natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Videre finder stk. 6 alene anvendelse på udgifter, der ikke er af streng, erhvervsmæssig karakter, som f.eks. udgifter til luksusforbrug, underholdning eller repræsentation, og det er ubestridt, at der ikke er tale om sådanne udgifter i hovedsagen.
Moreover, Article 17(6) applies only to expenditure which is not strictly business expenditure, such as luxuries, amusements or entertainment, whereas it is common ground that no such expenditure is involved in the cases in the main proceedings.
Hvad angår medlemsstaternes mulighed i medfør af stk. 7 er det tilstrækkeligt at understrege, at de sidstnævnte først kan påberåbe sig
As to the possibility open to the Member States under Article 17(7), it need merely be pointed out that they cannot avail themselves of it unless they have first used the consultation
Det fremgår i øvrigt ikke af forelæggelsesafgørelsen, og det er desuden heller ikke blevet gjort gældende for Domstolen, at tilsidesættelse af regnskabsforpligtelserne var udtryk for ond tro eller svig fra Ecotrades side.
Furthermore, it is not apparent from the orders for reference, nor indeed was it alleged before the Court, that Ecotrade’s failure to comply with its accounting obligations was the result of bad faith or evasion.
Under alle omstændigheder er spørgsmålet om den afgiftspligtige persons gode tro kun relevant for besvarelsen af den forelæggende rets spørgsmål, for så vidt som der på grund af denne afgiftspligtige persons adfærd er risiko for, at den pågældende medlemsstat mister skatte- og afgiftsindtægter (jf. i denne retning Collée-dommen, præmis 35 og 36).
In any event, the good faith of a taxable person is relevant for the answer to be given to the national court only in so far as there is, on account of the conduct of that taxable person, a risk of a loss of tax revenues for the Member State concerned (see, to that effect, Collée, paragraphs 35 and 36).
Tilsidesættelse af regnskabsforpligtelser som den, der er tale om i hovedsagen, kan imidlertid ikke anses for at medføre en risiko for mistede skatte- og afgiftsindtægter, fordi der, således som det er anført i denne doms præmis 56, inden for rammerne af anvendelsen af ordningen for omvendt betalingspligt ikke i princippet opstår nogen skyld i forhold til statskassen.
However, a failure to comply with accounting obligations, such as that at issue in the main proceedings, cannot be regarded as giving rise to a risk of loss of tax revenues, since, as stated in paragraph 56 of this judgment, in the context of the application of the reverse charge procedure, no tax is due in principle to the Exchequer.
Af disse grunde kan en sådan tilsidesættelse heller ikke ligestilles med momssvig eller misbrug af fællesskabsbestemmelserne, fordi tilsidesættelsen ikke er udført for at opnå en uberettiget afgiftsfordel (jf. i denne retning Collée-dommen, præmis 39).
For those reasons, such a failure also cannot be treated as a transaction designed to evade tax or as a misuse of Community rules, since it was not intended to obtain a tax advantage to which there was no entitlement (see, to that effect, Collée, paragraph 39).
Den forelæggende rets spørgsmål skal derfor besvares med, at sjette direktivs artikel 18, stk. 1, litra d), og artikel 22 er til hinder for en praksis med hensyn til berigtigelse af angivelser og momsopkrævning, som sanktionerer en tilsidesættelse — som den, der er tale om i hovedsagerne — af dels de forpligtelser, der følger af de formaliteter, der er fastsat i national lovgivning i overensstemmelse med artikel 18, stk. 1,
Therefore the answer to be given to the national court must be that Articles 18(1)(d) and 22 of the Sixth Directive do preclude a reassessment and recovery practice which penalises a failure to comply, first, with obligations arising from formalities laid down in national legislation pursuant to Article 18(1)(d) and, second, with the obligations
ECOTRADE litra d), dels de regnskabs- og angivelsesforpligtelser, der følger af henholdsvis direktivets artikel 22, stk. 2 og 4, ved at nægte adgang til fradragsret ved anvendelsen af ordningen for omvendt betalingspligt.
