natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-132/05 besluttede Kommissionen at anlægge den foreliggende sag ved Domstolen, hvorunder den har nedlagt følgende påstande:
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-132/05 present action before the Court and claims that the Court should: requested the German authorities, by letter of 15 April 2003, to give clear instructions to the government agencies responsible for the prosecution of fraud to bring to an end the marketing of products designated as ‘Parmesan’ which did not conform to the mandatory specification for the registered designation ‘Parmigiano Reggiano’ on German territory.
Udtrykket »Parmesan« var efter Kommissionens opfattelse oversættelsen af den registrerede betegnelse »Parmigiano Reggiano«, og anvendelsen heraf udgjorde dermed en tilsidesættelse af grundforordningens artikel 13, stk. 1, litra b).
The term ‘Parmesan’ was, according to the Commission, the translation of the registered designation ‘Parmigiano Reggiano’, and its use thus constituted a breach of Article 13(1)(b) of the Basic Regulation.
»— Det fastslås, at Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til artikel 13, stk. 1, litra b), i Rådets forordning (EØF) nr. 2081/92 af 14. juli 1992 om beskyttelse af geografiske betegnelser og oprindelsesbetegnelser for landbrugsprodukter og levnedsmidler, idet den udtrykkeligt har afvist at retsforfølge anvendelsen på sit område af betegnelsen »Parmesan« ved etikettering af produkter, der ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, og derved har begunstiget den retsstridige udnyttelse af det renommé, der er knyttet til det ægte produkt, som er beskyttet inden for hele Fællesskabet.
— declare that, by formally refusing to prosecute, on its territory, the use of the name ‘Parmesan’ for the labelling of products which do not conform to the specification for the protected designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’ and thus promoting the exploitation of the reputation of the genuine, Communitywide protected product, the Federal Republic of Germany has failed to fulfil its obligations under Article 13(1)(b) of Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs;
I sit svar anførte den tyske regering, at selv om udtrykket »Parmesan« historisk stammede fra Parma-egnen, var det blevet en artsbetegnelse, og det blev anvendt som betegnelse for hård ost af forskellig geografisk oprindelse, som blev revet eller skulle rives.
In its response, the German Government contended that, although the term ‘Parmesan’ had historically originated in the region of Parma, it had become generic and was used to designate hard cheeses of diverse geographical origins, grated or intended to be grated.
Derfor var udtrykket »Parmesan« forskelligt fra betegnelsen »Parmigiano Reggiano«, og anvendelsen af dette udtryk var ikke i strid med grundforordningen.
Therefore the term ‘Parmesan’ is different from the designation ‘Parmigiano Reggiano’ and its use does not constitute a breach of the Basic Regulation.
III — Retsforhandlinger ved Domstolen og de nedlagte påstande
III — Procedure before the Court and forms of order sought
IV — Indledende bemærkninger
IV — Preliminary remarks
Da parterne fastholdt deres opfattelse under den administrative procedure,
As the parties maintained their positions in the course of the prelitigation proceedings, the Commission decided to bring the
Under denne sag er det først nødvendigt at afgøre, om det er i strid med
In the present case, it will first be necessary to determine whether the use of the term ‘Parmesan’ for the labelling of products
A — Parternes væsentligste anbringender grundforordningens artikel 13, stk. 1, litra b), at erhvervsdrivende i Forbundsrepublikken Tyskland anvender betegnelsen »Parmesan« ved etiketteringen af produkter, som ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen for den beskyttelse oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«. Forbundsrepublikken Tyskland har i denne forbindelse navnlig anført til sit forsvar, at »Parmesan« er blevet en artsbetegnelse, som ikke kan beskyttes ved registreringen af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
which do not conform to the specification for the protected designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’ by economic operators in Germany constitutes a breach of the Article 13(1)(b) of the Basic Regulation.
Kommissionen har, med støtte fra den italienske regering, gjort gældende, at udtrykket »Parmesan« er den korrekte oversættelse af oprindelsesbetegnelsen »Parmigiano Reggiano«.
The Commission, supported by the Italian Government, submits that the term ‘Parmesan’ is the correct translation of the designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’.
Denne oversættelse må, ligesom det er tilfældet med den beskyttede oprindelsesbetegnelse på oprindelseslandets sprog, kun benyttes på produkter, som er i overensstemmelse med den bindende varespecifikation.
The translation, just like the protected designation of origin in the language of the state of origin, is exclusively reserved for products complying with the mandatory specification.
