natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Marks & Spencer plc ved D. Milne, QC, barrister A. Hitchmough, avocat D. Waelbroeck og solicitor D. Slater — Det Forenede Kongeriges regering ved Z. Bryanston-Cross, som befuldmægtiget, bistået af K. Lasok, QC, og barrister P. Mantle
— Marks & Spencer plc, by D. Milne, QC, A. Hitchmough, Barrister, D. Waelbroeck, avocat, and D. Slater, Solicitor, — the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, K. Lasok, QC, and P. Mantle, Barrister,
— Irland ved D. O’Hagan, som befuldmægtiget, bistået af G. Clohessy, SC, og N. O’Hanlon, BL
— Ireland, by D. O’Hagan, acting as Agent, G. Clohessy, SC, and N. O’Hanlon, BL,
— Den cypriotiske regering ved E. Simeonidou, som befuldmægtiget
— the Cypriot Government, by E. Simeonidou, acting as Agent,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Lyal og M. Afonso, som befuldmægtigede,
— the Commission of the European Communities, by R. Lyal and M. Afonso, acting as Agents,
Anmodningen er blevet forelagt under en sag mellem Marks & Spencer plc (herefter »Marks & Spencer«) og Commissioners of Customs & Excise (herefter »Commissioners«) angående Commissioners afslag på en anmodning om tilbagebetaling fremsat af Marks & Spencer vedrørende merværdiafgift (herefter »moms«) betalt med urette. Retsforskrifter
The reference has been made in the context of proceedings between Marks & Spencer plc (‘Marks & Spencer’) and the Commissioners of Customs and Excise (‘the Commissioners’), concerning the latter’s refusal to uphold a claim submitted by Marks & Spencer for repayment of value added tax (‘VAT’) which had been erroneously paid. Legal context
Sjette direktivs artikel 12, stk. 1, bestemmer, at momsen i princippet skal betales med den »sats […], som er gældende på det tidspunkt, hvor afgiftspligten indtræder«.
Article 12(1) of the Sixth Directive states that VAT is payable, in principle, at the ‘rate … in force at the time of the chargeable event’.
Sjette direktivs artikel 28, stk. 2, bestemmer i sin oprindelige affattelse:
The original version of Article 28(2) of the Sixth Directive provided:
»De reducerede satser og de fritagelser med tilbagebetaling af den i tidligere omsætningsled erlagte afgift, som var gældende den 31. december 1975, og som opfylder de kriterier, der er omhandlet i artikel 17, sidste led, i Rådets andet direktiv af 11. april 1967, kan opretholdes indtil en dato, som fastsættes af Rådet med enstemmighed på forslag af Kommissionen, men som ikke må ligge senere end afskaffelsen af afgifter ved indførsel og afgiftslettelse ved udførsel i samhandelen mellem medlemsstaterne.
‘Reduced rates and exemptions with refund of the tax paid at the preceding stage which are in force on 31 December 1975, and which satisfy the conditions stated in the last indent of Article 17 of the second Council Directive of 11 April 1967, may be maintained until a date which shall be fixed by the Council, acting unanimously on a proposal from the Commission, but which shall not be later than that on which the charging of tax on imports and the remission of tax on exports in trade between the Member States are abolished.
Rådet tager hvert femte år på grundlag af en beretning fra Kommissionen ovennævnte reducerede satser og fritagelser op til fornyet behandling og vedtager i givet fald, med enstemmighed og på forslag af Kommissionen, de nødvendige foranstaltninger til at sikre en gradvis afskaffelse heraf.«
On the basis of a report from the Commission, the Council shall review the abovementioned reduced rates and exemptions every five years and, acting unanimously on a proposal from the Commission, shall, where appropriate, adopt the measures required to ensure the progressive abolition thereof.’
