natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Jeg mener ikke desto mindre, at når der er fremsat et anbringende om tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder, bør Domstolen gøre brug af sin mulighed for ligeledes at tage stilling til dette anbringende, såvel af hensyn til retssikkerheden som for at forhindre, at den eventuelle tilsidesættelse af grundlæggende rettigheder i Fællesskabets retsorden fortsætter, nu blot i kraft af en foranstaltning, der blot har en anderledes form eller et andet retligt grundlag.
However, I believe that, where pleas are raised concerning alleged breaches of fundamental rights, it is preferable for the Court to make use of the possibility of reviewing those pleas as well, both for reasons of legal certainty and in order to prevent a possible breach of fundamental rights from subsisting in the Community legal order, albeit by virtue of a measure that merely has a different form or legal basis.
Jeg skal herefter tage stilling til appellantens tredje anbringende.
I shall accordingly proceed to assess the appellant’s third plea in law.
III — Fællesskabets retsinstansers kom -petence til at prøve, om den anfægtede forordning tilsidesætter grundlæggende rettigheder
III — The jurisdiction of the Community Courts to determine whether the contested regulation breaches fundamental rights
Mens artikel 301 EF kan ses som en bro mellem søjlerne, kan artikel 308 EF imidlertid med sikkerhed ikke anses for at udfylde denne funktion.
However, while Article 301 EC might be seen as a cross-pillar bridge, Article 308 EC surely cannot fulfil that function.
Artikel 308 EF er i lighed med artikel 60, stk. 1, EF udelukkende en gennemførelsesbestemmelse: Den stiller midlerne, men ikke formålet til rådighed.
Article 308 EC, like Article 60(1) EC, is strictly an enabling provision: it provides the means, but not the objective.
I sagen ved Retten i Første Instans gjorde appellanten gældende, at den anfægtede forordning tilsidesatte retten til en retfærdig rettergang, ejendomsretten og retten til en
In the proceedings before the Court of First Instance, the appellant claimed that the contested regulation breached the right to a fair hearing, the right to respect for property,
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN effektiv domstolsprøvelse 13.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION and the right to effective judicial review.
Inden Retten i Første Instans tog stilling til disse anbringender, tog den imidlertid først stilling til sin egen kompetence til at prøve spørgsmålet, om den anfægtede forordning var forenelig med grundlæggende rettigheder 14.
13However, before assessing the substance mental rights as protected by the Community legal order.
Med henblik på vurderingen af prøvelsens rækkevidde tog Retten i Første Instans stilling til forholdet mellem Fællesskabets retsorden og den retsorden, der er fastsat i henhold til FN-pagten.
It observed that the Security Council resolutions at issue left no margin of discretion and, therefore, that it could not assess the contested regulation without engaging in such indirect review.
Retten i Første Instans’ begrundelse er omfattende og sofistikeret, men kan gengives som følger.
None the less, the Court of First Instance considered, thirdly, that it was empowered to review the Security Council resolutions at issue in order to assess their conformity with the protection of fundamental rights, in so far as those rights formed part of the principle of jus cogens.
er beskyttet i Fællesskabets retsorden. Retten bemærkede, at de pågældende sikkerhedsrådsresolutioner ikke overlod noget skøn, og at Retten derfor ikke kunne vurdere den anfægtede forordning uden derved at foretage en sådan indirekte prøvelse.
of these claims, the Court of First Instance examined the scope of its own jurisdiction to assess the conformity of the contested regulation with fundamental rights.
Ikke desto mindre fastslog Retten i Første Instans for det tredje, at den havde kompetence til at prøve de pågældende sikkerhedsrådsresolutioner for at tage stilling til, om de var forenelige med grundlæggende rettigheder, for så vidt som disse rettigheder er en del af jus cogens-princippet.