Den historiske baggrund for betegnelsen »Parmigiano Reggiano« viser den tætte forbindelse mellem osten, den egn, hvor den produceres, og navnet »Parmesan«, som derfor absolut ikke er nogen artsbetegnelse.
The history of the designation ‘Parmigiano Reggiano’ shows the close link between the cheese, the region where it is produced and the name ‘Parmesan’, which is therefore by no means a generic name.
Jeg skal derpå undersøge, om Forbundsrepublikken Tyskland har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til grundforordningens artikel 13, stk. 1, litra b), ved ikke ex officio at træffe foranstaltninger til afhjælpning af en situation, hvor private efter Kommissionens opfattelse har tilsidesat fællesskabsretten ved at anvende betegnelsen »Parmesan« i forbindelse med etikettering af produkter, som ikke er i overensstemmelse med varespecifikationen for den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
I will then examine whether Germany has infringed its obligations arising from Article 13(1)(b) of the Basic Regulation by failing to take ex officio action against a situation which, in the view of the Commission, constitutes an infringement of Community law by private parties, that is to say, the use of the name ‘Parmesan’ for the labelling of products which do not conform to the specification for the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Besvarelsen af dette spørgsmål vil medvirke til at opklare omfanget af medlemsstaternes forpligtelse efter grundforordningen til at sikre, at retstilstanden på deres område er i overensstemmelse med forordningen.
The answer to this question will help to clarify the scope of the obligation imposed on Member States under the Basic Regulation to ensure compliance on their territory with that Regulation.
Desuden er der ingen gyldige grunde til støtte for Forbundsrepublikken Tysklands opfattelse om, at udtrykket »Parmigiano«, når det anvendes alene, skal anses for en artsbetegnelse i grundforordningens artikel 3’s forstand, som forbrugeren ikke sætter i forbindelse med et bestemt geografisk område.
Furthermore there are no valid reasons for Germany’s view that the expression ‘Parmigiano’ is, when used alone, to be regarded, in the sense of Article 3 of the Basic Regulation, as a generic name which the consumer does not associate with a specific geographical area.
Oversættelsen »Parmesan« har ikke gennemgået en sådan udvikling, at den er blevet en artsbetegnelse.
Moreover, the translation ‘Parmesan’ has not evolved to become a generic term.
blevet optaget i det tyske og andre sprog. Oversættelsen af det element, som »Parmigiano« udgør heri, er beskyttet, fordi registreringen af en betegnelse, som indeholder flere udtryk, efter fællesskabsretten indebærer, at såvel det pågældende element som den sammensatte betegnelse som sådan er beskyttet.
is protected because, under Community law, the registration of a designation containing several terms confers the same protection on the constituent elements as on the compound designation as a whole.
Det er derfor ikke noget krav efter grundforordningen, at hvert af de individuelle elementer, som ønskes beskyttet i en sammensat betegnelse, registreres, men det antages, at hvert af elementerne som sådant er beskyttet.
Thus the Basic Regulation does not require the registration of each of the individual elements intended to be protected within a compound designation, but assumes that each element is protected.
Det betyder, at selv om Parmesan ikke anses for en oversættelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«, men kun for en ordret oversættelse af det led heri, som »Parmigiano« udgør, vil oversættelsen af »Parmesan« nødvendigvis være beskyttet som følge af, at betegnelsen »Parmigiano Reggiano« er beskyttet.
This means that even if Parmesan is not considered to be the translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ but only the literal translation of its constituent element ‘Parmigiano’, its translation ‘Parmesan’ is necessarily protected as a consequence of the protection of the designation ‘Parmigiano Reggiano’.
Selvfølgelig kan en geografisk betegnelse med tiden, afhængig af brugen, udvikle sig til en artsbetegnelse i den betydning, at forbrugerne anser den for en angivelse af en bestemt type produkt og ikke for en angivelse af produktets geografiske oprindelse, således som det f.eks. er sket med betegnelserne »Camembert« og »Brie«.
Of course, a geographical designation could, over time and through use, become a generic term in the sense that consumers come to regard it as an indication of a certain type of product rather than as an indication of the geographical origin of the product, as occurred for instance in the case of the designations ‘Camembert’ and ‘Brie’.
Kun såfremt den pågældende medlemsstat under registreringsproceduren for en sammensat betegnelse angiver over for Kommissionen, at der ikke anmodes om beskyttelse for visse dele af betegnelsen, er et led i den sammensatte betegnelse, når det anvendes for sig, ikke omfattet af den beskyttelse, der ydes ved grundforordningen.