ECOTRADE relating to accounts and tax returns under Article 22(2) and (4) respectively, such as that at issue in the main proceedings, by denying the right to deduct in the case of a reverse charge procedure.
Henset til besvarelsen i denne doms præmis 54, er det ufornødent at tage stilling til den cypriotiske regerings forslag om at begrænse dommens tidsmæssige virkninger.
Having regard to the answer given in paragraph 54 of this judgment, there is no need to give a ruling on the Cypriot Government’s proposal to limit the temporal effects of this judgment.
Effektivitetsprincippet er ikke tilsidesat, blot fordi afgiftsmyndigheden med hensyn til opkrævningen af den ubetalte merværdiafgift råder over en længere frist end den, der er tillagt de afgiftspligtige personer med henblik på udøvelsen af deres fradragsret.
The principle of effectiveness is not infringed merely because the tax authority has a longer period in which to recover unpaid value added tax than the period granted to taxable persons for the exercise of their right to deduct.
Sag C-109/07
Case C-109/07
(anmodning om præjudiciel afgørelse indgivet af prud’homie de pêche de Martigues)
(Reference for a preliminary ruling from the Prud’homie de pêche de Martigues)
»Begrebet national ret — Domstolen ikke kompetent«
(Meaning of court or tribunal of a Member State — Lack of jurisdiction of the Court of Justice)
Domstolens kendelse (Første Afdeling) af 14. maj 2008 . . . . . . . . . . . .
Order of the Court (First Chamber), 14 May 2008 . . . . . . . . . . .
Præjudicielle spørgsmål — forelæggelse for Domstolen — en national ret i artikel 234 EF’s forstand — begreb
Preliminary rulings — Reference to the Court — National court or tribunal for the purposes of Article 234 EC — Meaning
SAMMENDRAG — SAG C-109/07 organet er uimodtageligt for påvirkninger udefra og neutralt i forhold til de interesser, som står over for hinanden.
SUMMARY — CASE C-109/07 it.
Med henblik på at opfylde kravet om organets uafhængighed kræves det navnlig, at de tilfælde, hvor et organs medlemmer kan afsættes, er præciseret udtrykkeligt i lovbestemmelser.
In that regard, in order to consider the condition regarding the independence of the body making the reference as met, the caselaw requires, inter alia, that dismissals of members of that body should be determined by express legislative provisions.
Med henblik på at bedømme, om det organ, der forelægger en sag, er en »ret« i artikel 234 EF’s forstand — et spørgsmål, som alene skal afgøres på grundlag af fællesskabsretten — tager Domstolen en hel række forhold i betragtning, nemlig om organet er oprettet ved lov, har permanent karakter, virker som obligatorisk retsinstans, anvender en kontradiktorisk sagsbehandling, træffer afgørelse på grundlag af retsregler, og om det er uafhængigt.
In order to determine whether a body making a reference is a court or tribunal for the purposes of Article 234 EC, which is a question governed by Community law alone, the Court takes account of a number of factors, such as whether the body is established by law, whether it is permanent, whether its jurisdiction is compulsory, whether its procedure is inter partes, whether it applies rules of law and whether it is independent
Prud’homie de pêche de Martigues (Frankrig) er ikke en ret i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 234 EF, da organet ikke ses at opfylde betingelsen om uafhængighed.
The Prud’homie de pêche de Martigues (France) cannot be regarded as meeting the condition as to the independence of the body making a reference and, therefore, it is not a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC.
Prud’hommes er nemlig for det første underkastet en forvaltningsmyndigheds tilsyn, i hvert fald for så vidt angår noget af dens virksomhed.
First, the members of the Industrial Tribunals are subject, at least for some of their activities, to supervision by the administration.
Derudover tyder intet på, at afsættelse af prud’hommes pêcheurs er omgærdet af særlige garantier, der gør det muligt at fjerne enhver rimelig tvivl om, at organet er uimodtageligt for påvirkninger udefra.
