natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når myndighederne i en medlemsstat har udstedt et kørekort i overensstemmelse med artikel 1, stk. 1, i direktiv 91/439, har de øvrige medlemsstater derfor ikke ret til at kontrollere, om betingelserne for udstedelse i henhold til direktivet er overholdt (jf. i denne retning Halbritterkendelsen, præmis 34, og Kremerkendelsen, præmis 27).
As soon, therefore, as the authorities of one Member State have issued a driving licence in accordance with Article 1(1) of Directive 91/439, the other Member States are not entitled to investigate whether the conditions for issue laid down by that directive have been observed (see, to that effect, the orders in Halbritter, paragraph 34, and Kremer, paragraph 27).
Selve det at være i besiddelse af et kørekort, der er udstedt af en medlemsstat, må således anses for bevis for, at indehaveren på udstedelsestidspunktet opfyldte de nævnte betingelser (jf. i denne retning dommen i sagen Kommissionen mod Nederlandene, præmis 75, kendelse af 11.12.2003, sag C-408/02, Da Silva Carvalho, præmis 21, samt Kapperdommen, præmis 46).
The possession of a driving licence issued by one Member State has to be regarded as constituting proof that, on the day that licence was issued, its holder fulfilled those conditions (see, to that effect, Commission v Netherlands, paragraph 75; the order of 11 December 2003 in Case C-408/02 Da Silva Carvalho, and Kapper, paragraph 46).
Den omstændighed, at en medlemsstat i henhold til punkt 5 i bilag III til nævnte direktiv i forbindelse med enhver udstedelse af et kørekort kan kræve en strengere lægeundersøgelse end dem, der er anført i nævnte bilag, har således ikke indflydelse på denne medlemsstats forpligtelse til at anerkende kørekort udstedt af de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med samme direktiv.
The fact that, in accordance with point 5 of Annex III to that directive, a Member State may require, for any issue of a driving licence, a medical examination stricter than those mentioned in that annex does not, therefore, affect that Member State’s duty to recognise driving licences issued by the other Member States in accordance with that directive.
Heraf følger for det første, at en værtsmedlemsstat, som stiller strengere nationale betingelser for udstedelsen af et kørekort, herunder når et tidligere kørekort er blevet
It follows, first, that a host Member State making the issue of a driving licence subject to stricter domestic conditions, especially after an earlier licence has been
For det andet er princippet om gensidig anerkendelse til hinder for, at en værtsmedlemsstat nægter at anerkende et kørekort udstedt af en anden medlemsstat med den begrundelse, at indehaveren af dette kørekort ifølge oplysninger, der hidrører fra værtsmedlemsstaten, på tidspunktet for dets udstedelse ikke opfyldte betingelserne for erhvervelsen (jf. i denne retning Da Silva Carvalho-kendelsen, præmis 22, og Kapperdommen, præmis 47).
Second, it is contrary to the principle of mutual recognition for a host Member State to refuse to recognise a driving licence issued by another Member State on the ground that, according to the information supplied by the host Member State, the holder of that licence did not, at the date of its issue, satisfy the necessary conditions for obtaining it (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 22, and Kapper, paragraph 47).
Eftersom det i medfør af direktiv 91/439 er den udstedende medlemsstats enekompetence at sikre, at kørekort udstedes under overholdelse af betingelserne i henhold til direktivet, tilkommer det alene denne medlemsstat at træffe de nødvendige foranstaltninger i relation til kørekort, hvor det efterfølgende viser sig, at indehaveren ikke opfylder disse betingelser (jf. i denne retning Da Silva Carvalho-kendelsen, præmis 23, og Kapperdommen, præmis 48).
Inasmuch as Directive 91/439 confers on the issuing Member State exclusive competence to check that driving licences are issued in compliance with the requirements imposed by that directive, it is for that Member State alone to take appropriate measures in respect of which it is subsequently established that the holders did not satisfy those conditions (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 23, and Kapper, paragraph 48).
Når en medlemsstat har rimelig grund til at betvivle lovligheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, påhviler det den at oplyse denne medlemsstat herom inden for rammerne af den procedure for gensidig bistand og informationsudveksling, som er indført ved artikel 12, stk. 3, i direktiv 91/439.