14In order to ascertain the appropriate scope of judicial review, the Court of First Instance considered the relationship between the Community legal order and the legal order established under the UN Charter. The reasoning of the Court of First Instance is extensive and sophisticated, but may be summarised as follows.
I det væsentlige fastslog Retten i Første Instans, at fællesskabsretten anerkender og accepterer, at sikkerhedsrådsresolutioner har forrang for traktaten i overensstemmelse med FN-pagtens artikel 103 15.
The Court of First Instance essentially found that Community law recognises and accepts that, in keeping with Article 103 of the UN Charter, Security Council resolutions take precedence over the Treaty.
For det andet fastslog Retten i Første Instans, at den følgelig ikke havde kompetence til, heller ikke indirekte, at prøve, om sikkerhedsrådsresolutioner er forenelige med grundlæggende rettigheder, således som de
15 Secondly, the Court of First Instance held that, in consequence, it had no authority to review, even indirectly, Security Council resolutions in order to assess their conformity with funda-
Med sit tredje anbringende har appellanten gjort gældende, at Retten i Første Instans lagde et urigtigt prøvelsesgrundlag til grund ved vurderingen af de påståede tilsidesættelser af grundlæggende rettigheder.
By its third plea, the appellant argues that the Court of First Instance applied the wrong standard of review when assessing the alleged breaches of fundamental rights.
Appellanten har anført, at anvendelsen af det korrekte prøvelsesgrundlag navnlig ville have resulteret i, at det måtte konstateres, at retten til en retfærdig rettergang og retten til effektiv domstolsprøvelse var blevet tilsidesat.
The appellant maintains that the application of the appropriate standard of review would have resulted, in particular, in a finding of a breach of the right to a fair hearing and of the right to effective judicial review.
Appellanten har understreget, at Retten i Første Instans ikke tog stilling til spørgsmålet, om den anfægtede forordning var i overensstemmelse med grundlæggende rettigheder, således som de følger af de generelle fællesskabsretlige principper.
The appellant points out that the Court of First Instance did not take any view as to the conformity of the contested regulation with fundamental rights as they result from the general principles of Community law.
I stedet begrænsede Retten i Første Instans sin vurdering til spørgsmålet om, hvorvidt de sikkerhedsrådsresolutioner, som den anfægtede forordning gennemfører, var i overensstemmelse med jus cogens-principper 16.
Instead, the Court of First Instance confined its analysis to the question whether the Security Council resolutions which the contested regulation seeks to implement were in conformity with principles of jus cogens.
Ifølge appellanten er der intet grundlag i fællesskabsretten for at begrænse domstolsprøvelsen af den anfægtede forordning på en sådan måde.
16 According to the appellant, there is no basis in Community law for restricting judicial control in respect of the contested regulation in this way.
16 — Jf. den appellerede doms præmis 286-346.
16 — See paragraphs 286 to 346 of the judgment under appeal.
Grundlæggende er det appellantens argument, at Retten i Første Instans lagde en fejlagtig opfattelse af sin egen prøvelseskompetence til grund, fordi den beskrev forholdet mellem den internationale retsorden og Fællesskabets retsorden forkert.
Essentially, the argument raised by the appellant is that the Court of First Instance embraced a mistaken view of its own judicial powers, because it mischaracterised the relationship between the international legal order and the Community legal order.
Fællesskabets retsinstanser tager derfor omhyggeligt stilling til de forpligtelser, der påhviler Fællesskabet på den internationale scene, og tager hensyn til disse forpligtelser i deres retlige vurdering 20.
19The Community Courts therefore carefully examine the obligations by which the Community is bound on the international stage and take judicial notice of those obligations. 20
Domstolen traf en sådan afgørelse for nylig i sagen Parlamentet mod
The Court did so, recently, in
Det logiske udgangspunkt for denne diskussion er naturligvis den banebrydende dom i sagen Van Gend en Loos, hvor Domstolen bekræftede Fællesskabets retsordens selvstændighed 17.