It is only where the Member State concerned indicates in the course of the registration procedure of a compound designation to the Commission that the protection is not requested for certain parts of the designation, that a constituent element of a compound designation would, used on its own, not benefit from the protection granted by the Basic Regulation.
Kommissionen skal i så fald tage hensyn hertil i forbindelse med godkendelsen af registreringsforordningen ved at angive i en fodnote, at der ikke er ansøgt om beskyttelse af en bestemt del af den sammensatte betegnelse.
The Commission would then have had to take this into account when passing the Registration Regulation by declaring in a footnote that protection for a given constituent element of a compound designation was not requested.
Hvad angår oprindelsesbetegnelsen »Parmigiano Reggiano« blev der imidlertid ikke udfærdiget en sådan fodnote for nogen af de to dele, som indgår i betegnelsen.
In the case of the designation of origin ‘Parmigiano Reggiano’, neither of the two constituent elements was however the subject of such a footnote.
Hvis betegnelsen »Parmesan« var et neutralt udtryk uden en sådan konnotation, ville der ikke være nogen plausibel forklaring på de anstrengelser, som fabrikanter af imitationsprodukter gør sig for at skabe en forbindelse mellem deres produkter og Italien ved anvendelse af udtryk eller billeder.
If the name ‘Parmesan’ were really a neutral term without such a connotation, there would be no plausible explanation for the efforts of manufacturers of imitations to establish through words or images a link between their products and Italy.
Den tyske regering
The German Government
Den tyske regering har, med støtte fra den danske og østrigske regering, gjort gældende, at »Parmesan« ikke er nogen oversættelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano« til tysk, men en artsbetegnelse for en bestemt type hård ost, som er revet eller skal rives, og som bl.a. omfatter »Parmigiano Reggiano«.
The German Government, supported by the Danish and Austrian Governments, submits that ‘Parmesan’ is not the translation of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’ into German but a generic name used to designate a category of hard cheeses, grated and intended to be grated, which includes, amongst others, ‘Parmigiano Reggiano’.
Under alle omstændigheder har betegnelsen »Parmigiano Reggiano« kun været beskyttet på fællesskabsplan siden den 21. juni 1996, datoen for registreringsforordningens ikrafttræden.
The use of the designation ‘Parmesan’ for a cheese which does not conform to the speci- fication for ‘Parmigiano Reggiano’ would in any event constitute an evocation of that PDO, which is prohibited by Article 13(1)(b) of the Basic Regulation.
En oprindelsesbetegnelse er kun beskyttet efter grundforordningens artikel 13 i nøjagtig den form, hvori den registreres.
A designation of origin is only subject to the protection of Article 13 of the Basic Regulation in the exact form in which it is registered.
Der kan ikke drages den modsatte konklusion fra Domstolens afgørelse i sagen Chiciak og Fol 4.
A contrary inference cannot be drawn from the Court’s decision in Chiciak and Fol. 4
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT MAZÁK — SAG C-132/05 ordet »Parmesan« anses for en artsbetegnelse i Forbundsrepublikken Tyskland, og hvad angår dette spørgsmål fremgår det klart, at ordet »Parmesan« i Forbundsrepublikken Tyskland altid har været en artsbetegnelse for hård ost, som er revet eller skal rives.
OPINION OF MR MAZÁK — CASE C-132/05 whether the word ‘Parmesan’ is regarded as a generic term in Germany and it is clear that the word ‘Parmesan’ has in Germany always been a generic designation for hard cheeses, grated or intended to be grated.
Da »Parmesan« selv efter Kommissionens opfattelse er den ordrette oversættelse af ordet »Parmigiano«, udgør anvendelsen af ordet »Parmesan« ikke en krænkelse af den beskyttelse, som betegnelsen »Parmigiano Reggiano« nyder efter grundforordningens artikel 13, stk. 1, litra b).
Since ‘Parmesan’ is the literal translation, even in the opinion of the Commission, of the term ‘Parmigiano’, the use of the word ‘Parmesan’ does not infringe the protection granted by Article 13(1)(b) of the Basic Regulation to the designation ‘Parmigiano Reggiano’.
Desuden har den italienske regering selv udtrykkeligt bekræftet under Bigi-sagen 5, at den med vilje ikke registrerede betegnelsen »Parmigiano«.
