to rely on international agreements
Fællesskabets retspraksis vedrørende WTO-rettens retslige rækkevidde har været og er stadig stærkt kritiseret.
Community caselaw on the implications of WTO law in legal proceedings has been and continues to be strongly criticised.
Dette skyldes efter min mening i hvert fald delvis, at retspraksis ofte bliver misforstået.
It seems to me that opposition to it stems at least in part from the fact that it is often poorly understood.
Måske kan den følgende redegørelse for dens løsninger fjerne visse misforståelser.
Perhaps the following exposition of its solutions will clear up some of the misunderstandings.
Hvorledes kan en international aftale på samme tid udgøre en regel i Fællesskabets retsorden og ikke være et parameter for prøvelse af fællesskabsretsakters legalitet?
In other words, external agreements which are concluded in accordance with Community law 15and which therefore have binding effect on the Communities constitute a source of Community legality.
14 — Jf. dom af 14.11.1989, sag 30/88, Grækenland mod Kommissionen, Sml. s. 3711, præmis 13, af 20.9.1990, sag C-192/89, Sevince, Sml. I, s. 3461, præmis 9, og af 21.1.1993, sag C-188/91, Deutsche Shell, Sml. I, s. 363, præmis 17.
The Court has expressly deduced from this that they have primacy over secondary Community legislation 16and has recognised that it in principle has jurisdiction to determine questions as to the validity of a Community act in the light of an external agreement by which the Communities are bound. 17
15 — Hvad angår denne betingelse henvises til mit forslag til afgørelse af 16.1.2008 i sag C-402/05 P, Kadi mod Rådet og Kommissionen, som fortsat verserer for Domstolen, præmis 23.
15 — For a reminder of that condition, see my Opinion in Joined Cases C-402/05 P and C-415/05 P Kadi and Al Barakaat International Foundation v Council and Commission, pending before the Court, point 23.
De pågældende løsninger er kun anvendelsen på WTO-aftalernes særlige tilfælde af løsninger, Domstolen har opstillet vedrørende muligheden for påberåbelse af internationale aftaler generelt i Fællesskabets retsorden.
These solutions are no more than the application, to the particular case of the WTO agreements, of the solutions developed by the Court on the possibility of relying on international agreements in general in the Community legal system.
Jeg bemærker indledningsvis, at aftaler, der indgås af Fællesskabet med tredjelande eller internationale organisationer, »er bindende for Fællesskabets institutioner og for medlemsstaterne« ifølge formuleringen i artikel 300, stk. 7, EF.
I would point out from the outset that agreements duly concluded by the Community with third countries or international organisations are ‘binding on the institutions of the Community and on Member States’ under the terms of Article 300(7) EC.
Denne formulering udgør på samme tid en henvisning til aftalers retskraft i forhold til folkeretten og disse aftalers bindende kraft i fællesskabsretten.
This wording is both a reminder of an agreement’s compulsory nature under international law and a statement of the binding force of these agreements under Community law.
Det er derfor logisk, at Domstolen har udledt, at bestemmelserne i en sådan aftale 13, ligesom dem i ensidige retsakter vedtaget af organer, der er indført ved en ekstern aftale,
The Court has logically deduced from this that the provisions of such an agreement, 13 just as those of unilateral acts adopted by the organs established by an external agreement with binding
16 — Jf. nyere dom af 1.4.2004, sag C-286/02, Bellio F.lli, Sml. I, s. 3465, præmis 33.
16 — See, even recently, Case C-286/02 Bellio F.lli [2004] ECR I-3465, paragraph 33.
Angående GATT- og WTO-aftalerne jf. Domstolens dom af 10.9.1996, sag C-61/94, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 3989, præmis 52, og dommen i sagen International Air Transport Association m.fl., præmis 35.
With regard to the GATT or WTO agreements, see Case C-61/94 Commission v Germany [1996] ECR I-3989, paragraph 52, and International Air Transport Association and Others, paragraph 35.
17 — Jf. dom af 12.12.1972, forenede sager 21/7224/72, International Fruit Company m.fl., Sml. 1972, s. 295; org.ref.: Rec. s. 1219, præmis 6 og 7.
17 — See Joined Cases 21/72 to 24/72 International Fruit Company and Others [1972] ECR 1219, paragraphs 6 and 7.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — FORENEDE SAGER C-120/06 P OG C-121/06 P a) Betingelsen for påberåbelse af internationale aftaler
OPINION OF MR POIARES MADURO — JOINED CASES C-120/06 P AND C-121/06 P
De to begreber internationale aftalers direkte virkning og fællesskabsrettens direkte virkning er imidlertid forskellige.
