natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er imidlertid almindeligt for arbejdere, der pendler lange afstande, at rejse med tog, især til store byområders centrer.
However it is more usual for those workers commuting long distances to travel by train, particularly to the centres of large conurbations.
Arbejdere, der bor langt fra arbejdspladsen, udgør kun en lille andel af alle pendlere, men deres antal kan alligevel være betydeligt.
Workers who reside a long distance from work are a small proportion of all commuters; their numbers can nevertheless be substantial.
I 1978 i Tyskland havde f.eks. 6 pet. af 1,5 mill, arbejdere en arbejdsrejse på mere end 45 minutter hver vej.
For example in Germany in 1978, 6 per cent or 1.5 million workers had a journey to work duration in excess of 45 minutes each way.
Forskere er ikke enige om, hvad en lang arbejdsrejse er. Der anføres oftest grænser på 30 eller 45 minutter, selv om der også anføres definitioner, som bygger på afstand (Endruweit, 1975), som bygger på rejsemåde (Ganser, 1969) eller bystørrelse (Knüppel, 1969).
There is no uniform opinion among researchers as to what constitutes a long work journey.
Det er klart, at mønstret for lange arbejdsrejser varierer, alt efter om et område har et enkelt bymæssigt centrum eller en række centrer.
It is clear that the pattern of long work journeys varies depending on whether a region has a single urban centre or a series of centres.
Til forskel fra pendlere, der pendler lange afstande til storbycentrer, og som i alt væsentligt pendler med kollektiv transport fra forstæder til bycentrum, har mange områder i EF i den seneste tid oplevet en hurtig vækst af fler-kærnede områder, hvori langdistancependling per bil fra byområde til byområde er ret almindeligt.
Unlike long distance commuters into the large metropolitan centres, who are essentially suburb to centre commuters using public transport, many areas of the EEC have recently seen the rapid growth of poly-nucleated settlements in which interurban long distance car commuting is more common.
I det vestlige Holland er pendling over lange distancer i Randstaten (området der afgrænses af byerne Amsterdam, Utrecht, Rotterdam og Haag) steget hastigt med en progressiv vandring af arbejdere ind i området mellem byerne, hvilket har medført store strømme af myldretidspendlere mellem bycentrerne.
In the Western Netherlands long distance car commuting in the Randstat has increased rapidly with a progressive migration of workers into the interurban areas producing heavy flows of peak hour commuters between centres.
Som følge heraf har den hollandske regering defineret en politik for at forebygge yderligere vækst i langdistancependling ved at definere "by-regioner" og gennemføre støttelovgivning for at begrænse bopælsændring mellem sådanne regioner.
In response the Dutch government has defined a policy to forestall a further growth in long distance commuting through the definition of 'city regions' and supportive legislation to limit residential moves between such regions.
I tilslutning til denne politik håber man at fremme brugen af kollektiv transport og en "bedre rumlig balance mellem tilværelse og arbejde inden for hver byregion".
Along with this policy it is hoped to encourage the use of public transport and a 'greater spatial equilibrium of living and working within each city region'.
En undersøgelse af ændringer i mønstrene for langdistancependling mellem fire byer i Randstaten (Amsterdam, Rotterdam, Haag og Utrecht), deres forstadsringe og landdistrikterne viste, at mellem 1975 og 1977 var lang distancependling (mellem regioner) steget med 11 pet. i to-års perioden (Timmermans og Verster, 1981).
A study of changes in patterns of long distance commuting between four towns in the Randstat (Amsterdam, Rotterdam, Hague and Utrecht), their suburban rings and the country areas between 1975 and 1977 found that long distance (interregional) commuting had increased by 11 per cent in the two year period (Timmermans and Verster, 1981).
Af denne vækst var 42 pet. et resultat af, at arbejdere flyttede længere væk fra deres arbejde, ud i landdistrikterne.
Of this increase 42 per cent was as a result of workers moving residence further away from their jobs into the countryside.
Forskerne konkluderede imidlertid, at resten af bopælsændringerne var forbundet
The researchers concluded however that the remainder of residential moves were
1?6 med ændringer i arbejdsstedets beliggenhed eller arbejdets start- eller sluttider. Langdistancependling ses dermed lige så meget som et midlertidigt fænomen før tilpasning af bopæl eller arbejde, som en repræsentation af et mere stabilt adfærdsmønster. Dette synspunkt deles imidlertid ikke af forskere i andre medlemslande.