The logical starting point of our discussion should, of course, be the landmark ruling in Van Gend en Loos, in which the Court affirmed the autonomy of the Community legal order.
Domstolen fastslog, at traktaten ikke blot er en aftale mellem stater, men en aftale mellem Europas folk.
17The Court held that the Treaty is not merely an agreement between States, but an agreement between the peoples of Europe.
Traktaten har med andre ord skabt en form for intern retsorden, der har et transnationalt præg, og som udgør Fællesskabets »forfatningsgrundlag« 18.
In other words, the Treaty has created a municipal legal order of trans-national dimensions, of which it forms the ‘basic constitutional charter’. 18
17 — Dom af 5.2.1963, sag 26/62, Sml. 1954-1964, s. 375, org.ref.: Rec. s. 1.
20 — See, for instance, Case C-431/05 Merck Genéricos­Produtos Farmacêuticos [2007] ECR I-7001; Case C-300/98 Dior and Others [2000] ECR I-11307, paragraph 33; Case C-162/96 Racke [1998] I-3655; Joined Cases 21/72 to 24/72 Inter­national Fruit Company and Others [1972] ECR 1219; and Poulsen and Diva Navigation, cited in footnote 19.
I, s. 7001, af 14.12.2000, sag C-300/98, Dior m.fl., Sml.
17 — Case 26/62 Van Gend en Loos [1963] ECR 1, at p.
18 — Dom af 23.4.1986, sag 294/83, Les Verts, Sml. s. 1339, præmis 23.
12.18 — Case 294/83 Les Verts [1986] ECR 1339, paragraph 23.
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN iagttagelse af de forpligtelser, der påhviler Fællesskabet i medfør af international ret, forsøger den først og fremmest at bevare den forfatningsmæssige ramme, som traktaten har skabt 25.
Parliament v Council and Commission. 21The Court’s approach is easy to understand once one realises that it would have ‘fundamental institutional implications for the Community and for the Member States’ 22 respect the obligations that are incumbent on the Community by virtue of international law, it seeks, first and foremost, to preserve the constitutional framework created by the Treaty.
Det ville således være fejlagtigt at konkludere, at når først Fællesskabet er bundet af en internationalretlig bestemmelse, skal Fællesskabets retsinstanser udvise fuldstændig føjelighed og bøje sig for denne bestemmelse og anvende den ubetinget i Fællesskabets retsorden.
25Thus, it would be wrong to conclude that, once the Community is bound by a rule of international law, the Community Courts must bow to that rule with complete acquiescence and apply it unconditionally in the Community legal order.
Den samme bekymring har ligget til grund for de domme, hvor Domstolen har fastslået, at medlemsstaterne og Fællesskabets institutioner er underlagt en forpligtelse til loyalt samarbejde i forbindelse med indgåelsen af forpligtelser på internationalt plan 23.
A similar concern underpins cases in which the Court has held that, when entering into commitments on the international stage, Member States and Community institutions are under a duty of loyal cooperation.
Hvis en international aftale indgås i strid med denne forpligtelse, kan det nægtes at give den virkning i Fællesskabets retsorden.
23If an international agreement is concluded in breach of that duty, it can be denied effect in the Community legal order.
Fælles for alle disse sager er, at selv om Domstolen er gået langt for at sikre
All these cases have in common that, although the Court takes great care to
Det følger heraf, at den foreliggende appelsag grundlæggende drejer sig om følgende spørgsmål: Er der nogen støtte i traktaten for at antage, at den anfægtede forordning er undtaget fra de forfatningsmæssige grænser, der sædvanligvis gælder
It follows that the present appeal turns fundamentally on the following question: is there any basis in the Treaty for holding that the contested regulation is exempt from the constitutional constraints normally imposed by Community law, since it implements
23 — Jf. eksempelvis Domstolens udtalelse 1/78 af 14.11.1978, Sml. s. 2151, præmis 33, Domstolens udtalelse 2/91 af 19.3.1993, Sml.