Second, it does not appear that the process of dismissing a Member of the Industrial Tribunals is subject to specific guarantees which remove any reasonable doubt as to the imperviousness of that body to external factors.
Hvad nærmere angår det forelæggende organs uafhængighed indebærer dette krav, at organet er beskyttet mod indgreb og pres udefra, der kan bringe dets medlemmers uafhængige bedømmelse af de tvister, de får forelagt, i fare.
As regards, more specifically, the independence of the body making a reference, that condition presumes that the body is protected against external intervention or pressure liable to jeopardise the independent judgment of its members as regards proceedings before them.
Disse garantier for uafhængighed og upartiskhed forudsætter, at der findes regler — om bl.a. organets sammensætning, medlemmernes udnævnelse og funktionsperiode, tilfælde, hvor organets medlemmer ikke må deltage i behandlingen af en sag, tilfælde, hvor de har pligt til at vige deres sæde, samt tilfælde, hvor de kan afsættes — som gør det muligt at fjerne enhver rimelig tvivl i offentligheden om, at
Those guarantees of independence and impartiality require rules, particularly as regards the composition of the body and the appointment, length of service and the grounds for abstention, rejection and dismissal of its members, in order to dismiss any reasonable doubt in the minds of individuals as to the imperviousness of that body to external factors and its neutrality with respect to the interests before
(jf. præmis 22-25, 28, 30 og 31)
(see paras 22-25, 28, 30, 31)
DOMSTOLENS KENDELSE (Første Afdeling)
ORDER OF THE COURT (First Chamber)14 May 2008 *
I sag C-109/07, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af prud’homie de pêche de Martigues (Frankrig) ved kendelse af 17. december 2006, indgået til Domstolen den 20. februar 2007, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC from the prud’homie de pêche de Martigues (France), made by decision of 17 December 2006, received at the Court on 20 February 2007, in the proceedings
DOMSTOLEN (Første Afdeling) sammensat af afdelingsformanden, P. Jann, og dommerne A. Tizzano (refererende dommer), A. Borg Barthet, E. Levits og J.-J. Kasel, generaladvokat: V. Trstenjak justitssekretær: R. Grass, og efter at have hørt generaladvokaten,
THE COURT (First Chamber), composed of P. Jann, President of the Chamber, A. Tizzano (Rapporteur), A. Borg Barthet, E. Levits and J.-J. Kasel, Judges,
Anmodningen er blevet fremsat i en sag mellem to ejere af fiskerfartøjer, der er indregistreret ved quartier des affaires maritimes i Martigues, henholdsvis Jonathan Pilato og Jean-Claude Bourgault, vedrørende sidstnævntes brug af fiskeredskabet »thonaille«.
The reference has been made in the course of proceedings between two fishing-boat owners registered in the Maritime Affairs District of Martigues, Mr Pilato and Mr Bourgault, concerning the use by the latter of a fishing device known as a ‘thonaille’.
Artikel 11a i forordning nr. 894/97 fastsætter:
Article 11a of Regulation No 894/97 provides:
Fra den 1. januar 2002 er det forbudt at lande arter, som er opført i bilag VIII, når de er fanget med drivgarn.
From 1 January 2002, it is prohibited to land species listed in Annex VIII which have been caught in drift-nets.
Indtil den 31. december 2001 må et fiskerfartøj kun opbevare om bord eller drive fiskeri med et eller flere drivgarn, jf. stk. 1, hvis det har en tilladelse, som er udstedt af myndighederne i den medlemsstat, hvis flag det fører […]
Until 31 December 2001, a vessel may keep on board, or use for fishing, one or more drift-nets referred to in paragraph 1 after receiving authorisation from the competent authorities of the flag Member State. …’
Blandt de arter, som er opført i bilag VIII til denne forordning, findes navnlig almindelig tun.
Among the species listed in Annex VIII to that regulation is, inter alia, bluefin tuna.