If a Member State has good reason to doubt the validity of a licence issued by another Member State, it must so inform the latter under the rules relating to mutual assistance and the exchange of information contained in Article 12(3) of Directive 91/439.
I tilfælde af, at udstedelsesstaten ikke træffer de nødvendige foranstaltninger, kan værtsmedlemsstaten indlede proceduren efter artikel 227 EF over for denne og ved Domstolen nedlægge påstand om, at det fastslås, at staten har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til direktiv 91/439 (jf. i denne retning Da Silva Carvalho-kendelsen, præmis 23, og Kapperdommen, præmis 48).
Should the issuing Member State fail to take the appropriate measures, the host Member State may bring proceedings against it under Article 227 EC for a declaration by the Court that there has been a failure to fulfil the obligations arising under Directive 91/439 (see, to that effect, the order in Da Silva Carvalho, paragraph 23, and Kapper, paragraph 48).
Ganske vist kan medlemsstaterne ud fra hensynet til færdselssikkerheden — således som det fremgår af sidste betragtning til direktiv 91/439 — i henhold til direktivets
It is true that, for reasons of road traffic safety, as is made clear by the last recital in the preamble to Directive 91/439, Article 8(2) and (4) permits the Member States,
WIEDEMANN OG FUNK artikel 8, stk. 2 og 4, under visse omstændigheder anvende de nationale forskrifter for begrænsning, inddragelse, suspension og annullation af kørekortet på indehaveren af et kørekort, som har sin sædvanlige bopæl på deres område.
WIEDEMANN AND FUNK in certain circumstances, to apply their national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of driving licences to any licence-holder having normal residence in their territory.
Det bemærkes imidlertid for det første, at denne mulighed, således som den følger af artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/439, kun kan udøves på grundlag af adfærd fra den pågældendes side, som er efterfølgende i forhold til erhvervelsen af det kørekort, som er udstedt i en anden medlemsstat (jf. i denne retning Halbritterkendelsen, præmis 38, og Kremerkendelsen, præmis 35).
It is, however, to be borne in mind, first, that that right, as it arises from Article 8(2) of Directive 91/439, may be exercised only by reason of some conduct of the person concerned after he has obtained a driving licence issued by another Member State (see, to that effect, the orders in Halbritter, paragraph 38, and Kremer, paragraph 35).
For det andet udgør artikel 8, stk. 4, første afsnit, i direktiv 91/439, som tillader en medlemsstat at nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, såfremt indehaveren på den første medlemsstats område er omfattet af en foranstaltning, der begrænser, suspenderer, inddrager eller annullerer førerretten, en undtagelse til det almindelige princip om gensidig anerkendelse af kørekort, og bestemmelsen skal derfor fortolkes snævert (jf. i denne retning Kapperdommen, præmis 70 og 72, samt Halbritterkendelsen, præmis 35, og Kremerkendelsen, præmis 28).
Second, the first subparagraph of Article 8(4), which authorises a Member State to refuse to recognise the validity of a driving licence obtained in another Member State by a person who is, in the first Member State’s territory, the subject of a measure restricting, suspending, withdrawing or cancelling a licence, constitutes a derogation from the general principle of mutual recognition of driving licences and is, therefore, to be interpreted strictly (see, to that effect, Kapper, paragraphs 70 and 72, and the orders in Halbritter, paragraph 35, and Kremer, paragraph 28).
I denne henseende skal det indledningsvis fremhæves, at uanset at en medlemsstat i henhold til denne bestemmelse på visse betingelser kan nægte at anerkende gyldigheden af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, indebærer dette dog ikke, i modsætning til hvad den tyske regering har gjort gældende, at førstnævnte medlemsstat kan gøre retten til at gøre brug af et kørekort, der er udstedt af sidstnævnte medlemsstat, betinget af en forudgående positiv tilladelse (jf. i denne retning Kremerkendelsen, præmis 37).
It must at the outset be stressed that, even if that provision enables a Member State, on certain conditions, to refuse recognition of a driving licence issued by another Member State, it does not for that reason follow, as the German Government would have it, that the first Member State may make the right to use a licence issued by the second State conditional upon prior positive authorisation (see, to that effect, the order in Kremer, paragraph 37).