133 related to changes in workplace location or starting or stopping work; long distance commuting is thus seen as much as a temporary phenomena prior to an adjustment of residence or job as representative of a more stable behaviour pattern.
Forskning i Tyskland af Boustedt (1970) betragter langdistancependling som en uundgåelig følge af vækst i større byområder.
Research in Germany by Boustedt (1970) sees long distance commuting as part of the inevitable process of growth in larger urban agglomerations.
Sådanne rejser er ikke et midlertidigt, men et permanent element i pendlings mønstre. Ved valg af bopæl afvejes meget lange arbejdsrejser bevidst mod de mere tiltalende boligområder og lavere huspriser i de ydre forstæder.
Such trips are not a temporary but a permanent feature of commuting patterns; in residential choices very long work journeys are consciously traded off against the more amenable residential locations and cheaper property values in the outer suburbs.
En undersøgelse af langdistancependlere til Bruxelles (Six, 1976) bekræfter dette mønster.
A study of long distance commuters into Brussels (Six, 1976) confirms this pattern.
Tilknytningen til bopæl blandt disse langdistancependlere (hvoraf de fleste pendlede per tog) var meget stærk, især blandt de ældre arbejdere og blandt dem, der ikke havde flyttet bopæl i nogle år, dvs. dem med stabil livsstil.
The residential attachments of these long distance commuters (most of whom commuted by train) were very strong, particularly among the older workers and those who had not changed residence for some years, ie those with stable life styles.
Gifte kvindelige arbejdere var faktisk den eneste gruppe, som agtede at søge et job nærmere hjemmet, idet deres tilknytning til hjemmet var stærkere end hos de mandlige arbejdere (som følge af huslige pligter).
Married women workers were indeed the only group who intended to seek a job closer to home, their residential ties being greater than those of the male workers (due to domestic commitments).
Unge arbejdere af begge køn var imidlertid mere utilfredse med langdistancependling og overvejede på længere sigt at flytte, formentlig væk fra forældrenes hjem og nærmere til
However young workers of both sexes were more dissatisfied with long distance commuting and in the longer term were considering a move of residence presumably away from the parental home closer into Brussels.
Disse arbejdere viste en mere rationel livsstil baseret på tidligere erfaringer.
These workers showed a greater rationalisation of life styles based on past experiences.
Forskelle i langdistancependleres tilknytning til bopæl som belyst i den belgiske undersøgelse er blevet analyseret af Ganser i Tyskland.
The differences between the residential affinities of long distance commuters exemplified in the Belgian study have been analysed by Ganser in Germany.
Han antyder to kategorier af valg af bopæl: grupperne med "traditionel" adfærd og med "mobil" adfærd.
He suggests two categories of residential choice: 'the traditional' and the 'mobile' behavioural groups.
Førstnævnte gruppe, der består af langdistancependlere fra områder mellem byer, ses som en bopælsmæssigt stabil gruppe. Man tolererer lange rejser, og bopælens beliggenhed ses som tryghed og social status, hvorfor den værdsættes højt.
The former group, consisting of the longer distance commuters from the interurban areas are seen as a stable group residentially; long journeys are endured and the residential location is seen as offering security, social standing and is thus highly valued.
Sidstnævnte gruppe er hovedsagelig pendlere, som er "byboere", der pendler korte afstande, og som ikke tænker på at flytte til en bopæl, som kræver en vis indsats i form af pendling. Disse bor ofte til leje og i ejendomme, som ikke vurderes så højt i retning af social status som for den første gruppes vedkommende.
The latter group are mainly shorter distance 'urban based' commuters who will not consider a residential move to a location that requires some commuting effort; property is often rented and not as highly valued, in a social sense, as among the former group.
Skønt disse arbejdere oftere skifter bopæl, behøver de ikke reagere på dårlige pendlingsvilkår.
These workers, although moving residence more frequently, do not need to respond to poor commuting conditions.
Denne opdeling er nyttig og afspejler resultaterne af undersøgelser i Belgien (Six, 1976) og Tyskland
This division is a useful one, and reflects the findings of studies in Belgium (Six, 1976) and West Germany
137 at der kunne foretages en opdeling af langtidspendlere i "midlertidige" og "permanente" typer.
(Ipsen, 1975); indeed the study by Verster and Timmermans in the Netherlands did recognise a division of long distance commuters into 'temporary' and 'permanent' types.