I den affattelse, der følger af direktiv 92/77, bestemmer denne artikel 28, stk. 2, litra a):
The version of Article 28(2)(a) which stems from Directive 92/77 provides as follows:
»[…] a) De fritagelser med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift og de reducerede satser, der er lavere end den i artikel 12, stk. 3, fastsatte
(a) Exemptions with refund of the tax paid at the preceding stage and reduced rates lower than the minimum rate laid down in Article 12(3) in respect of the reduced
MARKS & SPENCER minimumssats for de reducerede satser, som var i kraft pr. 1. januar 1991, og som er i overensstemmelse med Fællesskabets forskrifter og opfylder betingelserne i artikel 17, sidste led, i andet direktiv af 11. april 1967, kan opretholdes. Medlemsstaterne træffer foranstaltninger, som gør det muligt at sikre, at der kan foretages beregning af egne indtægter i forbindelse med disse transaktioner.
MARKS & SPENCER rates, which were in force on 1 January 1991 and which are in accordance with Community law, and satisfy the conditions stated in the last indent of Article 17 of the second Council Directive of 11 April 1967, may be maintained. Member States shall adopt the measures necessary to ensure the determination of own resources relating to these operations.
I henhold til lov af 1994 om merværdiafgift (Value Added Tax Act 1994, herefter »VAT Act 1994«) pålægges levering af levnedsmidler i Det Forenede Kongerige som udgangspunkt moms efter nulsatsen.
The Value Added Tax Act 1994 (‘the VAT Act 1994’) lays down, as a general rule, the principle that a zero rate of VAT is to be applied to the supply of food in the United Kingdom.
Section 30 i VAT Act 1994, der har overskriften »Nulsatsbeskatning«, henviser til Schedule 8 til loven, der har samme overskrift, og som i Part II, under rubrikken »Group 1 — levnedsmidler«, »Fritagne varer«, item 2, præciserer, at nulsatsen ikke finder anvendelse på konfekturevarer, undtagen på kager og kiks, der afgiftspålægges med nulsatsen, bortset fra helt eller delvist chokoladeovertrukne kiks, som afgiftspålægges med normalsatsen.
Section 30 of the VAT Act 1994, headed ‘Zero-rating’, refers to Schedule 8 to that act, which has the same heading and which states in Part II, under the heading ‘Group 1 — Food’, in item 2 of the ‘Excepted items’, that there is an exception to the application of VAT at the zero rate as regards confectionery, not including cakes or biscuits, which are subject to tax at the zero rate, with the exception of biscuits wholly or partly covered with chocolate, those being taxed at the standard rate.
»1) Såfremt en person (før eller efter denne lovs ikrafttræden) har betalt et beløb til Commissioners i form af ikke skyldig moms, er Commissioners pligtig at tilbagebetale beløbet til vedkommende.
‘(1) Where a person has (whether before or after the commencement of this Act) paid an amount to the Commissioners by way of VAT which was not VAT due to them, they shall be liable to repay the amount to him.
2) Commissioners er kun pligtig at tilbagebetale beløb efter denne section, hvis der fremsættes krav herom.
(2) The Commissioners shall only be liable to pay an amount under this section on a claim being made for the purpose.
3) Krav fremsat i medfør af denne section kan afvises, såfremt tilbagebetaling af et beløb vil medføre en ugrundet berigelse af den begærende part.
(3) It shall be a defence, in relation to a claim under this section, that repayment of an amount would unjustly enrich the claimant.
Section 80 i VAT Act 1994 er blevet ændret ved section 3 i den anden finanslov for 2005 (Finance (no 2) Act 2005), hvorved der med hensyn til ugrundet berigelse blev foretaget væsentlige ændringer af denne section 80.
Section 80 of the VAT Act 1994 was amended by section 3 of the Finance (No 2) Act 2005, which made significant changes to section 80 as regards the defence of unjust enrichment.
Den erstatter særligt i ovennævnte nr. 3 udtrykket »tilbagebetaling« (repayment) med udtrykket »kreditering« (crediting).