Prud’homie de pêche de Martigues’ virksomhed er reguleret i dekret af 19. november 1859 om hav- og kystfiskeri i 5. havarrondissement, som ændret ved dekret nr. 90-95 af 25. januar 1990 (JORF af 27.1.1990, s. 1155, herefter »dekret af 1859«).
The prud’homie de pêche de Martigues (Martigues Industrial Tribunal for Matters relating to Fishing) is governed by the Decree of 19 November 1859 concerning rules on coastal fishing in the fifth maritime district, as amended by Decree No 90-95 of 25 January 1990 (JORF, 27 January 1990, p. 1155) (‘the 1859 Decree’).
I henhold til artikel 5 i dekret af 1859 er medlemmerne af prud’homie de pêche de Martigues de fiskeskippere, som har udøvet fiskeri i et år i det havområde, der er tildelt den afdeling af prud’homie de pêche de Martigues, som de pågældende har anmodet om at blive medlem af.
In accordance with Article 5 of the 1859 Decree, Members of the Industrial Tribunals are boat-owning fishermen who have practised that occupation for a year in the district served by the industrial tribunal of which they are seeking to become a member.
I henhold til dekretets artikel 7 udpeges prud’hommes blandt de medlemmer, der har udøvet fiskeri i ti år.
According to Article 7 of that decree the Members of the Industrial Tribunals are chosen from among members of the community who have been involved in fishing activities for 10 years.
Påkendelse af tvister mellem fiskere i forbindelse med fiskeri samt de manøvreringer og foranstaltninger, som er forbundet med fiskeri. Prud’hommes pêcheurs er enekompetente til at efterprøve disse afgørelser inden for deres jurisdiktion, og afgørelserne kan ikke appelleres, genoptages eller ophæves under en kassationssag.
They have sole jurisdiction, exclusively and without recourse to appeal, review or cassation by a higher court, over all disputes between fishermen, arising out of fishing incidents, operations and provisions relating thereto, to the extent of their jurisdiction.
For så vidt muligt at undgå, at der opstår stridigheder, skader eller ulykker, er prud’hommes pêcheurs hovedansvarlige for de nedenfor angivne opgaver med reference til den ansvarlige søfartsmyndighed:
Accordingly, and in order to avoid, in so far as possible, disputes, damages or accidents, they are specifically authorised, under the authority of the Commissioner for Maritime Registration:
— tildeling af adgang til havet og de offentligt ejede havområder fiskerne imellem
To govern use of the sea and of State-owned maritime property among fishermen;
— fastsættelse af ankerpladser, rækkefølger, tildelinger, fangstmængder, forpagtningsaftaler og de områder, hvor der må drives fiskeri, for alle fiskearter
To determine shifts, rotations, allotments or leasings, mooring stations and points of departure in relation to each type of fishing;
— fastsættelse af ordningen for fiskernes sætning af garn dag og nat
To establish the order in which the fishermen must draw their day and night nets;
— fastsættelse af de tidspunkter dag og nat, hvor visse fiskere skal give plads for andre
To fix the times of day and night when certain fishermen must give way to others;
— vedtagelse af samtlige administrative og forebyggende foranstaltninger, som på grund af deres beskaffenhed og antal ikke er fastsat i dette dekret.
Finally, to take all the administrative and precautionary measures which, on account of their diversity and number, are not laid down in the present decree.
Varetagelse af fællesskabets opgaver.
They shall administer the affairs of the community.
I henhold til artikel 16 i lov af 9. januar 1852 assisterer de ved udredningen af overtrædelser af reglerne om hav- og kystfiskeri.«
They shall, in accordance with Article 16 of the Law of 9 January 1852, cooperate in the investigation and the finding of coastal fishing violations.’
