natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Ecuen: Den er systemets bærende element og består af en kurv af alle medlemsstaternes valutaer. — Valutakurs- og interventionsmekanismerne: Hver valuta har en centralkurs i for hold til ecu.
— The exchange rate and intervention mechanisms Each currency has a central exchange rate linked to the ecu.
Indtil august 1993 var der tilladt en udsvingsmargen på 2,25 % (dog i særlige tilfælde op til 6 %) i forhold til de bilaterale kurser.
Until August 1993 bilateral exchange rates were allowed to fluctuate within a band of 2.25 %, or up to 6 % in exceptional cases, around the central rate.
Denne margen blev så udvidet til ca. 15 % efter betydelig uro på valutamarkederne. — Kreditmekanismerne: Centralbankerne er forpligtet til at intervenere med ubegrænsede beløb, når de bilaterale valutakursudsving nærmer sig grænsen på ca. 1 5 %, for at hindre at denne tærskel over skrides.
During the first stage the Member States would draw up convergence programmes designed to promote improvements in and con vergence of economic performance, thereby making it possible to establish fixed exchange rates.
I den første fase forpligtede medlemsstater ne sig til at udarbejde »konvergensplaner« for, hvordan landenes økonomi kan styrkes og nærme sig hinanden, således at der kan ind føres faste valutakurser.
— The credit mechanisms In the event of bilateral exchange rates approaching the 15 % threshold, central banks have unlimited liability to intervene to ensure that the threshold is not crossed.
På Det Europæiske Råds møde i Madrid den 15. og 16. december 1995 døbte stats- og regeringscheferne den fremtidige europæiske valuta »euro« og vedtog de tekniske planer for indførelsen af den.
The Madrid European Council on 15 and 16 December 1995 christened the future European currency the 'euro' and adopted the technical procedure for creating it.
Den traktat, der den 7. februar 1992 blev under skrevet i Maastricht, lagde kursen fast hen imod en fælles valuta.
The Treaty signed in Maastricht on 7 February 1992 makes progress towards a single currency irreversible, by splitting the timetable of achievements into three stages.
Kriterierne for overgang til tredje fase er følgende: gende:
The criteria for going on to the third stage have been set as follows:
— Prisstabilitet: Inflationstakten må ikke være mere end 1,5 % større end gen nemsnittet for de tre lande, der har den laveste inflation.
— price stability: the rate of inflation may not exceed the average rates of inflation of the three Member States with the lowest inflation by more than 1.5 %;
— Rentesatser: De langfristede rentesatser må ikke afvige mere end 2 % fra gennemsnitssatsen for de tre lande, der har de laveste satser.
— interest rates: long-term interest rates shall not vary by more than 2 % in relation to the average interest rates of the three Member States with the lowest interest rates;
Tredje fase begynder den 1. januar 1999.
Stage III will begin on 1 January 1 999.
Forinden, i maj 1998, skal medlemsstaternes finansministre, på grundlag af rapporter fra Kommissionen og EMI, afgøre, hvilke medlemsstater der opfylder betingelserne for at gå over til den fælles valuta.
In May 1998 the Member States' Finance Ministers will decide, on the basis of reports from the Commission and the EMI, which Member States meet the conditions for adoption of a single currency.
I betragtning af de økonomiske prognoser for de kommende år er Kommissionen af den opfattelse, at de fleste medlemsstater den 1. januar 1999 vil opfylde de opstillede betingelser.
The Commission considers that as regards the economic forecasts of the future, a majority of Member States will be able to fulfil the conditions set for the euro by 1 January 1999.
Efter udtalelse fra Europa-Parlamentet bekræfter Rådet, i dets sammensætning af stats- og regeringscheferne, med kvalificeret flertal, hvilke medlemsstater der opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta. ta.
The Heads of State or Government meeting within the Council will confirm by qualified majority, after consulting the European Parliament, which Member States fulfil the conditions necessary for the single currency to be adopted.
— Underskud: Underskuddet på de offentlige budgetter skal være tæt på eller under 3% af BNI.