22 — Opinion 2/94 [1996] ECR I-1759, paragraph 35.
I, s. 1061, præmis 36-38, og dom af 19.3.1996, sag C-25/94, Kommissionen mod Rådet, Sml. I, s. 1469, præmis 40-51.
23 — See, for instance, Ruling 1/78 of 14 November 1978 [1978] ECR 2151, paragraph 33; Opinion 2/91 [1993] ECR I-1061, paragraphs 36 to 38; and Case C-25/94 Commission v Council [1996] ECR I-1469, paragraphs 40 to 51.
25 — Jf. eksempelvis Domstolens udtalelse 2/94, nævnt ovenfor i fodnote 22, præmis 30, 34 og 35.
25 — See, for instance, Opinion 2/94, cited in footnote 22, paragraphs 30, 34 and 35.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-415/05 P at gennemføre en sanktionsordning, der var udarbejdet af Sikkerhedsrådet 28.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P in order to implement a sanctions regime that was drawn up by the Security Council.
i medfør af fællesskabsretten, fordi den gennemfører en sanktionsordning, der er pålagt i medfør af en sikkerhedsrådsresolution?
28 a sanctions regime imposed by Security Council resolutions?
Eller med andre ord: giver Fællesskabets retsorden foranstaltninger, der er nødvendige for at gennemføre resolutioner vedtaget af Sikkerhedsrådet, suprakonstitutionel status?
Or, to put it differently: does the Community legal order accord supra-constitutional status to measures that are necessary for the implementation of resolutions adopted by the Security Council?
Ikke desto mindre har Rådet, Kommissionen og Det Forenede Kongerige gjort gældende, at der i Bosphorusdommen ikke er taget stilling til spørgsmålet om omfanget af Domstolens kompetence, fordi forordningen under alle omstændigheder ikke var i strid med grundlæggende rettigheder.
Nevertheless, the Council, the Commission and the United Kingdom claim that the judgment in Bosphorus is silent on the matter of the scope of the Court’s jurisdiction, because, at any rate, the regulation did not infringe fundamental rights.
Det er ganske vist korrekt, at generaladvokaten i forbifarten afviste tanken, men Domstolen tog ikke udtrykkeligt stilling til, om den omstændighed, at forordningen gennemførte en sikkerhedsrådsresolution kunne afskære Domstolen fra prøvelse.
True, while the Advocate General dismissed the idea in passing, the Court did not explicitly address whether the fact that the regulation implemented a Security Council resolution could preclude it from exercising judicial review.
Under alle omstændigheder, selv hvis det skulle lægges til grund, at Domstolen undveg problemet i sin afgørelse i Bosphorussagen, henstår stadig det faktum, at Rådet,
In any event, even if one were to accept the suggestion that the Court sidestepped the problem of its jurisdiction in Bosphorus, the fact remains that the Council, the
I den sag tog Domstolen stilling til, om en forordning, der var vedtaget for at gennemføre en sikkerhedsrådsresolution, der pålagde Den Føderative Republik Jugoslavien en handelsembargo, var i strid med grundlæggende rettigheder og proportionalitetsprincippet.
In that ruling, the Court assessed whether a regulation that was adopted to implement a Security Council resolution which imposed a trade embargo on the Federal Republic of Yugoslavia infringed fundamental rights and the principle of proportionality.
Domstolen kom ikke med nogen som helst indikation i retning af, at den ikke skulle have kompetence til at prøve spørgsmålet, blot fordi forordningen var nødvendig for
27 The Court made no suggestion whatsoever that it might not have powers of review because the regulation was necessary
29 — Generaladvokat Jacobs’ forslag til afgørelse i Bosphorussagen, nævnt ovenfor i fodnote 26, punkt 53.
29 — Opinion of Advocate General Jacobs in Bosphorus, cited in footnote 26, paragraph 53.