Eftersom en medlemsstats udstedelse af et kørekort skal ske under overholdelse af de minimumsbetingelser, som er fastsat i direktiv 91/439, herunder dem, der er nævnt i direktivets bilag III, vedrørende egnetheden til at føre motorkøretøj, ville en fortolkning af direktivets artikel 8, stk. 4, første afsnit, hvorefter enhver, der har været
Given that the issuing of a driving licence by a Member State must be effected in compliance with the minimum requirements laid down by Directive 91/439, including those set out in Annex III thereto, relating to fitness to drive, an interpretation of the first subparagraph of Article 8(4) of that directive to the effect that, in general
En medlemsstat kan heller ikke med henvisning til nævnte bestemmelse på ubestemt tid nægte at anerkende gyldigheden af ethvert kørekort, som en anden medlemsstat efterfølgende måtte udstede til en person, der på den første stats område er omfattet af en foranstaltning, som inddrager eller annullerer et kørekort, der er udstedt af denne stat (jf. i denne retning Kapperdommen, præmis 76, samt Halbritterkendelsen, præmis 27, og Kremerkendelsen, præmis 29).
Nor may that provision be relied on by a Member State to refuse indefinitely to recognise, in relation to a person who has been the object in its territory of a measure withdrawing or cancelling a previous licence issued by that State, the validity of any licence that may subsequently be issued to him by another Member State (see, to that effect, Kapper, paragraph 76, and the orders in Halbritter, paragraph 27, and Kremer, paragraph 29).
At give en medlemsstat ret til på grundlag af dens nationale bestemmelser på ubestemt tid at modsætte sig anerkendelse af et kørekort, der er udstedt af en anden medlemsstat, ville være ensbetydende med, at princippet om gensidig anerkendelse af kørekort, der udgør hjørnestenen i den ordning, som er indført ved direktiv 91/439, ikke længere vil bestå (Kapper-dommen, præmis 77, samt Halbritterkendelsen, præmis 28, og Kremerkendelsen, præmis 30).
To accept that a Member State is entitled to rely on its national provisions in order to refuse indefinitely to recognise a licence issued by another Member State would be fundamentally incompatible with the principle of mutual recognition of driving licences which is the linchpin of the system established by Directive 91/439 (Kapper, paragraph 77, and the orders in Halbritter, paragraph 28, and Kremer, paragraph 30).
Domstolen har mere specifikt i præmis 38 i Kremer-kendelsen fastslået, at artikel 1, stk. 2, sammenholdt med artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439, i den situation, hvor en person på en medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, som inddrager eller annullerer et kørekort, uden at der samtidig hermed træffes bestemmelse om en periode, hvor der ikke kan ansøges om et nyt kørekort, er til hinder for, at denne medlemsstat nægter på sit område at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som efterfølgende er udstedt i en anden medlemsstat, og følgelig gyldigheden af dette kørekort, så længe indehaveren af dette ikke har opfyldt de betingelser, der stilles i den førstnævnte medlemsstat for at udstede et nyt kørekort efter inddragelsen, herunder en undersøgelse af egnetheden til at føre motorkøretøj, som godtgør, at de omstændigheder, som begrundede inddragelsen, ikke længere foreligger.
More particularly, the Court has held in paragraph 38 of its order in Kremer that when a person has been the object of a measure withdrawing his driving licence in the territory of a Member State but not including a period in which it is prohibited to apply for a new licence, it is contrary to Article 1(2) in conjunction with Article 8(2) and (4) of Directive 91/439 for that Member State to refuse to recognise, in its territory, the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued in another Member State and, therefore, the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following that withdrawal, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence.
Derimod fremgår det af det foregående, at bestemmelserne i artikel 1, stk. 2, og artikel 8, stk. 4, i direktiv 91/439 ikke er til hinder for, at en medlemsstat over for en person, som på denne medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, hvorved den pågældendes kørekort er blevet inddraget, og der samtidig er
In contrast, it is clear from the foregoing that, when the person concerned has been the object of a measure withdrawing his driving licence and prohibiting any application for a new licence for a given period, it is not contrary to Articles 1(2) and 8(4) of
WIEDEMANN OG FUNK truffet bestemmelse om en nærmere bestemt periode, hvor der ikke kan ansøges om nyt kørekort, nægter at anerkende et nyt kørekort udstedt af en anden medlemsstat under denne nævnte periode.