— deficits: national budget deficits must be close to or below 3 % of GNP;
— Gældsætning: Det offentliges gæld må kun overstige 60 % af BNI, hvis den bevæger sig i retning af dette niveau.
— debt: public debt may exceed 60 % of GNP only if the trend is declining towards this level;
Ved indledningen af den tredje fase fast låses pariteterne uigenkaldeligt mellem de del tagende valutaer, og Den Europæiske Centralbank oprettes.
At the beginning of Stage III a European Central Bank will be set up and the exchange rates between the participating currencies will be fixed once and for all.
Den skal være uafhængig af regeringerne, og den skal lede den monetære politik for alle de lande, der deltager i euroen.
The bank will be independent of national governments and will man age the monetary policies of all the Member States joining the single currency.
De lande, der i begyndelsen står udenfor, tilslutter sig, efterhånden som deres økonomi tillader det, eller når de træffer politisk beslutning herom.
Member States outside the currency union will join as soon as their economic performance per mits, or when they take the political decision.
ØMU'ens anden fase, der begyndte den 1. januar 1994, var en overgangsperiode, hvor konvergensbestræbelserne blev videreført og forstærket.
— exchange rate stability: a national currency shall not have been devalued during the two previous years and must have remained within the EMS 2.25 % margin of fluctuation.
Indførelsen af den fælles valuta finder sted den 1. januar 1 999 for offentlige myndigheders og bankers vedkommende.
Stage II of economic and monetary union began on I January 1994.
Senest den 1. januar 2002 skal eurosedler og -mønter sættes i omløb.
It is a transitional stage during which a determined effort will be made to achieve economic convergence.
Mønternes forsider, der er ens i alle landene, blev forelagt officielt for Det Europæiske Råd i Amsterdam. Ved de tekniske drøftelser er der taget hensyn til udtalelser fra synshæmmede og forbrugere i øvrigt om mønternes form og udseende.
A European Monetary Institute (EMI) was set up in Frankfurt to strengthen the coordination of Member States' monetary policies, promote the use of the ecu and prepare the ground for the creation of a European Central Bank in Stage III.
Det Europæiske Råd i Dublin: skrives:
— decision made to set up monetary union and adopt five convergence criteria
— vedtagelse af en stabilitets­ og vækstpagt;
— pact on budget stability and growth adopted
— beslutning om at skabe en Monetær Union og vedtagelse af fem konver­genskriterier.
7 January 1994 Second stage of EMU (transitional period)
7. januar 1994: ØMU'ens anden fase (overgangsperiode):
— EMI set up in Frankfurt
— bekræftelse af stabilitets­ og vækstpag­ten; vedtagelse af bestemmelser om eur­oens juridiske status;
— pact on stability and growth confirmed
— styrkelse af procedurerne for samordning af den økonomiske politik på EU­plan;
— procedures strengthened for coordinating European economic policies
— resolution om »EMS 2« for landene uden for euroområdet;
— regulations adopted on legal status of euro
— godkendelse af mønternes udformning.
— excessive deficits fought and policy for economic convergence of Member States
— bekæmpelse af uforholdsmæssigt store underskud og økonomisk konvergens­politik i medlemsstaterne;
— 'EMS first round' for countries not involved in single currency resolved
13. december 1997: Det Europæiske Råd i Luxembourg:
— independence of national central banks
— uafhængighed af de nationale central­banker.
— design of coins chosen
16. december 1995: Det Europæiske Råd i Madrid:
16 December 1995 Madrid European Council
— vedtagelse af navnet »euro«;
— the name 'euro' adopted
— resolution om samordning af den øko­nomiske politik i ØMU'ens tredje fase (multilateral overvågning) og om traktatens artikel 109 og 109 Β (valutakurspolitik og Fællesskabets repræsentation på inter­nationalt plan).
