natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Beskyttelse af ophavsrettigheder er en samfundsinteresse, hvis betydning især Fællesskabet gentagne gange har understreget.
The protection of copyright is an interest of society, the importance of which has been repeatedly emphasised by the Community.
Derfor kan man, også selv om rettighedsindehavernes interesse i første linje ikke er af offentlig, men af privat karakter, anerkende dette formål som et grundlæggende samfundshensyn.
Consequently, even though the interest of rightholders is primarily not of a public, but of a private nature, this aim can be recognised as a fundamental interest of society.
Ulovlig filesharing udgør også en virkelig trussel mod beskyttelse af ophavsrettigheder.
Illegal file sharing also genuinely threatens the protection of copyright.
I fællesskabsretten er strafbarhed ikke udelukket, da — hvilket også fremgår af artikel 8, stk. 1, i direktiv 2001/29 og artikel 16 i direktiv 2004/48 — den nationale lovgiver skal træffe afgørelse om, hvorvidt og i hvilken form krænkelser af ophavsretten skal sanktioneres.
Under Community law, criminal liability is not excluded since — as is also apparent in Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 — the national legislature must decide whether and in what form infringements of copyright are penalised.
Den nationale lovgiver kan derfor gøre en eventuel krænkelse af ophavsrettigheder i form af filesharing strafbar.
The legislature can therefore make infringement of copyright by file sharing a criminal offence.
Ifølge den forelæggende rets oplysninger forholder det sig imidlertid således, at sådanne handlinger kun er strafbare i Spanien, såfremt de begås med vinding for øje 56.
According to the referring court, however, criminal liability for such acts in Spain presupposes the intention to make a profit. 56 No indications of that have been put forward up to now.
Men det er ikke sikkert, at privat filesharing, navnlig når det foregår uden vinding for øje, udgør en tilstrækkeligt alvorlig trussel mod ophavsrettigheder til at begrunde, at denne undtagelse bringes i anvendelse. Hvor-
It is however not certain that private file sharing, in particular when it takes place without any intention to make a profit, threatens the protection of copyright sufficiently seriously to justify recourse to this
Derudover kommer blandt undtagelserne i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58
In addition, among the exceptions in Article 15(1) of Directive 2002/58, the third alternative, namely public security, is a further possible legal basis.
57 — Jf. f.eks. dom af 29.4.2004, forenede sager C-482/01 og C-493/01, Orfanopoulos og Oliveri, Sml. I, s. 5257, præmis 66, for så vidt angår fri bevægelighed for personer, og af 14.3.2000, sag C-54/99, Église de scientologie, Sml.
57 — See, for example, Joined Cases C-482/01 and C-493/01 Orfanopoulos and Oliveri [2004] ECR I-5257, paragraph 66, on freedom of movement and Case C-54/99 Église de scientologie [2000] ECR I-1335, paragraph 17, on the free movement of capital.
56 — Jf. punkt 28 ovenfor.
56 — See point 28 above.
PROMUSICAE vidt privat filesharing forårsager en ægte skade, er nemlig omtvistet 58.
58 account of the possible infringement of copyrights in trivial cases.
At vurdere dette bør — med forbehold af Domstolens prøvelse heraf — forblive lovgivers opgave.
That assessment should — subject to review by the Court — be left to the legislature.
Navnlig når medlemsstaterne gør det strafbart at krænke ophavsrettigheder ved privat filesharing, foretager de en sådan vurdering, men i dette tilfælde finder allerede artikel 15, stk. 1, fjerde alternativ, i direktiv 2002/58 anvendelse, hvorfor det ikke er nødvendigt at falde tilbage på alternativet den offentlige sikkerhed.
In particular when Member States make the infringement of copyright by file sharing a criminal offence, they undertake a corresponding assessment, but in that case the fourth alternative in Article 15(1) of Directive 2002/58 already applies, so that there is no need for recourse to public security.