In particular, it replaced the word ‘repayment’ in subsection (3) of section 80 with the word ‘crediting’.
MARKS & SPENCER Tvisten i hovedsagen og de præjudicielle spørgsmål
MARKS & SPENCER The dispute in the main proceedings and the questions referred for a preliminary ruling
Commissioners, der er ansvarlige for opkrævningen af moms, var fra indførelsen af denne afgift i Det Forenede Kongerige i 1973 af den opfattelse, at de chokoladeovertrukne »teacakes«, der markedsføres af Marks & Spencer, var kiks og ikke kager og derfor skulle momspålægges med normalsatsen og ikke med nulsatsen. Mellem april 1973 og oktober 1994 betalte Marks & Spencer således en afgift, der ikke skulle være betalt. 10
From the time of the introduction of VAT in the United Kingdom, in 1973, the Commissioners, who are responsible for collecting that tax, took the view that the chocolate-covered teacakes marketed by Marks & Spencer were biscuits and not cakes and that they accordingly had to be taxed at the standard rate of VAT rather than at the zero rate. Between April 1973 and October 1994, Marks & Spencer thus paid a tax which was not due. 10
Ved skrivelse af 30. september 1994 erkendte Commissioners deres fejl, idet »teacakes« havde vist sig at være kager og som sådan skulle momspålægges med nulsatsen.
By letter of 30 September 1994, the Commissioners acknowledged their error, the teacakes being in fact cakes and subject as such to VAT at the zero rate.
Under hensyn til denne fejl fremsatte Marks & Spencer den 8. februar 1995 krav om tilbagebetaling af 3,5 mio. GBP. Kravet blev kun godkendt med 10% af beløbet (350 000 GBP), idet Commissioners var af den opfattelse, at den pågældende forretningskæde havde overvæltet 90% af den moms, selskabet havde betalt, på sine kunder. Commissioners påberåbte sig derfor over for Marks & Spencer forbuddet mod ugrundet berigelse i section 80(3) i VAT Act 1994. Commissioners anvendte desuden (nye) forældelsesregler (indført med tilbagevirkende kraft), hvorefter de ikke var forpligtede til at tilbagebetale et beløb, der var indbetalt til dem mere end tre år før fremsættelsen af kravet om tilbagebetaling. Marks & Spencer fik således endeligt den 4. april 1997 udbetalt et beløb på 88 440 GBP. 11
On the basis of this error, Marks & Spencer submitted on 8 February 1995 a claim for repayment in the amount of GBP 3.5 million. That claim was accepted only to the extent of 10% of the amount (GBP 350 000), since the Commissioners took the view that the high street retailer had passed on 90% of the VAT paid by it to its customers. Consequently, the Commissioners invoked against Marks & Spencer the defence of unjust enrichment under section 80(3) of the VAT Act 1994. The authorities also applied rules of limitation (new and retroactive), by virtue of which they were not obliged to repay any sum which had been paid to them more than three years prior to the submission of the claim for repayment. The amount which was finally paid to Marks & Spencer on 4 April 1997 was therefore GBP 88 440. 11
Da Marks & Spencer ikke fik medhold under den administrative klagesag, anlagde selskabet sag ved VAT and Duties Tribunal, der ved dom af 22. april 1998 frifandt Commissioners. Marks & Spencer iværksatte appel for High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Crown Office), der også frifandt Commissioners ved en afgørelse af 21. december 1998. Appel af denne afgørelse blev iværksat for Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), der med hensyn til tilbagebetalingskravet vedrørende »teacakes«, på ny frifandt Commissioners. Sidstnævnte retsinstans forelagde med hensyn til en anden del af tvisten (vedrørende I - 2317
After unsuccessful administrative proceedings, Marks & Spencer appealed to the VAT and Duties Tribunal, which, by decision of 22 April 1998, upheld the view taken by the Commissioners. Marks & Spencer appealed to the High Court of Justice of England and Wales, Queen’s Bench Division, which in turn dismissed the claim by decision of 21 December 1998. An appeal against that decision was made to the Court of Appeal of England and Wales (Civil Division), which, as regards the claim I - 2317