— coordination of economic policies during third stage of EMU (multilateral supervision) and Articles 109 and 109b of Treaty resolved (exchange rate policy and the Community's representation at international level)
— ØMU'ens tredje fase; euroen bliver en fuldgyldig valuta;
7 and 2 May 1998 European Council defines list of countriesjoining single currency based on convergence criteria
7. og2. maj 1998: Det Europæiske Råd afgør på grundlag af konvergenskriterierne, hvilke lande der deltager i euroen:
— euro becomes a currency in its own right
— bankers og virksomheders overgang til euroen.
— banks and businesses transfer to euro
— fastlæggelse af uigenkaldelige bilaterale vekselkurser.
— irreversible bilateral exchange rates set
7. januar 2002: Euroen indføres; sedler og mønter sættes i omløb.
7 January 2002 Euro is introduced Coins and notes go into circulation
Senest 1. jul i 2002: Sedler og mønter i nationale valutaer mister deres status som formelle betalingsmidler.
7 July 2002 at the latest Status of national coins and notes as legal currency is abolished
Ved protokoller knyttet som bilag til traktaten forbeholder Det Forenede Kongerige og Danmark sig ret til ikke at gå over til tredje fase, selv om de måtte opfylde betingelserne (opting out-klausulen).
On 1 July 2002, the euro will replace nation­al currencies in the Member States joining the single currency.
Danmark har efter en folkeafstemning erklæret, at landet ikke agter at deltage. Også Sverige har taget forbehold.
Between these two dates, prices will be displayed both in euro and in the national currency to help European consumers familiarise themselves gradually with the new currency.
Med den resolution om »samordning af den økonomiske politik i ØMU'ens tredje fase«, som Det Europæiske Råd vedtog den 13. december 1997 i Luxembourg, blev der taget en vigtig beslutning, i og med at det blev bestemt, at »ministrene fra de stater, der del tager i euroområdet, kan mødes uformelt for at drøfte spørgsmål vedrørende det specifikke ansvar, som de har for den fælles valuta«.
In the resolution on the coordination of the economic policies during Stage III of the EMU, which the European Council adopted in Luxembourg on 13 December 1997, it took an important decision by stipulating that the 'Ministers of the Member States joining the EMU may meet together informally to discuss questions arising from the specific responsi­bilities they share under the single currency'.
De Femtens regeringschefer har her banet vejen for en styrkelse af et fælles tilhørsforhold, der kan føre til, at de lande, der har indført euroen, sideløbende med Den Monetære Union nærmer sig endnu mere til hinanden i deres konjunktur-, budget, social- og skattepolitik.
The Heads of State or Government of the Fifteen thus opened the door to a process of strengthening joint membership, which could bring those countries which adopted the euro in their economic, budget, social and tax policies even closer together, beyond monetary union itself.
For at komplettere bestemmelserne i Maastricht traktaten vedtog Det Europæiske Råd den 17. juni 1 997 i Amsterdam to vigtige resolutioner: ner:
Under protocols to the Treaty, the United Kingdom and Denmark reserve the right to opt out of Stage III even if they meet the economic performance criteria.
— Den første, om »stabilitets- og vækstpagten«, forpligter medlemsstaterne til at fast holde deres budgetdisciplin.
In order to complete the provisions of the Maastricht Treaty, the European Council meeting on 17 June 1997 in Amsterdam adopted two important resolutions:
Indførelsen af den fælles valuta inden århundredeskiftet er et meget ambitiøst mål.
The introduction of a single currency by the end of the century is the European Union's most ambitious goal yet.
Udviklingen frem mod dette mål bliver ikke uden vanskeligheder, og der er fortsat brug for en stærk politisk vilje hos de pågældende medlemsstater.
There are bound to be setbacks along the way which will test the political will of the Member States involved.
En anden vigtig forudsætning for, at euroen bliver en succes, er, at offentligheden tager positivt imod denne nyskabelse, der kommer til at gribe direkte ind i den enkeltes dagligdag.
The crucial question of public opinion's acceptance of an innovation which directly affects the daily life of every citizen will also decide the success of the euro.
Den anden resolution omhandler vækst og beskæftigelse.