Artikel 18 i dekret af 1859 foreskriver, at personer, der virker som prud’hommes, inden de påbegynder deres virksomhed, skal aflægge ed ved juge de paix på deres hjemsted. Eden er sålydende:
Article 18 of the 1859 Decree provides that Members of the Industrial Tribunals, before taking up their posts, are to swear, before the justice of the peace for their place of residence, an oath in the following terms:
»Jeg lover troligt at varetage mine opgaver som prud’homme pêcheur, at jeg nøje vil anvende bestemmelserne om hav- og kystfiskeri, at jeg vil følge mine overordnedes ordrer, og at jeg vil angive samtlige overtrædelser af gældende bestemmelser på en upartisk og retfærdig måde i forhold til dem, der har tilsidesat bestemmelserne.«
‘I swear to fulfil loyally the duties of a Member of the Industrial Tribunals for Matters relating to Fishing and to enforce as the need arises the rules relating to coastal fishing, to comply with the orders which are given to me by my superiors and to point out violations of the rules without dislike or bias towards the offenders.’
Artikel 22 i dekret af 1859, som omhandler afsættelse af prud’hommes, har følgende ordlyd:
Article 22 of the 1859 Decree, which deals with the dismissal of Members of the Industrial Tribunals, is worded as follows:
»Prud’hommes pêcheurs kan efter en forudgående undersøgelse foretaget af direktøren for søfartsmyndigheden afsættes af chefen for søfartsmyndigheden.
‘Members of the Industrial Tribunals for Matters relating to Fishing may be relieved of their duties by the Director of Maritime Registration following a preliminary investigation conducted by the Administrator for Maritime Registration.
Ministeren for handelsflåden kan efter indstilling fra chefen for søfartsmyndigheden opløse prud’homie […]
The dissolution of an industrial tribunal may be decided upon by the Minister responsible for Merchant Shipping following a proposal from the Director of Maritime Registration. …
De prud’hommes, som er blevet afsat, kan først genvælges tre år efter datoen for afsættelsen.
Any Member of the Industrial Tribunals who is dismissed shall not be re-elected within a period of three years from the date of his dismissal.
Artikel 24 i dekret af 1859, der regulerer den kontradiktoriske procedure ved prud’homie de pêche, bestemmer bl.a., at prud’hommes afstemninger skal være hemmelige.
Article 24 of the 1859 Decree which governs the inter partes procedure before the Industrial Tribunal for Matters relating to Fishing, provides, inter alia, that the members of the tribunal panel are to deliberate in private.
Artikel 25, stk. 1, i dekret af 1859 fastsætter, at »de kendelser, der afsiges af prud’hommes, fuldbyrdes omgående«.
The first subparagraph of Article 25 of the 1859 Decree provides that ‘[t]he decisions of the Industrial Tribunals shall have immediate effect’.
Artikel 26 i dekret af 1859 bestemmer:
Article 26 of the 1859 Decree states:
»Direktøren for søfartsmyndigheden eller hans fuldmægtig deltager, når han skønner det hensigtsmæssigt, i nævnets møder og rådslagninger, dog alene for at sikre en behørig sagsbehandling.«
‘The Administrator for Maritime Registration or his deputy shall, when he considers it appropriate, attend the hearings and the deliberations of the tribunal, but only in order to ensure that the hearing and the deliberations are being conducted appropriately.’
»Når to nævn anser sig for kompetente til at træffe afgørelse i samme sag, skal denne kompetencekonflikt forelægges chefen for søfartsmyndigheden.«
Finally, Article 27 of the 1859 Decree provides that ‘[w]hen two Industrial Tribunals claim jurisdiction over the same matter, the dispute on jurisdiction is brought, by the proper authority, before the Director of Maritime Registration’.
Det fremgår af forelæggelsesafgørelsen, at premier prud’homme i prud’homie de pêche de Martigues den 12. juni 2006 konstaterede, at Jean-Claude Bourgault havde et fiskeredskab benævnt »thonaille« om bord på sit fartøj, og at han ved hjælp af dette redskab havde fanget 15 almindelige tun.