Furthermore, in the context of the Court’s decision in Bigi, 5 the Italian Govern- ment had itself expressly confirmed that it had purposely not registered the designation ‘Parmigiano’.
Under disse forhold kan betegnelsen »Parmigiano«, så længe den ikke er registreret, ikke være beskyttet efter fællesskabsretten.
Under these circumstances, in the absence of a registration, the designation ‘Parmigiano’ cannot on its own enjoy protection under Community law.
Subsidiært anfører den tyske regering, at selv om udtrykket »Parmigiano« ikke blev anset for en artsbetegnelse, ville anvendelsen af oversættelsen »Parmesan« ikke automatisk udgøre en uretmæssig brug af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
In the alternative, the German Government submits that, even if the term ‘Parmigiano’ were not regarded as a generic designation, the use of the translation ‘Parmesan’ would still not automatically constitute a misuse of the PDO ‘Parmigiano Reggiano’.
Anvendelsen af en oversættelse af den beskyttede oprindelsesbetegnelse — og så meget mere af enkelte elementer i en beskyttet oprindelsesbetegnelse — udgør kun en tilsidesættelse af artikel 13, stk. 1, litra b), hvis oversættelsen rent faktisk udgør en antydning af den beskyttede oprindelsesbetegnelse.
The use of a translation of a PDO and a fortiori of individual elements of a PDO constitutes a violation of Article 13(1)(b) only if that translation in fact constitutes an evocation of that PDO.
Det må i den forbindelse også fremhæves, at udtrykket »Parmigiano«, når udtrykket anvendes alene, må anses for en artsbetegnelse i forordningens artikel 3’s forstand, således som det illustreres såvel af situationen i Italien og andre medlemsstater som af lovgivningen på nationalt plan og fællesskabsplan.
In this connection it must also be pointed out that, as illustrated by the situation in Italy and other Member States as well as by legislation at national and Community level, the expression ‘Parmigiano’ is, when used alone, to be regarded as a generic name in the sense of Article 3 of the Basic Regulation.
Ifølge grundforordningens artikel 13, stk. 1, sidste led, kan udtrykket »Parmigiano« derfor ikke yde nogen beskyttelse efter grundforordningen, da det er en artsbetegnelse.
Therefore, according to Article 13(1), second sentence, of the Basic Regulation, the term ‘Parmigiano’ cannot benefit from the protection of the Basic Regulation because of its generic character.
Det afgørende under en traktatbrudsprocedure er derfor under alle forhold, om
In any event, what is decisive in the context of infringement proceedings is
Der forelå ikke en sådan antydning hvad angår betegnelsen »Parmesan«, som har gennemgået en uafhængig udvikling i forhold til betegnelsen »Parmigiano Reggiano«, og som igennem århundreder er overgået til at blive en artsbetegnelse i forbrugerens almindelige sprogbrug.
There was no such evocation in the case of the name ‘Parmesan’, which has undergone an evolution independent of the designation ‘Parmigiano Reggiano’ and over centuries become a generic designation in the common language of consumers.
Denne udvikling er særlig for denne betegnelse og har fundet sted i Forbundsrepublikken Tyskland og i andre medlemsstater.
This evolution is peculiar to this designation and occurred in Germany, and in other Member States.
Benyttelsen af udtrykket »Parmesan« udgør derfor ikke en uretmæssig brug eller antydning af den beskyttede oprindelsesbetegnelse »Parmigiano Reggiano«.
Therefore the use of the term ‘Parmesan’ does not constitute a misuse or evocation of the protected designation ‘Parmigiano Reggiano’.
5 — Dom af 25.6.2002, sag C-66/00, Sml. I, s. 5917.
5 — Case C-66/00 [2002] ECR I-5917.
Begrænsning: betegnelsens karakter af en artsbetegnelse
Limitation: the generic character of a name
Det er en vigtig begrænsning i den beskyttelse, som en registreret oprindelsesbetegnelse nyder, at artsbetegnelser ifølge grundforordningen er udelukket fra beskyttelse.
An important limitation to the scope of protection granted to registered PDOs consists in the fact that generic names do not fall under the protection granted by the Basic Regulation.
På grund af registreringen af betegnelsen »Parmigiano Reggiano« må denne betegnelse kun anvendes af producenter, som opererer inden for et begrænset geografisk område i Italien, og som fremstiller denne ost i overensstemmelse med den bindende varespecifikation for denne beskyttede oprindelsesbetegnelse.