(a) The condition for reliance on international agreements concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law differ.
i) Begrebet en internationale aftales direkte virkning
(i) The concept of the direct effect of an international agreement
Det forholder sig imidlertid således, at for at kunne bruges som referencestandard, på grundlag af hvilken en fællesskabsretsakts legalitet kan prøves, og mere generelt for at anvendelsen af en traktats bestemmelser kan gøres gældende for domstolene, er det nødvendigt, at den internationale aftale kan anvendes ved domstolene.
In order to serve as a yardstick for assessing the legality of a Community act and, in more general terms, in order that application of the provisions of an international agreement can be sought before a court, an international agreement must also be capable of judicial application.
Det er med andre ord nødvendigt, at den kan påberåbes ved domstolene, dvs. »skaber ret for Fællesskabets borgere til at gøre den gældende ved domstolene« 19, dvs. har »direkte virkning« 20.
In other words, it must also be capable of being relied upon before the courts, that is to say ‘be capable of conferring rights on citizens of the Community which they can invoke before the courts’, 19that is to say again to have ‘direct effect’. 20
Betingelsen om direkte virkning kunne man mene var bundet til og begrænset til den præjudicielle procedure til afgørelse af gyldigheden, inden for hvis rammer den oprindeligt blev opstillet.
It may have been thought that this requirement to have direct effect was linked to, and confined to, proceedings for a preliminary ruling as to an act’s validity, the context in which it had initially been laid down.
I dommen i sagen International Fruit Company havde Domstolen udtrykkeligt fastslået betin- gelsen for direkte virkning, »såfremt ugyldigheden påberåbes for en national ret« 21.
In International Fruit Company and Others the Court had expressly ruled that the condition of direct effect had to be met ‘before invalidity can be relied upon before a national court’.
Denne formulering bidrog formentlig til en sammenblanding af spørgsmålet om påberåbelse af internationale aftaler og spørgsmålet om fællesskabsrettens direkte virkning 22, og forklarer utvivlsomt visse af misforståelserne.
21This wording contributed to a degree of confusion between the questions of the possibility of relying on international agreements and of the direct effect of Community law, 22and it undoubtedly explains some of the misunderstandings. However, the two
De to begreber direkte virkning af internationale aftaler og direkte virkning af fællesskabsretten vurderes forskelligt.
The two concepts of the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law are assessed differently.
Som bekendt følger det af Fællesskabets oprettelsestraktats formål og opbygning, at fællesskabsretten som helhed kan skabe en direkte virkning, hvilket yderligere bekræftes, når den pågældende fællesskabsregel er klar, præcis og ubetinget 23.
By reason of the object and general scheme of the Treaty establishing the European Community, Community law as a whole has a capacity to produce direct effects, an ability confirmed when the Community provision at issue is clear, precise and unconditional.
Således forholder det sig ikke med internationale aftaler, der er bindende for Fællesskaberne.
23Nothing of the kind applies to international agreements binding on the Communities.
De kan tilkendes en direkte virkning af de underskrivende parter, som har aftalt dette, ligesom parterne kan aftale det modsatte.
They may be accorded a direct effect by the signatories to the agreement who have so agreed, just as they may agree the opposite.
Det forholder sig nemlig således, at »de fællesskabsinstitutioner, som har kompetence til at forhandle og indgå en aftale med et tredjeland, kan i overensstemmelse med de folkeretlige principper frit aftale med dette, hvilke virkninger aftalens bestemmelser skal have i de kontraherende parters interne retsorden« 24.
Indeed, ‘in conformity with the principles of public international law Community institutions which have power to negotiate and conclude an agreement with a nonmember country are free to agree with that country what effect the provisions of the agreement are to have in the internal legal order of the contracting parties’.
Hvis dette spørgsmål ikke er udtrykkeligt reguleret i aftalen, tilkommer det de kontrahe-
24If that question has not been settled explicitly by the agreement, it falls to the courts of each contracting party
19 — Dommen i sagen International Fruit Company m.fl., præmis 8, jf. i samme retning dom af 14.12.2000, forenede sager C-300/98 og C-392/98, Dior m.fl., Sml. I, s. 11307, præmis 44, dommen i sagen Cordis mod Kommissionen, præmis 46, og dommen i sagen Chiquita Brands m.fl. mod Kommissionen, præmis 114.
19 — International Fruit Company and Others, paragraph 8; see also, to the same effect, Joined Cases C-300/98 and C-392/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 44; Cordis v Commission, paragraph 46; and Chiquita Brands and Others v Commission, paragraph 114.