Strafbarhed ville ganske vist være et vægtigt indicium for, at der foreligger en tilstrækkelig alvorlig trussel mod beskyttelsen af ophavsrettigheder, men strafferetten er ikke nødvendigvis den eneste form, i hvilken lovgiver kan give udtryk for en sådan tilkendegivelse af ulovlighed.
Criminal liability would admittedly be weighty evidence of a sufficiently serious threat to the protection of copyright, but criminal law is not necessarily the only form in which the legislature can give expression to an appropriate condemnation.
Tværtimod kan lovgiver også give denne tilkendegivelse gyldighed ved først blot at give mulighed for at forfølge videregivelse af personlige trafikdata i et civilt søgsmål.
Rather, the legislature can also enforce that assessment by first providing only for communication of personal traffic data in order to enable civil proceedings to be brought.
Men det er en forudsætning for en sådan ordning, at databeskyttelse ikke begrænses i bagatelsager på grund af mulig krænkelse af ophavsrettigheder.
However, the condition for such legislation remains that data protection should not be restricted on
Fællesskabslovgiver har i hvert fald hidtil ikke truffet nogen sådan afgørelse om, at databeskyttelse nedprioriteres til fordel for forfølgelse af krænkelser af ophavsrettigheder.
The Community legislature has in any case not as yet taken any such decision on breaching data protection for the purpose of acting against copyright infringements.
Især er de af den forelæggende ret anførte direktiver ikke relevante, da de, som allerede nævnt 59, ikke berører databeskyttelse.
In particular, the directives mentioned by the referring court are not relevant since they, as already stated, 59do not affect data
58 — Jf. rapporten DSTI/ICCP/IE(2004)12/FINAL af 13.12.2005 (http://www.oecd.org/dataoecd/13/2/34995041.pdf, s. 76 ff.) rettet til arbejdsgruppen for informationsøkonomi i Organisationen for Økonomisk Samarbejde og Udvikling (OECD).
58 — See the report DSTI/ICCP/IE(2004)12/FINAL of 13 December 2005 (http://www.oecd.org/dataoecd/13/2 /34995041.pdf, S. 76 ff.) to the Working Party on the Information Economy of the Organisation for Economic Cooperation and Development (OECD).
59 — Jf. punkt 42 ff. ovenfor.
59 — See point 42 et seq. above.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-275/06 personlige trafikdata udleveres til statslige myndigheder med henblik på at gøre det muligt at strafforfølge krænkelse af ophavsrettigheder ved filesharing både i et strafferetligt og et civilretligt søgsmål.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 infringements by file sharing.
Men de er ikke forpligtet hertil.
However, they are not obliged to do so.
information i henhold til artikel 8 i direktiv 2004/48, hvis ordlyd også kunne omfatte afsløring af internetbrugeres identitet.
protection. That applies in particular to the right of information under Article 8 of Directive 2004/48, the wording of which could also be construed as covering disclosure of the identity of Internet users.
Denne bestemmelse finder i medfør af dens stk. 3, litra e), anvendelse med forbehold af andre lovbestemmelser, der vedrører behandling af personoplysninger.
According to paragraph 3(e), that provision is to apply without prejudice to other statutory provisions which govern the processing of personal data.
Sammenlignet med direkte videregivelse af personlige trafikdata til indehaverne af krænkede rettigheder er dette i den foreliggende konstellation et mildere retsmiddel, som samtidig sikrer, at videregivelsen forbliver rimelig i forhold til den beskyttede rettighed.
Compared with the direct communication of personal traffic data to the holders of infringed rights, that is a more lenient method in the present situation, and at the same time ensures that communication remains appropriate in relation to the protected legal positions.
Det vil således ikke kunne forudsiges, at der af disse direktiver udledes et formål med lagringen af trafikdata, som ikke udtrykkeligt er angivet deri, og et udtrykkeligt angivet formål er nødvendigt i medfør af kravet om forudsigelighed og af artikel 6, stk. 1, litra b), i direktiv 95/46 60.