Directive 91/439 for a Member State to refuse to recognise a new licence issued by another Member State during the period of that prohibition.
Artikel 8, stk. 2, i direktiv 91/439 tillader ganske vist ikke den medlemsstat, hvor den pågældende har sin sædvanlige bopæl, at nægte at anerkende et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat, udelukkende fordi indehaveren af dette kørekort tidligere har fået inddraget et tidligere kørekort i bopælsmedlemsstaten, men denne bestemmelse tillader ikke desto mindre, således som der er henvist til i denne doms præmis 58 og 59, denne medlemsstat, med forbehold af overholdelsen af territorialprincippet i straffelove og andre strafsanktionerede bestemmelser, at begrænse, suspendere, inddrage eller annullere det nye kørekort, hvis den pågældendes adfærd efter udstedelsen af det nye kørekort begrunder dette i henhold til værtsmedlemsstatens lovgivning.
Similarly, although Article 8(2) of Directive 91/439 does not permit the Member State of normal residence to refuse to recognise a driving licence issued by another Member State just because the holder has earlier had a previous licence withdrawn in the Member State of normal residence, that provision does nevertheless allow that State, as recalled in paragraphs 58 and 59 above, subject to observance of the principle of territoriality of criminal and police laws, to restrict, suspend, withdraw or cancel the new licence if that is warranted, according to the law of the host Member State, by the holder’s conduct after the issue of the new licence.
Med henblik på at besvare de spørgsmål, som de forelæggende retter har stillet, skal det herefter særligt undersøges, hvorledes det ovenfor omtalte princip om gensidig anerkendelse skal anvendes, når det er fastslået, at det nye kørekort et udstedt under tilsidesættelse af bopælskravet i henhold til direktiv 91/439.
In order to answer the questions raised by the national courts, particular consideration must next be given to the application of the principle of mutual recognition, as set out above, when it has established that the new driving licence was issued in disregard of the residence condition imposed by Directive 91/439.
I denne henseende fremgår det af fjerde betragtning til dette direktiv, at der blandt de betingelser, som er fastsat af hensyn til færdselssikkerheden, indgår de betingelser, der er fastsat i artikel 7, stk. 1, litra a) og b), i nævnte direktiv, som gør udstedelse af kørekort betinget af krav vedrørende egnethed til at føre motorkøretøj og vedrørende bopæl.
In this regard, the fourth recital in the preamble to that directive shows that the conditions laid down in order to ensure road safety include those contained in Article 7(1)(a) and (b) of that directive, which makes the issue of a driving licence conditional upon the requirements relating to fitness to drive and residence, respectively.
Som Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber har anført i sit indlæg, bidrager bopælskravet navnlig til bekæmpelsen af »kørekortsturisme« i fraværet af en fuldstændig harmonisering af medlemsstaternes lovgivninger vedrørende udstedelse af kørekort.
As remarked by the Commission of the European Communities in its observations, the residence condition helps, inter alia, the fight against ‘driving-licence-tourism’, in the absence of complete harmonisation of the laws of the Member States relating to the issuing of driving licences.
I øvrigt er dette krav, som anført af generaladvokaten i punkt 78 i forslaget til afgørelse, nødvendigt for, at det kan kontrolleres, at kravet om egnethed til at føre motorkøretøj overholdes.
Moreover, as the Advocate General has pointed out in paragraph 78 of his Opinion, that condition is indispensable if observance of the condition of fitness to drive is to be monitored.
Artikel 7, stk. 5, i direktiv 91/439, hvorefter ingen person må være indehaver af mere end ét kørekort udstedt af en medlemsstat, fastslår således enhedsprincippet for kørekorts vedkommende.
Article 7(5) of Directive 91/439, in providing that no person may hold a driving licence from more than one Member State, affirms the single nature of a driving licence.
Som en forudgående betingelse, der gør det muligt at kontrollere, om en ansøger opfylder de øvrige betingelser i henhold til direktivet, har bopælskravet, som udpeger udstedelsesmedlemsstaten, derfor en særlig betydning i forhold til de øvrige betingelser i henhold til direktivet.
So, as a precondition making it possible to establish whether a particular candidate has observed the other conditions imposed by the directive, the condition of residence, which determines the Member State of issue, assumes special importance in relation to the other conditions laid down by the directive.