Hvad angår WTO-aftalerne har Fællesskabets retsinstanser afvist, at de kan påberåbes såvel i forbindelse med en præjudiciel forelæggelse til vurdering af gyldighed 28 som i forbindelse med et annullationssøgsmål 29eller en erstatningssag 30.
The Community courts have thus refused to allow the WTO agreements to be relied upon not only in the context of a reference for a preliminary ruling as to validity 28but also in an action for annulment 29 or one for compensation.
Det fremgår således af Domstolens praksis, at en international aftale kun har direkte virkning i Fællesskabets retsorden på de to betingelser, at ordlyden, arten og opbygningen af den ikke er til hinder for, at den kan påberåbes, og at de omhandlede bestemmelser på baggrund af såvel aftalens hensigt og formål som den sammenhæng, hvori den indgår, fremstår som tilstrækkeligt præcise og ubetingede, dvs. indebærer en klar og præcis forpligtelse, hvis opfyldelse og retsvirkninger ikke er betinget af, at der udstedes yderligere retsakter 26.
25It is apparent from the caselaw of the Court that an international agreement has direct effect in the Community legal system only subject to the dual condition that the terms, nature and general scheme of the agreement do not prevent it being relied upon and that the provisions relied upon appear, in the light of both the object and purpose of the agreement and of its context, to be unconditional and sufficiently precise, in other words contain a clear and precise obligation which is not subject, in its implementation or effects, to the adoption of any subsequent measure. 26 hear a plea based on infringement of WTO law, whether raised by an individual or by a Member State.
ii) Rækkevidden af betingelsen vedrørende internationale aftalers direkte virkning
(ii) The scope of the condition that international agreements must have direct effect
De to begreber er desuden forskellige ved deres rækkevidde.
The two concepts also differ in scope.
Selv om tildelingen af en sådan rækkevidde til internationale aftalers direkte virkning ofte er blevet kritiseret af en del af retslitteraturen, er den fuldt berettiget.
Although the attribution of such implications to the direct effect of international agreements has often been criticised by some legal writers, it is fully justified.
Som vogter af Fællesskabets retsorden skal Domstolen, såfremt en regel, som følger af den internationale retsorden, påberåbes, definere dens virkninger på global og ensartet måde, som er gyldig for hele Fællesskabets retsorden.
As guardian of the Community legal order, the Court of Justice must, if a rule deriving from the international legal order is relied upon, define its effects in an all-embracing and uniform manner that is valid for the entire Community legal order.
Man kan dermed uden videre indse, at betingelsen vedrørende en international aftales direkte virkning er påkrævet, uanset søgsmålstype og sagsøgerens søgsmålskompetence, og uanset om tvisten forelægges den nationale domstol eller Fællesskabets retsinstanser 31.
31 the direct effect of an international agreement determines the ability to rely on it not only before a national court but also before a Community court, in other words that this condition applies irrespective of the nature of the action in support of which a plea based on infringement of an international agreement is adduced. It is also apparent from that judgment that it applies irrespective of
29 — Jf. dommen i sagen Portugal mod Rådet af 23.11.1999.
29 — See Portugal v Council.30 — See, for example, Cordis v Commission, paragraphs 44 to 60.
27 — Dom af 5.10.1994, sag C-280/93, Tyskland mod Rådet, Sml. I, s. 4973, præmis 103-112.
27 — Case C-280/93 [1994] ECR I-4973, paragraphs 103 to 112.
Da de to betingelser for henholdsvis internationale aftalers direkte virkning og fællesskabsrettens direkte virkning er så klart forskellige, både ved deres begreb og deres rækkevidde, vil det være hensigtsmæssigt fremover, for at undgå enhver uheldig sammenblanding, at anvende forskellige udtryk for at betegne dem og dermed ikke længere kun at tale om muligheden for at påberåbe sig internationale aftaler.
As the two conditions relating to the direct effect of international agreements and the direct effect of Community law thus differ so markedly, in both concept and scope, it would undoubtedly be wise to use different terms to describe them in future in order to avoid any unfortunate confusion, and hence to speak only of the possibility of relying on international agreements.
Selv om tvistbilæggelsesordningen har fået en mere judiciel karakter, tillægger overenskomsten forhandlinger mellem parterne en væsentlig rolle, selv i tilfælde af det berørte medlems manglende gennemførelse af tvistbilæggelsesordningens afgørelser og henstillinger.
First, despite the judicial format of the dispute settlement system, the agreement still leaves wide scope for negotiation between parties, even where the member concerned has failed to implement the rulings and recommendations of the DSB.