It is clear from the order for reference that on 12 June 2006 the Chair of the prud’homie de pêche de Martigues recorded the presence, on board Mr Bourgault’s boat, of a fishing device known as a ‘thonaille’ with the help of which Mr Bourgault had caught 15 bluefin tuna.
Den 6. december 2006 indgav Jonathan Pilato en klage til prud’homie de pêche mod Jean-Claude Bourgault, hvori han hævdede, at eftersom redskabet »thonaille« udgør et »drivgarn« som omhandlet i artikel 11a i forordning nr. 894/97, er brugen heraf forbudt.
On 6 December 2006, Mr Pilato brought a complaint before the prud’homie de pêche de Martigues against Mr Bourgault in which Mr Pilato claimed that since the ‘thonaille’ constituted a ‘drift-net’ within the meaning of Article 11a of Regulation No 894/97, its use is prohibited.
Jonathan Pilato gjorde derfor gældende, at Jean-Claude Bourgaults fangst af 15 almindelige tun ved hjælp af et ulovligt fiskeredskab havde forvoldt ham tab, eftersom der var blevet markedsført fisk, som var blevet fanget med ulovlige midler og til lavere omkostninger end omkostningerne ved lovligt udøvet fiskeri.
Mr Pilato then claimed that Mr Bourgault’s capture of 15 bluefin tuna with a prohibited fishing device caused him injury in so far as illegally caught fish, with lower costs than those for fish caught under lawful conditions, was put on the market.
Jonathan Pilato anmodede derfor prud’homie de pêche de Martigues om at tage stilling til erstatningsansvaret for det tab, som han havde lidt på grund af den af Jean-Claude Bourgault udøvede illoyale konkurrence.
On those grounds, he requested the prud’homie de pêche de Martigues to rule on compensation for the loss that he suffered on account of the unfair competitive practice employed by Mr Bourgault.
Jean-Claude Bourgault bestred under mødet ved prud’homie de pêche de Martigues den 17. december 2007 ikke de faktiske omstændigheder, som blev foreholdt ham, men dels bestred han, at redskabet »thonaille« er et »drivgarn« som omhandlet i artikel 11a i forordning nr. 894/97, dels anfægtede han bestemmelsens gyldighed.
On 17 December 2007, at the hearing before the prud’homie de pêche de Martigues, while accepting the allegations made against him, Mr Bourgault, first, disputed that the ‘thonaille’ was a drift-net within the meaning of Article 11a of Regulation No 894/97 and, second, called into question the validity of that provision.
Under disse omstændigheder besluttede prud’homie de pêche de Martigues at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
It is in those circumstances that the prud’homie de pêche de Martigues decided to stay proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Skal artikel 11a i [forordning nr. 894/97] fortolkes således, at bestemmelsens forbud omfatter drivgarn, som ikke eller næsten ikke driver som følge af, at de er fastgjort til et drivanker?
‘(1) Should Article 11a of … Regulation No 894/97 … be interpreted as also prohibiting nets which do not drift or hardly drift by reason of a floating anchor to which they are attached?
PILATO g) bestemmelsen ikke indeholder undtagelser vedrørende de fiskere, som udøver fiskeri i mindre omfang, f.eks. ved hjælp af redskabet »thonaille«, som ud over at være en traditionel form for fiskeri i Middelhavet, der er essentiel for den befolkning, som udøver den, desuden er særdeles selektiv[?]«
(g) it does not establish any exemption for small-time fishermen who fish with devices such as the “thonaille”, which, apart from the fact that it is traditional in the Mediterranean, is vital for that part of the population who practise it, and is, moreover, very selective.’
Det skal indledningsvis undersøges, om prud’homie de pêche de Martigues er en ret i den i artikel 234 EF omhandlede betydning, og om Domstolen følgelig har kompetence til at besvare de forelagte spørgsmål.
At the outset, it is necessary to determine whether the prud’homie de pêche de Martigues is a court or tribunal within the meaning of Article 234 EC and whether the Court therefore has jurisdiction to rule on the questions referred to it.