It would therefore not be foreseeable to infer from those directives a purpose of traffic data storage which is not expressly laid down in them, as is necessary under the requirement of foreseeability and Article 6(1)(b) of Directive 95/46.
Dertil kommer, at der heller ikke er nogen som helst henvisning til, at statslige myndigheder deltager i videregivelsen af personlige trafikdata til private rettighedsindehavere.
60Nor is there any reference in them to involvement of State authorities in the communication of personal traffic data to private rightholders.
Inddragelsen af statslige myndigheder er mildere, fordi de i modsætning til borgerne er direkte forpligtede af de grundlæggende rettigheder.
Involving State authorities is more lenient because, unlike private individuals, they are directly bound by fundamental rights.
Især er de forpligtede til at respektere processuelle garantier.
In particular, they must respect procedural safeguards.
Derudover tager de som regel også hensyn til forhold, som er til fordel for en bruger, som foreholdes at have krænket ophavsrettigheder.
Moreover, they invariably also take into consideration circumstances which exonerate the user accused of an infringement of copyright.
Medlemsstaterne kan dog på fællesskabsrettens nuværende udviklingstrin i henhold til artikel 15, stk. 1, tredje og fjerde alternativ, i direktiv 2002/58 bestemme, at
However, as Community law stands at present, under the third and fourth alternatives in Article 15(1) of Directive 2002/58, Member States may provide for personal traffic data to be communicated to State authorities in order to facilitate both criminal and civil proceedings against copyright
Således er det i tilfælde, hvor ophavsrettigheder på et bestemt tidspunkt er blevet
Accordingly, it does not follow conclusively from the fact that copyrights
60 — Jf. punkt 53 ovenfor.
60 — See point 53 above.
Lovgiver vil kun i tilfælde af tilstrækkelig mistanke om en krænkelse foreskrive en sådan inddragelse.
The legislature will provide for their intervention only where there is adequate suspicion of an infringement of rights.
I den forbindelse råder lovgiver over et vidt udformnings- og skønsmæssigt spillerum.
A wide discretion exists in that regard.
I henhold til artikel 8, stk. 1, i direktiv 2001/29 og artikel 16 i direktiv 2004/48 skal sanktionerne ganske vist være passende, effektive, stå i et rimeligt forhold til krænkelsen og være afskrækkende, men i den forbindelse skal der også tages hensyn til graden af den pågældende krænkelse af ophavsrettighederne.
It is true that the sanctions under Article 8(1) of Directive 2001/29 and Article 16 of Directive 2004/48 must be appropriate, effective, proportionate and dissuasive, but the seriousness of the particular infringement of copyrights must also be taken into account in that regard.
Indehavere af ophavsrettigheder har — i modsætning til statslige myndigheder — ingen interesse i at tage hensyn til eller opklare sådanne forhold.
The holders of copyrights will — unlike State authorities — have no interest in allowing for or clarifying such circumstances.
Også rimeligheden i at videregive personlige trafikdata sikres bedre, når statslige myndigheder inddrages.
The appropriateness of communication of personal traffic data will also be more
For så vidt angår angrebsmetoderne se Erik Tews, Ralf-Philipp Weinmann og Andrei Pyshkin, Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds, på http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf
With regard to the methods of attack, see Erik Tews, Ralf-Philipp Weinmann and Andrei Pyshkin, Breaking 104 bit WEP in less than 60 seconds, http://eprint.iacr.org/2007/120.pdf.
Derfor kan muligheden for at videregive personlige trafikdata begrænses til særligt alvorlige tilfælde — f.eks. til handlinger begået med vinding for øje, dvs. en ulovlig udnyttelse af beskyttede værker, som forringer rettighedsindehaverens økonomiske udnyttelse af disse betydeligt.