27 — Bosphorus-dommen, nævnt ovenfor i fodnote 26, præmis 26.
26 — Case C-84/95 [1996] ECR I-3953.27 — Bosphorus, cited in footnote 26, paragraph 26.
Kommissionen og Det Forenede Kongerige ikke har peget på nogen bestemmelse i traktaten, hvoraf det logisk skulle følge, at foranstaltninger, der træffes med henblik på gennemførelsen af sikkerhedsrådsresolutioner, skulle have suprakonstitutionel status og følgelig være undtaget fra domstolsprøvelse.
Commission and the United Kingdom fail to identify any basis in the Treaty from which it could logically follow that measures taken for the implementation of Security Council resolutions have supra-constitutional status and are hence accorded immunity from judicial review.
Hvis der ikke foreligger en fællesskabsforanstaltning, står det nemlig i princippet medlemsstaterne frit for at træffe deres egne gennemførelsesforanstaltninger, eftersom de i overensstemmelse med traktaten har ret til at træffe foranstaltninger, som, selv om de påvirker det indre markeds funktion, kan være nødvendige for opretholdelsen af international fred og sikkerhed 31.
Indeed, in the absence of a Community measure, it would in principle be open to the Member States to take their own implementing measures, since they are allowed, under the Treaty, to adopt measures which, though affecting the functioning of the common market, may be necessary for the maintenance of international peace and security.
Ikke desto mindre skal den kompetence, som medlemsstaterne har på sikkerhedsområdet, udøves i overensstemmelse med fællesskabsretten 32.
31 None the less, the powers retained by the Member States in the field of security policy must be exercised in a manner consistent with Community law.
Det Forenede Kongerige har gjort gældende, at en sådan undtagelse kan udledes af artikel 307 EF.
The United Kingdom suggests that such immunity from review can be derived from Article 307 EC.
Artikel 307, stk. 1, EF bestemmer: »De rettigheder og forpligtelser, der følger af konventioner, som før den 1. januar 1998 eller før tiltrædelsesdatoen for tiltrædende medlemsstaters vedkommende er indgået mellem på den ene side en eller flere medlemsstater og på den anden side et eller flere tredjelande, berøres ikke af bestemmelserne i denne traktat«.
The first paragraph of that article provides: ‘The rights and obligations arising from agreements concluded before 1 January 1958 or, for acceding States, before the date of their accession, between one or more Member States on the one hand, and one or more third countries on the other, shall not be affected by the provisions of this Treaty.’
Efter Det Forenede Kongeriges opfattelse pålægger denne bestemmelse, sammenholdt med artikel 10 EF, Fællesskabet en forpligtelse til ikke at forhindre medlemsstaternes efterlevelse af sikkerhedsrådsresolutioner.
In the view of the United Kingdom, that provision, read in conjunction with Article 10 EC, would impose on the Community an obligation not to impair Member State compliance with Security Council resolutions.
FORSLAG TIL AFGØRELSE FRA GENERALADVOKAT POIARES MADURO — SAG C-415/05 P skabets forfatning, som er traktaten« 35.
OPINION OF MR POIARES MADURO — CASE C-415/05 P constitutional charter, the Treaty’.
Mere direkte bekræftede Domstolen i Schmid-berger-dommen, at »foranstaltninger, som er uforenelige med overholdelsen af […] menneskerettigheder, ikke [er] tilladte i Fællesskabet« 36.
35More straightforwardly, in Schmidberger, the Court reaffirmed that ‘measures which are incompatible with the observance of human rights … are not acceptable in the Community’.
Det afgørende problem med det argument, som Det Forenede Kongerige har gjort gældende, er imidlertid, at det fremstiller artikel 307 EF som grundlaget for en mulig fravigelse fra artikel 6, stk. 1, EU, hvorefter Unionen bygger på principperne om frihed, demokrati og respekt for menneskerettighederne og de grundlæggende frihedsrettigheder samt retsstatsprincippet.