I Frankrig analyserede en undersøgelse af langdistance pendlere per tog ind til Paris (Delesalle og Poggi, 1981) pendlernes sociale og økonomiske karakteristika og deres motivering for at rejse langt til arbejde.
In France a study of long distance rail commuters into Paris (Delesalle and Poggi, 1981) analysed the social and economic characteristics of the commuters and their justification for travelling long distances to work.
Resultatet tydede på et slægtskab blandt pendlere, der svarede til Ganser's begreb om en "traditionel" gruppe.
The results suggested an affinity among the commuters with Ganser's concept of a 'traditional' group.
En andel, større end gennemsnittet, af pendlere ind til Paris var arbejdere i højere socioøkonomiske lag med indtægter over gennemsnittet.
An above average proportion of commuters into Paris were workers in higher socioeconomic groups with above average incomes.
Pendling til Paris retfærdiggjordes af muligheden for at finde arbejde, der svarede til uddannelse, kvalifikationer, med høj løn'og (for kvindelige arbejderes vedkommende) muligheden for at opnå en overordnet stilling. Den lange togrejse betragtedes som nyttig til at få lidt arbejde fra hånden og ikke som en uproduktiv periode.
Commuting to Paris was justified by the opportunity it provided to find work compatible with eductional qualifications, professional training, high salary levels and (for women workers) the opportunity of obtaining a responsible position.
Bopæl valgtes hovedsagelig på grund af det tiltalende miljø i yderkanterne af Paris og på grund af familie forbindelser.
Residences were chosen mainly on the basis of their amenable living environment in the Outer Paris region and for family connections.
Dette mønster for forholdet mellem hjem og arbejdsplads er også blevet fundet i undersøgelser af Pahl af langdistancependlere fra grevskabet Kent til London (Pahl, 1964).
This pattern of home-workplace relationships has also been found among studies by Pahl of long distance commuters from Kent County into London (Pahl, 1964).
En anden interessant undersøgelse i United Kingdom af Goddard og White (1970) af langdistancependlere til London viste, at proportionelt mange ældre arbejdere var flyttet til byer på sydkysten (ca. 70 km væk) forud for pensionering, og i mellemtiden pendlede de dagligt til London.
Another interesting study in the United Kingdom by Goddard and White (1970) of long distance commuters into London found that a high proportion of older workers had moved residence to towns on the South Coast (about 70 kms distance) in anticipation of retirement and commuted to London daily in the meantime.
I dette tilfælde er langdistancependling et midlertidigt fænomen.
Long distance commuting is in this case a temporary phenomenon.
Trods de proportionelt mange arbejdere fra de øvre socioøkonomiske lag, som vælger at bo langt fra arbejdspladsen, har langdistancependling været et nyere træk blandt forholdsvis lavtlønnede funktionærer (under forudsætning af subsidieret arbejdsrejse).
Despite the high proportion of workers from the upper socioeconomic groups that choose to reside a long way from their workplace, long distance commuting has been a more recent characteristic of lower income white collar workers (given suitable travel to work subsidies).
Forskning har antydet, at bortset fra motiveringen for at bo i mindre befolkede områder er sådanne husstande henvist til at pendle lange afstande på grund af de høje boligomkostninger nærmere byområdet (Hall og andre, 1973).
As well as the motivations of low density living, research has sugested that such households are constrained to commute long distances as a result of the high housing costs nearer to the conurbation (Hall et al, 1973).
Weisbrod og andre (1980) analyserede transportens rolle ved valg af bopæl i USA og konkluderede, at boligomkostninger er en primær faktor ved valg af bopæl, i højere grad end omkostningerne ved pendling.
Weisbrod et al (1980), analysing the role of transport in residential choices in the USA, concluded that housing costs are a prime consideration in residential choice, featuring above commuting costs.
En procentvis lille ændring i boligomkostninger vil sandsynligvis have en virkning på boligvalg, der svarer til en meget større procentvis ændring i rejsetid.
A small percentage change in housing costs is likely to have an effect on residential choices equivalent to a much larger percentage change in travel time.
Forskerne mente, at forbedring af nabolagets miljø var lige så vigtigt som at forbedre arbejdsrejsetiden i kraft af ny investering i infrastrukturen.
The improvement of neighbourhood qualities were considered by the researchers to be as important as improving travel to work times through new infrastructure investment.
Hvis arbejdsstedet ændres, og tilknytningen til bopælen eller boligmarkedets begrænsninger er stærke, kan mange arbejdere vælge længere rejser til det nye arbejdssted, så pendling sættes i stedet for flytning af bopæl (Zimmerman, 1973).