Consequently, the possibility of communication of personal traffic data may be restricted to particularly serious cases such as, for example, offences committed with a view to making a profit, that is, an illegal use of protected works which substantially impairs their economic exploitation by the holder of the right.
At håndhævelse af ophavsrettigheder i forbindelse med krænkelser på internettet netop skal være rettet mod alvorlige forringelser, fremgår også af niende betragtning til direktiv 2004/48.
The intention that the enforcement of copyrights in the face of infringements on the Internet should be geared specifically to serious impairments is also apparent from the ninth recital in the preamble to Directive 2004/48.
Det Forenede Kongerige har ganske vist med rette anført, at man der
The United Kingdom rightly points out that the recital refers to the distribution of pirated copies
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT KOKOTT — SAG C-275/06 myndigheder eller overhovedet ikke er til rådighed.
OPINION OF MRS KOKOTT — CASE C-275/06 to remain reserved for State authorities or not to be available at all.
nævner salg af piratkopier på internettet, men dette sættes i forbindelse med organiseret kriminalitet.
on the Internet, but such distribution is mentioned in connection with organised crime.
Den grundlæggende ejendomsret og den grundlæggende ret til effektiv retsbeskyttelse rejser ikke tvivl om denne vurdering af, hvad der er rimeligt.
The fundamental rights to property and to effective judicial protection do not call that assessment of appropriateness into question.
De grundlæggende rettigheder påbyder ganske sikkert, at indehaverne af ophavsrettigheder skal have mulighed for at forsvare sig mod krænkelser i et søgsmål.
It is certainly necessary, in terms of fundamental rights, to establish the possibility for the holders of copyrights to defend themselves against infringements of those rights.
Men i denne sag drejer det sig — i modsætning til i den af Promusicae nævnte sag Moldovan m.fl. mod Rumænien 62 — ikke om, hvorvidt det overhovedet er muligt at anlægge et søgsmål, men om de midler, som rettighedsindehaverne får til rådighed til at bevise krænkelsen med.
The present case, however, unlike the case of Moldovan and Others v Romania 62cited by Promusicae, is not concerned with whether access to the courts is actually available, but with the means made available to rightholders in order to establish the infringement.
Direktiv 2006/24 giver ikke noget andet resultat i denne sag. Ganske vist gælder artikel 15, stk. 1, i direktiv 2002/58 ikke for data, som er lagret i medfør af direktiv 2006/24, men de her omtvistede data er ikke blevet lagret på grundlag af det nye direktiv.
Directive 2006/24 does not lead to a different conclusion so far as the present case is concerned.
Som Promusicae også har fremført, finder direktivet derfor ratione temporis ikke anvendelse.
As Promusicae also submits, the Directive is therefore, ratione temporis, not applicable.
Hvad dette angår, rækker statens beskyttelsesforpligtelser ikke så vidt, at rettighedsindehavere skal have ubegrænsede midler til rådighed til opklaringen af retskrænkelser.
In that respect, the State’s duties of protection are not so far-reaching that unlimited means should be made available to the rightholder for the purpose of detecting infringements of rights.
Tværtimod bør det ikke kritiseres, når visse rettigheder i forbindelse med opklaringen enten er forbeholdt statslige
Rather, it is not objectionable for certain rights of detection
62 — Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom af 12.7.2005, klage 41138/98 og 64320/01, § 118 f.
62 — Eur Court HR judgment of 12 July 2005 (Applications Nos. 41138/98 and 64320/01, § 118 et seq.).
Selv om direktiv 2006/24 fandt anvendelse, ville det ikke tillade, at personlige trafikdata blev videregivet direkte til Promusicae.
Even if Directive 2006/24 were applicable, it would not allow direct communication of personal traffic data to Promusicae.
Ifølge dets artikel 1 er hensigten med lagringen alene efterforskning, afsløring og retsforfølgning af grov kriminalitet.
Under Article 1, retention is solely for the purpose of the investigation, detection and prosecution of serious crime.