DOM AF 10.4.2008 — SAG C-309/06 afgiftspålægningen af gavekuponer solgt af Marks & Spencer) ved en afgørelse af 14. december 1999 et præjudicielt spørgsmål for Domstolen vedrørende foreneligheden af den treårige forældelsesregel, der gjaldt med tilbagevirkende kraft (jf. denne doms præmis 10), med princippet om fællesskabsrettens effektive virkning og om beskyttelse af den berettigede forventning. Dette spørgsmål vedrørte bl.a. spørgsmålet om, hvorvidt en borger direkte kunne aflede rettigheder af et direktiv, efter at det var gennemført korrekt i national ret, såfremt direktivet tilsidesættes af medlemsstaten. 12
2008 — CASE C-309/06 for repayment in relation to the teacakes, again dismissed Marks & Spencer’s claim. However, the Court of Appeal, by decision of 14 December 1999, referred a question which related to a separate aspect of the proceedings (the taxation of gift vouchers sold by Marks & Spencer) to the Court of Justice for a preliminary ruling on the compatibility of the retroactive limitation of three years (see paragraph 10 of the present judgment) with the principles of effectiveness of Community law and of the protection of legitimate expectations. That question concerned, inter alia, the issue whether an individual could derive rights directly from a directive after it had been correctly transposed into national law, where the Member State had failed to take proper account of the scope of the directive. 12
Ved dom af 11. juli 2002, Marks & Spencer (sag C-62/00, Sml. I, s. 6325), kendte Domstolen for ret, at effektivitetsprincippet og princippet om beskyttelse af den berettigede forventning var til hinder for en national lovgivning som den pågældende lovgivning i Det Forenede Kongerige. 13
In Case C-62/00 Marks & Spencer [2002] ECR I-6325, the Court ruled that the principles of effectiveness and of the protection of legitimate expectations precluded national legislation such as the United Kingdom legislation in question. 13
I betragtning af Domstolens konklusion med hensyn til foreneligheden af den lovgivning, hvorved der med tilbagevirkende kraft blev indført en forældelsesfrist, med ovennævnte fællesskabsretlige principper, har Commissioners med henblik på en ens behandling af samtlige krav, der er fremsat i henhold til section 80 i VAT Act 1994, af egen drift imødekommet Marks & Spencers påstand om, at denne forældelse ikke kan påberåbes over for selskabet, og har derfor tilbagebetalt de krævede beløb op til de 10%, hvorefter Commissioners er af den opfattelse, at der vil ske ugrundet berigelse. 14
In the light of the grounds of the Court’s decision that the legislation retroactively establishing a limitation period was incompatible with the abovementioned principles of Community law, the Commissioners, with a view to treating all claims made under section 80 of the VAT Act 1994 in the same way, on their own initiative, accepted that Marks and Spencer’s claim should not be time-barred and accordingly repaid the sum claimed, up to the limit of 10%, above which they maintained that there would be unjust enrichment.
For Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) opretholdt Marks & Spencer på grundlag af fællesskabsretten sine påstande med hensyn til de beløb, der skulle indebære en ugrundet berigelse. Denne retsinstans frifandt Commissioners ved afgørelse af 21. oktober 2003, og Marks & Spencer iværksatte derfor appel for House of Lords. I - 2318
Marks & Spencer maintained its claims before the Court of Appeal of England and Wales (Civil Division) as to the sums which, it was contended, represented unjust enrichment, relying directly on Community law. By decision of 21 October 2003, the Court of Appeal dismissed the claim put forward by Marks & Spencer, which thereupon appealed to the House of Lords. I - 2318
House of Lords har besluttet at udsætte sagen og at forelægge Domstolen følgende præjudicielle spørgsmål:
The House of Lords decided to stay the proceedings and to refer the following questions to the Court for a preliminary ruling:
»1) Hvis en medlemsstat i medfør af sjette […]direktivs artikel 28, stk. 2, litra a) (før og efter ændringen af denne bestemmelse i 1992 ved direktiv 92/77), i sin nationale momslovgivning har opretholdt en fritagelse med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift for visse leveringer, består der da for en erhvervsdrivende, som foretager sådanne leveringer, en ret i henhold til fællesskabsretten til nulsatsstatus, som kan gennemtvinges umiddelbart?