Følgelig ville det kunne være til skade for færdselssikkerheden, hvis bopælskravet ikke blev overholdt for en persons vedkommende, der har været omfattet af en foranstaltning i form af begrænsning, suspension, inddragelse eller annullation af førerretten som omhandlet i artikel 8, stk. 4, i direktiv 91/439.
Road safety might, therefore, be jeopardised if the condition of residence were not observed with regard to someone whose right to drive has been restricted, suspended, withdrawn or cancelled for the purposes of Article 8(4) of Directive 91/439.
Heraf følger, at i tilfælde, hvor det, ikke på grundlag af oplysninger, der hidrører fra værtsmedlemsstaten, men på grundlag af påtegninger på selve kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, kan fastslås, at bopælskravet i henhold til artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 91/439 ikke var opfyldt ved udstedelsen af dette kørekort, kan en værtsmedlemsstat, på hvis område indehaveren at dette kørekort har været omfattet af en foranstaltning, hvorved et tidligere kørekort er blevet inddraget, nægte at anerkende den førerret, der følger af det kørekort, som er blevet udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, som ligger uden for en periode med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort.
It follows that, when it is possible to determine, not in the light of information supplied by the host Member State but on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that the condition of residence laid down by Article 7(1)(b) of Directive 91/439 had not been satisfied when that licence was issued, the host Member State, in whose territory the holder of that licence has been the object of a measure withdrawing an earlier driving licence, may refuse to recognise the right to drive stemming from the driving licence later issued by another Member State following any period in which it is prohibited to apply for a new licence.
På ovenstående baggrund skal de forelagte spørgsmål besvares med, at artikel 1, stk. 2, artikel 7, stk. 1, og artikel 8, stk. 2 og 4, i direktiv 91/439 skal fortolkes således, at de er til hinder for, at en medlemsstat under omstændigheder som dem, der foreligger i hovedsagerne, på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, der ligger uden for en periode med forbud mod at ansøge om et nyt kørekort, som er fastsat for den pågældende persons vedkommende, og dermed gyldigheden af dette kørekort, så længe dets indehaver ikke har opfyldt betingelserne i den førstnævnte medlemsstats lovgivning for udstedelse af et nyt kørekort efter en inddragelse af et tidligere udstedt kørekort, herunder en undersøgelse af egnetheden til at føre motorkøretøj, hvorved det attesteres, at de omstændigheder, der begrundede inddragelsen, ikke længere
Having regard to all the foregoing considerations, the answer to be given to the questions referred must be that, on a proper construction of Articles 1(2), 7(1) and 8(2) and (4) of Directive 91/439, it is contrary to those provisions for a Member State, in circumstances such as those of the cases in the main proceedings, to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State following any period in which the person concerned is forbidden to apply for a new licence and therefore, the validity of that licence, so long as the licence-holder has not satisfied the necessary conditions in that first Member State for the issue of a new licence following the withdrawal of a previous licence, including the examination of fitness to drive certifying that the grounds justifying the withdrawal are no longer in existence. In the same circumstances, it is not
WIEDEMANN OG FUNK foreligger. Under de samme omstændigheder er nævnte bestemmelser ikke til hinder for, at en medlemsstat på sit område nægter at anerkende den førerret, der følger af et kørekort, som er udstedt af en anden medlemsstat på et senere tidspunkt, hvis det på grundlag af angivelser på selve kørekortet eller andre uanfægtelige oplysninger, der hidrører fra udstedelsesmedlemsstaten, står fast, at indehaveren, som på den førstnævnte medlemsstats område har været omfattet af en foranstaltning, hvorved et tidligere udstedt kørekort er blevet inddraget, ikke havde sædvanlig bopæl på udstedelsesmedlemsstatens område på det tidspunkt, hvor kørekortet blev udstedt.
WIEDEMANN AND FUNK contrary to those provisions for a Member State to refuse to recognise in its territory the right to drive stemming from a driving licence subsequently issued by another Member State, if it is established, on the basis of entries appearing in the driving licence itself or of other incontestable information supplied by the Member State of issue, that when that licence was issued its holder, who had been the object, in the territory of the first Member State, of a measure withdrawing an earlier licence, was not normally resident in the territory of the Member State of issue.