If a move in job location occurs, and residential affinities or housing restrictions are strong, many workers may choose to undertake longer journeys to the new workplace using commuting as a substitute for a residential move (Zimmerman, 1973).
Dette fænomen er set i forskellige områdetyper. I det indre London
This phenomenon has been found in a variety of different types of area.
138 fandt Cullen og andre (1980), at givet et dårligt lokalt arbejdsmarked og kun lille mulighed for at flytte bopæl påtog arbejdere sig længere arbejdsrejser til andre af hovedstadens sektorer.
In inner city London, Cullen et al (1980) found that, given a poor local job market and little opportunity to change residence, workers were taking on longer work journeys to other sectors of the capital.
Ved det andet ydertilfælde har forskning i italienske landdistrikter (Ecoter, 1982) fundet, at folk, når som helst det er muligt, foretrækker at bo i deres hjemlige landsby.
At the othe*: extreme, research in rural Italy (Ecoter, 1982) has found that people whenever possible prefer to reside in their home village.
Der har blandt arbejdere været stor tilbøjelighed til at pendle meget lange afstande fra deres hjemlige landsby til nyudviklede arbejdspladser i Mezzogiorno. Disse nye industrielle udviklinger har tilbøjelighed til at være isoleret og blottet for "bymæssige attraktioner".
There has been a strong propensity among workers to commute very long distances to new job developments in the Mezzogiorno from their home village; these new industrial developments tend to be isolated and devoid of 'town attractions'.
Flytning af bopæl ses at medføre tab af social identitet, at man skal opgive deltidslandbrug og har mindre adgang til "nyheder" samt desuden de høje udgifter ved at flytte.
A move of residence is seen to result in a loss of social identity, having to give up parttime farming and less access to 'news', as well as the high costs of moving home.
Dette mønster med at have to job, som betalt arbejder og som deltidslandmand, er også blevet fundet blandt langdistance pendlere i det vestlige Eire, i Midt-Wales (Aitcheson, 1982) og i Jylland,
This pattern of having two jobs, paid labourer and parttime farmer, has also been found to occur among long distance commuters in Western Ireland, Central Wales (Aitcheson, 1982) and in Jutland, Denmark (Madsen, 1978).
Mens det af det meste af forskningen tydeligt fremgår, at langdistancependling ikke er en midlertidig fase for de fleste af de arbejdere, der pendler langt, kan det ikke desto mindre være et træk hos arbejdsstyrken, der beskæftiges af et bestemt firma.
While it is clear from the bulk of research that long distance ccmmuting is not a temporary phase for a majority of the workers undertaking them, it may nevertheless be a characteristic of the workforce employed at a particular firm.
En undersøgelse af Thiery (1980) i Danmark af ændringer i pendlingsmønstre i forbindelse med at fem firmaer flyttede fra det indre Århus til kommunens periferi viste, at langdistancependlere blev et overgangsfænomen, efterhånden som nye, lokale arbejdsmarkeder blev tappet, og ældre langdistance pendlere holdt op med at arbejde eller skiftede job.
A study by Thiery (1980) in Denmark of changes in commuting patterns associated with the movement of five firms from Central Arhus to sites on the periphery of the commune,.found that long distance commuters became a transitionary phenomenon as new local labour markets were tapped and older long distance commuters ceased working or changed jobs.
Denne proces blev naturligvis hurtigere virkeliggjort for de mindre firmaers vedkommende, men var en ret langsom proces hos de større firmaer med flere fagarbejdere eller mange specialarbejdere.
This process was naturally more quickly realised by the smaller firms but was a fairly slow process among the larger firms with more professional grade workers or large numbers of semiskilled employees in special areas of work.
I det indre London undersøgte Carpenter og Clarke (1982) omlægningen af et kontorkompleks og fandt, at arbejdsstyrken reagerede på samme måde.
In central London, Carpenter and Clarke (1982), studying the relocation of an office block, found a similar workforce response.
Den nye beliggenhed var mest tilgængelig fra jernbanestationer, der betjener sektoren nord for London, mens den hidtidige beliggenhed havde været mest tilgængelig fra øst.
The new location was most accessible to railway stations serving the sector to the North of London rather than to the East as had been the case at the previous firm location.