At pålægge retsinstanserne en forpligtelse til at afvise anvendelsen af interne regler, som er uforenelige med overenskomstens bestemmelser, ville følgelig fratage fællesskabsorganerne muligheden for forhandlingsløsninger.
Consequently, to require courts not to apply internal rules that are incompatible with the provisions of the agreement would deprive the Community institutions of that opportunity to reach negotiated solutions.
for påberåbelse af iii) Muligheden WTO-retten
(iii) The ability to rely on WTO law
For det andet afviser visse af Fællesskabets handelspartnere enhver mulighed for at påberåbe sig overenskomsten.
Secondly, some of the Community’s trading partners refuse to allow the agreement to be relied on in any circumstance.
Der må gives samme spillerum til Fællesskabets lovgiv-nings- og forvaltningsorganer, da resultatet ellers kan blive uligevægt i anvendelsen af WTO-reglerne, uagtet at WTO er baseret på et princip om gensidighed og gensidige fordele.
The Community’s legislative and executive organs must be permitted the same latitude so as not to create an imbalance in the application of the WTO rules, since the WTO is based on the principle of reciprocity and mutual advantage.
Ved anvendelse af dette analyseskema på GATT har Domstolen fastslået, at den store fleksibilitet af GATT’s bestemmelser og princippet om forhandlinger baseret på gensidighed og gensidige fordele var til hinder for påberåbelsen heraf 32.
Applying this analytical matrix to the GATT, the Court ruled that the great flexibility of its provisions and its underlying principle of negotiations undertaken on the basis of reciprocal and mutually advantageous arrangements prevented its being relied on.
Der fremgik med andre ord ikke af GATT-overenskomstens ånd, opbygning eller ordlyd en forpligtelse til at tilkende dem en direkte virkning 33.
32Put another way, the spirit, general scheme and terms of the agreement did not create an obligation to recognise it as having direct effect.
Som bekendt er Domstolen nået til samme konklusion for WTO-aftalernes vedkommende 34, mens visse mente, at det ville forholde sig anderledes i betragtning af den styrkede instans til bilæggelse af tvister, som disse aftaler har indført.
33 As we know, the Court has reached the same conclusion with regard to the WTO agreements, 34 even though some believe it should have decided otherwise, given the strengthened dispute settlement mechanism put in place by those agreements.
For at nægte WTO-rettens direkte virkning støttede Domstolen sig på de to følgende betragtninger.
The Court has based its denial of direct effect to WTO law as a whole on the following two considerations.
32 — Jf. dommen i sagen International Fruit Company m.fl.33 — Jf. dommen i sagen Tyskland mod Rådet, præmis 110.34 — I dommen i sagen Portugal mod Rådet.
32 — See International Fruit Company and Others.33 — See Germany v Council, paragraph 110.34 — In Portugal v Council.
Det følger kort sagt af disse betragtninger, at WTO-aftalerne skal fortolkes således, at de overlader en politisk skønsmargin til fællesskabsinstitutionerne inden for rammerne af WTO, som anerkendelsen af de nævnte aftalers direkte virkning vil kunne bringe i fare.
It follows from these considerations that the WTO agreements are to be interpreted as leaving the Community institutions a margin of political freedom in the context of the WTO that recognition of the direct effect of the agreements would be likely to jeopardise.
Og Domstolen finder, at den ikke på dette område kan gøre indgreb i de politiske beføjelser uden at skade den institutionelle ligevægt.
Also the Court considers that in this domain it could not encroach on the prerogatives of the political authorities without upsetting the institutional equilibrium.
Relevansen af denne argumentation er som bekendt blevet drøftet intenst i retslitteraturen 35og undertiden bestridt af generaladvokaterne 36. Den har kunnet fore- komme at være i strid med Domstolens tidligere argumentation vedrørende direkte virkning af den og den internationale aftale 37.
As we know, the merits of this line of argument has been fiercely debated in the literature 35and sometimes contested by the Advocates General.
Løsningen, som er udledt heraf — at WTO-retten ikke har direkte virkning — er ikke desto mindre efterfølgende blevet bekræftet i retspraksis med urokkelig fasthed.
The solution deduced from this line of argument — namely, that WTO law does not have direct effect — has none the less been confirmed with unshakeable constancy by subsequent case-law.
betragtning af WTO-aftalernes art ikke kan »anerkende […], at det direkte tilkommer Fællesskabets retsinstanser at sikre, at fællesskabsretten er i overensstemmelse med disse regler« 38.
it is not possible to ‘accept that the role of ensuring that Community law complies with those rules devolves directly on the Community judicature’.