I overensstemmelse hermed må disse data i medfør af artikel 4 kun udleveres til de kompetente nationale myndigheder.
Accordingly, pursuant to Article 4, those data may be provided only to the competent authorities.
Hvis man overhovedet kan uddrage noget af direktiv 2006/24 i denne sag, er det fællesskabslovgivers værdisignalerende afgørelse, at det indtil videre kun er grov kriminalitet, som kræver lagring af trafikdata og anvendelse heraf på fællesskabsplan.
If anything at all can be inferred from Directive 2006/24 with respect to the present case, it is the value judgment of the Community legislature that up to now only serious crime has necessitated Community-wide retention of traffic data and their use.
ophavsrettigheder, vil det kræve en ændring af bestemmelserne om databeskyttelse.
an amendment of the provisions on data protection.
Hidtil har lovgiveren dog ikke taget et sådant skridt.
Up to now, however, the legislature has not yet taken that step.
Tværtimod har lovgiver ved udstedelsen af direktiv 2000/31, direktiv 2001/29 og direktiv 2004/48 bestemt, at databeskyttelsen fortsat skal gælde uden forbehold, og endvidere i forbindelse med udstedelsen af de specifikke databeskyttelsesdirektiver 2002/58 og 2006/24 ikke fundet anledning til at indføre indskrænkninger af databeskyttelsen til fordel for beskyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder.
On the contrary, in adopting Directives 2000/31, 2001/29 and 2004/48, it provided for the unaltered continued applicability of data protection and saw no reason, when adopting the sector-specific Directives 2002/58 and 2006/24, to introduce restrictions of data protection in favour of the protection of intellectual property.
Afgørelse vedrørende databeskyttelse
Conclusion with regard to data protection
Derfor er det i lyset af direktiv 2002/58 foreneligt med fællesskabsretten, navnlig direktiv 2000/31, direktiv 2001/29 og direktiv 2004/48, når medlemsstater udelukker, at personlige trafikdata udleveres med henblik på retsforfølgning af krænkelser af ophavsrettigheder i et civilt søgsmål.
Consequently, in the light of Directive 2002/58, it is compatible with Community law, in particular Directive 2000/31, Directive 2001/29 and Directive 2004/48, for Member States to exclude the communication of personal traffic data for the purpose of bringing civil proceedings against copyright infringements.
Direktiv 2006/24 kan snarere have til følge, at databeskyttelse i fællesskabsretten styrkes for så vidt angår tvister om krænkelser af ophavsrettigheder.
Directive 2006/24 could, on the contrary, lead to a strengthening of data protection under Community law with regard to disputes concerning infringements of copyright.
Man kan så nemlig selv i strafferetlige efterforskningssager rejse det spørgsmål, hvorvidt det er foreneligt med den i fællesskabsretten forankrede grundlæggende ret til databeskyttelse at give krænkede rettighedsindehavere indsigt i efterforskningsresultaterne, når disse er baseret på evaluering af lagrede trafikdata i den forstand, som fremgår af direktiv 2006/24.
The question then arises, even in criminal investigations, as to the extent to which it is compatible with the fundamental right to data protection under Community law to grant aggrieved rightholders access to the results of the investigation if the latter are based on the evaluation of retained traffic data within the meaning of Directive 2006/24.
Hidtil har fællesskabsretten ikke berørt dette spørgsmål, da databeskyttelsesdirektiverne ikke gælder for strafforfølgningen 63.
Up to now that question is not affected by Community law since the Data Protection Directives do not apply to the prosecution of criminal offences. 63
63 — Jf. dommen i de forenede sager Rådet og Kommissionen, nævnt i fodnote 54 ovenfor, præmis 58.
63 — See Parliament v Council and Commission, cited in footnote 54, paragraph 58.