‘(1) Where, under Article 28(2)(a) of the Sixth … Directive (both before and after its amendment in 1992 by Directive 92/77), a Member State has maintained in its domestic VAT legislation an exemption with refund of input tax in respect of certain specified supplies, does a trader making such supplies have a directly enforceable Community-law right to be taxed at a zero rate?
2) Hvis første spørgsmål besvares benægtende, og hvis en medlemsstat i medfør af sjette […]direktivs artikel 28, stk. 2, litra a) (før og efter ændringen af denne bestemmelse i 1992 ved direktiv 92/77), i sin nationale momslovgivning har opretholdt en fritagelse med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift for visse leveringer, men fejlagtigt har fortolket den nationale lovgivning således, at visse leveringer, som efter den nationale lovgivning er fritaget med ret til tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte afgift, er blevet pålagt afgift til normalsatsen, finder de almindelige fællesskabsretlige principper, herunder princippet om afgiftsneutralitet, da anvendelse, således at en erhvervsdrivende, som har foretaget sådanne leveringer, har ret til tilbagebetaling af beløb, som fejlagtigt er opkrævet vedrørende disse?
(2) If the answer to Question 1 is in the negative, where, under Article 28(2)(a) of the Sixth … Directive (both before and after its amendment in 1992 by Direct- ive 92/77), a Member State has maintained in its domestic VAT legislation an exemption with refund of input tax in respect of certain specified supplies but has mistakenly interpreted its domestic legislation with the consequence that certain supplies benefiting from exemption with refund of input tax under its domestic legislation have been subject to tax at the standard rate, do the general principles of Community law, including fiscal neutrality, apply so as to give a trader who made such supplies a right to recover the sums mistakenly charged in respect of them?
3) Hvis første eller andet spørgsmål besvares bekræftende, finder de fællesskabsretlige principper om ligebehandling og afgiftsneutralitet da som udgangspunkt
(3) If the answer to Question 1 or Question 2 is in the affirmative, do the Commu-nity-law principles of equal treatment and fiscal neutrality in principle apply with
— tilbagebetaling af det fulde beløb ville medføre en ugrundet berigelse af den erhvervsdrivende
— the trader would be unjustly enriched by repayment to him of the entire amount;
— national lovgivning bestemmer, at for meget betalt afgift ikke kan tilbagebetales, i det omfang tilbagebetaling ville medføre en ugrundet berigelse af den erhvervsdrivende, men
— domestic legislation provides that overpaid tax cannot be repaid to the extent that repayment would lead to unjust enrichment of the trader; but
— national lovgivning ikke indeholder en bestemmelse svarende til den i [det foregående punkt] nævnte, når der er tale om krav fremsat af »erhvervsdrivende med negativ moms«?
— domestic legislation makes no provision similar to that referred to in (ii) in the case of claims by “repayment traders”?
(En erhvervsdrivende med negativ moms er en afgiftspligtig person, som for en bestemt regnskabsperiode ikke indbetaler moms til de kompetente nationale myndigheder, men modtager en betaling fra disse myndigheder, fordi den moms, som den pågældende erhvervsdrivende har ret til at fradrage i denne periode, overstiger den moms, som han skylder vedrørende leveringer foretaget af ham.)?
(A “repayment trader” is a taxable person who, in a given prescribed accounting period, makes no payment of VAT to the competent national authorities but receives a payment from them because, in that period, the amount of VAT that he is entitled to deduct exceeds the amount of VAT due in respect of supplies made by him.)