The crucial problem with the argument raised by the United Kingdom, however, is that it presents Article 307 EC as the source of a possible derogation from Article 6(1) EU, according to which ‘the Union is founded on the principles of liberty, democracy, respect for human rights and fundamental freedoms, and the rule of law’.
Som Domstolen fastslog i Les Verts-dommen, er »Det Europæiske Økonomiske Fællesskab […] et retsfællesskab, idet både dets medlemsstater og dets institutioner er undergivet kontrol med, at deres retsakter er forenelige med Fælles-
As the Court stated in Les Verts, ‘the European Community is a community based on the rule of law inasmuch as neither its Member States nor its institutions can avoid a review of the question whether the measures adopted by them are in conformity with the basic
Artikel 307, stk. 2, EF bestemmer, at »[…] den eller de pågældende medlemsstater [bringer] alle egnede midler i anvendelse med henblik på at fjerne […] uoverensstemmelser« mellem deres tidligere indgåede konventionsforpligtelser og deres forpligtelser i henhold til fællesskabsretten.
37 The second paragraph of Article 307 EC provides that ‘the Member State or States concerned shall take all appropriate steps to eliminate … incompatibilities’ between their prior treaty obligations and their obligations under Community law.
I dette øjemed skal medlemsstaterne »bistå
To this end, Member States shall ‘assist each other … and shall, where appropriate adopt
34 — I visse retssystemer synes det meget usandsynligt, at nationale foranstaltninger til gennemførelse af sikkerhedsrådsresolutioner skulle være undtaget for domstolsprøvelse (hvilket i øvrigt viser, at en beslutning fra Domstolen om at udelukke foranstaltninger såsom den anfægtede forordning fra domstolsprøvelse kan skabe vanskeligheder for modtagelsen af fællesskabsretten i visse nationale retsordener). Jf. eksempelvis følgende kilder: Tyskland, Bundesverfassungsgericht, kendelse af 14.10.2004 (Görgülü) 2 BvR 1481/04, trykt i NJW 2004, s. 3407-3412. Den Tjekkiske Republik: Ústavní soud, 15.4.2003 (I. ÚS 752/02); Ústavní soud, 21.2.2007 (I. ÚS 604/04). Italien: Corte Costituzionale, 19.3.2001, nr. 73. Ungarn: 4/1997 (I. 22.) AB határozat. Polen: Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 27.4. 2005, P 1/05, pkt. 5.5, Seria A, 2005, nr. 4, poz. 42; og Orzecznictwo Trybunału Konstytucyjnego (zbiór urzędowy), 2.7.2007, K 41/05, Seria A, 2007, nr. 7, poz. 72.
34 — In certain legal systems, it seems very unlikely that national measures for the implementation of Security Council resolutions would enjoy immunity from judicial review (which incidentally shows that a decision by this Court to exclude measures such as the contested regulation from judicial review might create difficulties for the reception of Community law in some national legal orders).
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN
AL BARAKAAT INTERNATIONAL FOUNDATION v COUNCIL AND COMMISSION questions’.
»politiske spørgsmål« 39. Sammenfattende kan man sige, at Kommissionen, Rådet og Det Forenede Kongerige gør gældende, at det konkrete emne, der er genstand for den foreliggende sag, ikke er egnet til domstolsprøvelse.
39In brief, one could say that the Commission, the Council and the United Kingdom contend that the specific subjectmatter at issue in the present case does not lend itself to judicial review.
Denne forpligtelse indebærer, at medlemsstaterne skal udøve deres rettigheder og pligter i en international organisation som FN på en måde, der er forenelig med de betingelser, der er fastsat i den primære ret og de generelle fællesskabsretlige principper 38.
That duty requires Member States to exercise their powers and responsibilities in an international organisation such as the United Nations in a manner that is compatible with the conditions set by the primary rules and the general principles of Community law.