Såfremt Fællesskabet anser det for nødvendigt at indføre en mere vidtgående beskyttelse af indehavere af
Should the Community consider that more far-reaching protection of the holders of copyrights is necessary, that would require
V — Forslag til afgørelse
V — Conclusion
På baggrund heraf foreslår jeg derfor Domstolen at besvare det præjudicielle spørgsmål som følger:
I therefore propose that the Court should reply to the request for a preliminary ruling as follows:
»Det er foreneligt med fællesskabsretten, når medlemsstater udelukker, at personlige trafikdata udleveres med henblik på retsforfølgning af krænkelser af ophavsrettigheder i et civilt søgsmål.«
‘It is compatible with Community law for Member States to exclude the commu- nication of personal traffic data for the purpose of bringing civil proceedings against copyright infringements.’
I sag C-275/06, angående en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til artikel 234 EF, indgivet af Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid (Spanien) ved afgørelse af 13. juni 2006, indgået til Domstolen den 26. juni 2006, i sagen:
REFERENCE for a preliminary ruling under Article 234 EC by the Juzgado de lo Mercantil no 5 de Madrid (Spain), made by decision of 13 June 2006, received at the
DOMSTOLEN (Store Afdeling) sammensat af præsidenten, V. Skouris, afdelingsformændene C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis og U. Lõhmus samt dommerne A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský (refererende dommer), J. Klučka, E. Levits, A. Arabadjiev og C. Toader,
THE COURT (Grand Chamber), composed of V. Skouris, President, C.W.A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, G. Arestis and U. Lõhmus, Presidents of Chambers, A. Borg Barthet, M. Ilešič, J. Malenovský (Rapporteur), J. Klučka, E. Levits, A. Arabadjiev and C. Toader, Judges,
DOM AF 29.1.2008 — SAG C-275/06 generaladvokat: J. Kokott justitssekretær: ekspeditionssekretær M. Ferreira, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter retsmødet den 5. juni 2007, efter at der er afgivet indlæg af:
Advocate General: J. Kokott, Registrar: M. Ferreira, Principal Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 5 June 2007, after considering the observations submitted on behalf of:
— den slovenske regering ved M. Remic og U. Steblovnik, som befuldmægtigede
— the Slovenian Government, by M. Remic and U. Steblovnik, acting as Agents,
— den finske regering ved J. Heliskoski og A. Guimaraes-Purokoski, som befuldmægtigede
— the Finnish Government, by J. Heliskoski and A. Guimaraes-Purokoski, acting as Agents,
— Det Forenede Kongeriges regering ved Z. Bryanston-Cross, som befuldmægtiget, bistået af barrister S. Malynicz
— the United Kingdom Government, by Z. Bryanston-Cross, acting as Agent, and S. Malynicz, Barrister,
— Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved R. Vidal Puig og C. Docksey, som befuldmægtigede, og efter at generaladvokaten har fremsat forslag til afgørelse den 18. juli 2007, afsagt følgende
— the Commission of the European Communities, by R. Vidal Puig and C. Docksey, acting as Agents, after hearing the Opinion of the Advocate General at the sitting on 18 July 2007, gives the following
Anmodningen er indgivet under en retssag mellem en sammenslutning, der arbejder uden vinding for øje, Productores de Música de España (Promusicae) (herefter »Promusicae«), og Telefónica de España SAU (herefter »Telefónica«) vedrørende sidstnævntes afslag på at meddele Promusicae — som handler på vegne af indehavere af intellektuelle ejendomsrettigheder, der har sluttet sig sammen under Promusicae — personlige data vedrørende benyttelse af internettet via opkoblinger gennem Telefónica.
The reference was made in the course of proceedings between Productores de Música de España (Promusicae) (‘Promusicae’), a non-profit-making organisation, and Telefónica de España SAU (‘Telefónica’) concerning Telefónica’s refusal to disclose to Promusicae, acting on behalf of its members who are holders of intellectual property rights, personal data relating to use of the internet by means of connections provided by Telefónica.