4) Har det betydning for besvarelsen af tredje spørgsmål, at det kan godtgøres, at den forskellige behandling af erhvervsdrivende, som fremsætter krav om tilbagebetaling af for meget betalt udgående afgift, og erhvervsdrivende, som gør krav på større fradrag for indgående afgift (som følge af for høj angivelse af udgående afgift), har påført førstnævnte erhvervsdrivende økonomiske tab eller byrder, og hvilken betydning har dette i givet fald?
(4) Is the answer to Question 3 affected by whether or not there is evidence that the difference of treatment between traders making claims for the repayment of overpaid output tax and traders making claims for additional amounts by way of input tax deduction (resulting from the over-declaration of output tax) has, or has not, caused any financial loss or disadvantage to the former and, if so, how?
MARKS & SPENCER 5) Hvis de fællesskabsretlige principper om ligebehandling og afgiftsneutralitet skal anvendes i den i tredje spørgsmål omhandlede situation, idet der ellers ville foreligge en tilsidesættelse af disse principper, kan eller skal en domstol da i henhold til fællesskabsretten afhjælpe forskelsbehandlingen ved at imødekomme den erhvervsdrivendes krav om tilbagebetaling af for meget betalt afgift, således at den erhvervsdrivende opnår ugrundet berigelse herved, eller kan eller skal den tilvejebringe en anden mulighed for kompensation (og i givet fald hvilken)?«
MARKS & SPENCER (5) If, in the situation described in Question 3, the Community-law principles of equal treatment and fiscal neutrality apply and would otherwise be infringed, does Community law require or permit a court to remedy the difference of treatment by upholding a trader’s claim to a repayment of overpaid tax in such a way as to enrich him unjustly or require or permit a court to grant some other remedy (and, if so, which)?’
Det første spørgsmål om, hvorvidt der findes en ret i henhold til fællesskabsretten til, at en given transaktion pålægges moms med nulsatsen
The first question: the existence of a Community-law right to have a particular transaction taxed at a zero rate of VAT
Marks & Spencer er af den opfattelse, at en ret til, at en given transaktion pålægges moms med nulsatsen, foreligger såvel i henhold til sjette direktivs artikel 12, stk. 1, hvis ordlyd efter selskabets opfattelse er klar, præcis og ubetinget, som i henhold til ligebehandlingsprincippet. Den undtagelse, der gælder for Det Forenede Kongerige efter såvel sjette direktivs artikel 28, stk. 2, i sin oprindelige affattelse, som af denne artikel 28, stk. 2, litra a), i den affattelse, der følger af direktiv 92/77, medfører ikke, at situationen falder uden for anvendelsesområdet for fællesskabsretten, hvilket fremgår af bestemmelsen selv. I - 2321
Marks & Spencer submits that a right to have a particular transaction taxed at a zero rate of VAT does exist, both under Article 12(1) of the Sixth Directive, the word- ing of which, it believes, is clear, precise and unconditional, and by virtue of the principle of equal treatment. The derogation of which the United Kingdom took advan- tage under both Article 28(2) of the Sixth Directive, in its initial version, and Article 28(2)(a) of the Sixth Directive, in the wording stemming from Directive 92/77, did not take the case outside the scope of Community law, as laid down by that article. I - 2321
Det Forenede Kongeriges regering og Irland har derimod anført, at en erhvervsdrivende ikke af fællesskabsretten kan aflede nogen ret med direkte virkning til en fritagelse med tilbagebetaling af den i det tidligere omsætningsled erlagte moms.
Conversely, the United Kingdom Government and Ireland take the view that a trader cannot derive from Community law any directly enforceable right to an exemption with refund of the VAT paid at the preceding stage.
Retten til, at transaktioner afgiftspålægges med nulsatsen, følger således alene af national ret.
The right to have transactions taxed at a zero rate thus derives only from national law.