Man fandt, at efterhånden som langdistancependlerne fra øst skiftede job, blev der rekrutteret nyt personale, som boede nord for
It was found that as the long distance commuters from the East of London changed job, new staff were recruited who lived to the North of London.
Det er et overraskende aspekt af forskningen i valg af bopæl, at arbejdere fra husstande med bil har tendens til at tillæge arbejdsrejsen større betydning ved
8.6 The impact of car ownership on workers' residential choices
139 valg af ny bopæl end arbejdere uden bil, som i meget højere grad må forlade sig på kollektiv transport.
One surprising aspect of the research on residential choice is that workers in car owning households tend to place more emphasis on the journey to work when choosing a new residence than workers without cars who have to rely to a much greater extent on public transport.
Det kan imidlertid være, at arbejdere uden bil aldrig ville overveje at flytte til en bopæl uden egnet kollektiv transport til arbejde, således at deres overvejelser om pendling finder sted på et tidligere stadium af beslutningsprocessen.
It may be, however, that those workers without cars would never consider moving to a residential location without adequate public transport access to work, thus their commuting considerations would be realised at an earlier stage of the decision making process.
I modsætning hertil har husstande, som pendler per bil, tendens til at maksimere afstanden mellem hjem og arbejde "inden for tålelige grænser", og dette gør overvejelser om arbejdsrejsen til en mere udtrykkelig del af det endelige valg af bopæl.
In contrast, households commuting by car tend to maximise the distance between home and work 'within tolerable limits' which will make the consideration of the journey to work a more explicit part of the eventual choice of residence.
Nogen forskning har vist, at de arbejdere, som bevidst overvejer deres pendlingsbehov ved valg af bopæl, har større sandsynlighed for at få en mere tilfredsstillende rejse.
Some research has shown that those workers who make a conscious consideration of their commuting requirements in residential choice are more likely to have more satisfactory journeys.
En vigtig undersøgelse af Canter og andre (1978) i United Kingdom analyserede flytningsadfærden blandt en landsomfattende prøve på 1133 nogenlunde velstående husejere.
An important study by Canter et al (1978) in the United Kingdom analysed the moving behaviour of a national sample of 1133 moderately affluent home owners.
Foretrukken bopæl før flytning blev sammenlignet med det faktiske valg og med arbejdernes senere tilfredshed med det trufne valg.
Residential preferences prior to moves were compared with the actual decisions made and workers' subsequent satisfaction with those decisions.
De fleste arbejdere i prøven hørte hjemme i de mellemste eller øvre socioøkonomiske lag, og proprotionelt mange havde mindst en bil. Arbejdsrejsernes varighed lå også over gennemsnittet.
A majority of the sample were workers in middle and upper socioeconomic groups and a large proportion owned at least one car; work journeys were also of above average duration.
Ved at klassificere den betydning, arbejderen tillagde forskellige aspekter af boligens beliggenhed, fandt Canter og andre, at pendlingsbehovet var det vigtigste ved boligens beliggenhed; det nævntes af 80 pet. af de adspurgte.
In rating the importance attached by workers to different aspects of residential location, Canter et al found that the commuting requirement was the most important aspect of the residence's location, mentioned by 80 per cent of respondents.
Det andet vigtige aspekt af beliggenheden var at være nær landlige omgivelser.
The other important aspect of location was nearness to the countryside.
Bortset fra disse to overvejelser om beliggenheden var det boligens egenskaber, der var vigtigst, især ønsket om en have. Denne gruppe har dermed mange af de samme livsstils-træk som Ganser's "traditionelle" langdistancependler.
Apart from these two locational considerations, housing characteristics were of most importance, particularly the wish to have a garden.
Canter og andre konkluderede, at det er boligernes kvalitative aspekter (både selve boligen og dens beliggenhed), der er af størst betydning for husstande inden for givne indkomstgrænser fremfor de funktionelle aspekter (bortset fra den begrænsning der ligger i arbejdsrejsen).
Canter et al concluded that it is the qualitative aspects of residences (both housing and its location) that are of greatest importance to households within given income limits, rather than the functional aspects (with the exception of the constraints posed by the journey to work).
I undersøgelsen af Canter og andre afspejlede helhedsmønstret for valg af bopæl en højere grad af heldigt udfald for de husstande, som ønskede en "lettere" rejse til arbejde end for dem, der ikke "bekymrede sig herom".
The overall pattern of residential choices in the study by Canter et al reflected a higher degree of success for those households who desired an 'easier' journey to work than those who were 'not bothered'.