As a result of the registration of the designation ‘Parmigiano Reggiano’, its use is exclusively reserved to manufacturers operating in a limited geographical area of Italy and who produce this cheese conforming to the mandatory specification for that PDO.
Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, forstås »[i] denne forordning […] ved en »betegnelse, der er blevet en artsbetegnelse«, navnet på et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel, der, selv om det henviser til det sted eller område, hvor landbrugsproduktet eller levnedsmidlet først blev fremstillet eller markedsført, er blevet fællesbetegnelsen for et landbrugsprodukt eller et levnedsmiddel«.
According to Article 3(1) of the Basic Regulation, ‘for the purposes of this Regulation, a “name that has become generic” means the name of an agricultural product or a foodstuff which, although it relates to the place or the region where this product or foodstuff was originally produced or marketed, has become the common name of an agricultural product or a foodstuff’.
Ifølge artikel 13, stk. 1, litra b), er en registreret betegnelse beskyttet mod enhver uretmæssig brug, efterligning eller antydning, selv hvis produktets virkelige oprindelse er angivet, eller hvis den beskyttede betegnelse er anvendt i oversættelse eller ledsaget af udtryk såsom »art«, »type«, »måde«, »som fremstillet i«, »efterligning« eller lignende.
According to Article 13(1)(b), a registered designation is protected against any misuse, imitation or evocation, even if the true origin of the product is indicated or if the protected name is translated or accompanied by an expression such as ‘style’, ‘type’, ‘method’, ‘as produced in’, ‘imitation’ or similar.
6 — Se herom nærmere forslag til afgørelse fra generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer i de forenede sager C-465/02 og C-466/02, Tyskland og Danmark mod Kommissionen (»Feta II«), Sml. I, s. 9115, punkt 26-28.
6 — See, for further explanations, Opinion of Advocate General Ruiz-Jarabo Colomer in Joined Cases C-465/02 and C-466/02 Germany and Denmark v Commission (‘Feta II’) [2005] ECR I-9115, points 26 to 28.
For geografiske betegnelsers vedkommende indebærer dette, at navnet på et sted — for det meste det sted, hvor det pågældende levnedsmiddel oprindeligt blev fremstillet — bliver almindeligt udbredt.
Thus, with respect to geographical indications, this implies a process of generalisation or erosion of a name which refers to a place, most likely where a given foodstuff was originally produced.
Eksempler på geografiske navne, som har gennemgået en sådan proces, er »Roquefort« (opkaldt efter et sted i Frankrig) eller »Edam ost« (opkaldt efter en by i Holland).
Examples of geographical names which have undergone such a process are ‘Roquefort’ (named after a town in France) or ‘Edam cheese’ (named after a town in the Netherlands).
Er udtrykket »Parmesan« omfattet af anvendelsesområdet for den beskyttelse, som ydes ved grundforordningens artikel 13?
Does the term ‘Parmesan’ fall within the scope of the protection provided for by Article 13 of the Basic Regulation?
Artsbetegnelser er nævnt i tre forbindelser i grundforordningen.
Under the Basic Regulation the generic character of a term is mentioned in three connections.
For det første bestemmer forordningen, at artsbetegnelser ikke kan registreres (artikel 3, stk. 1), for det andet kan beskyttede betegnelser ikke blive til artsbetegnelser (artikel 13, stk. 3), og for det tredje er de elementer, der indgår i en registreret betegnelse, og som har karakter af en artsbetegnelse, ikke beskyttede (artikel 13, stk. 1, sidste afsnit).
First, the regulation provides that generic terms may not be registered (Article 3(1)); second, protected names may not become generic (Article 13(3)); and, third, the generic elements of a registered designation are not protected (Article 13(1), second sentence).
I den foreliggende sag foreligger der ikke nogen af de to førstnævnte situationer i henholdsvis artikel 3, stk. 1, og artikel 13, stk. 3, da den registrerede betegnelse er betegnelsen »Parmigiano Reggiano«, der ikke som sådan hævdes at udgøre en artsbetegnelse, og hvis registrering derfor ikke er omtvistet.
In the present case the first and second issues, relating to the scope of Article 3(1) and Article 13(3) respectively, are not debated, because what was registered was the designation ‘Parmigiano Reggiano’, which as such is not claimed to be generic and the registration of which has thus not been questioned.
En betegnelse registreres normalt på sproget i det land, hvorfra den beskyttede oprindelsesbetegnelse hidrører.
A designation is usually registered in the language of the State of origin of the PDO.