— The first one, known as the 'stability and growth pact', commits the Member States to keep to their budgets.
I denne angives det, at medlemsstaterne og Kommissionen har for pligtet sig til at give en ny impuls, så beskæftigelsen til stadighed står øverst på EU's politiske dagsorden.
This discipline will be guaranteed by multilateral supervi­sion and a ban on excessive deficits.
D, et Europæiske Fællesskab, der blev skabt oprettet i 1948 af Frankrig, Det Forenede Kongerige, Belgien, Nederlandene og Luxembourg på grundlag af en forsvarsaftale om gensidig hjælp og politiske konsultationer.
POLITICAL UNION AND DEFENCE established by Belgium, France, Luxembourg, the Netherlands and the United Kingdom in 1948 for purposes of collective selfdefence.
Men det er inden for NATO-samarbejdet, at Vesteuropa gennem mere end 40 år har beskyttet sin sikkerhed i nært samarbejde med USA og Canada.
For more than 40 years, however, it was through NATO, in close alliance with the United States and Canada, that Western Europe guaranteed its own security.
ud fra ønsket om fred og forsoning, har ikke siden afslutningen på Anden Verdenskrig forsøgt at gøre sig gældende i resten af ver den på andre måder end ved at vise, hvordan problemer kan løses på fredelig vis.
Γ eace and reconciliation are central to the process of European integration. Not once since the end of the Second World War has Europe sought to impose its ideas on the rest of the world, other than by setting an example of how to solve problems by negotiation.
Efterhånden som EU's økonomiske og handelsmæssige betydning er vokset, har der vist sig behov for dets evne til at skabe forlig og ligevægt i verden.
However, with its emergence as an important econ­omic and trading power, the European Union is increasingly called upon to act as a mediator and a stabilising force in world affairs.
Det var først med underskrivelsen af fælles akten i 1986, at EF-traktaterne kom til at omfatte det politiske samarbejde (EPS), der var opstået af det praktiske samarbejde mellem EF-landene.
When the plans for a European Defence Community (EDC) failed in 1954, the Federal Republic of Germany and Italy were invited to join the Western European Union (WEU)
Da planerne om Det Europæiske Forsvarsfællesskab led skibbrud den 30. august 1954, sluttede Forbundsrepublikken Tyskland og Italien sig til Den Vesteuropæiske Union (Vestunionen, WEU), der var blevet
It was not until the Single European Act was signed in 1986 that the existing practice of European political cooperation (EPC) between EC Member States was given formal recog­nition.
udenrigsministrene og inddrog kun i begrænset omfang de andre EF-institutioner, såsom Parlamentet og Kommissionen.
Foreign Ministers, the Community institutions such as the Commission and Parliament being involved only indirectly.
Disse mål kan søges virkeliggjort på to måder: ved »samarbejde mellem medlemsstaterne om deres politik« og vedtagelse af fælles holdninger samt ved »gradvis gennemførelse af fælles aktioner på områder, hvor medlemsstaterne har vigtige fælles interesser«.
These objectives can be successfully achieved in two ways: by 'cooperation between the Member States in conducting their policy' defining common positions and 'by gradually implementing common measures in areas where the Member States share common interests'.
Men ordningen har dog gjort det muligt for EF med jævne mellemrum at tale med én stemme i internationale forsamlinger (FN) og at arbejde sig hen imod en fælles udenrigspolitik.
Nevertheless, EPC has often made it possible for the Member States to adopt a common position within international organisations, such as the United Nations, and has proved use ful in ensuring a consistent approach to for eign policy.
Som led i deres systematiske samarbejde informerer og konsulterer medlemsstaterne hinanden om alle spørgsmål af fælles interesse vedrørende FUSP.
As part of the systematic cooperation between Member States, they are mutually informed and consulted on any matter of general interest in the CFSP context.
Fælles holdninger indtages, når Rådet skønner det nødvendigt, og de er udtryk for medlemsstaternes nationale politik og for deres stillingtagen i internationale fora.
Common positions are adopted as soon as the Council considers it necessary, and this links the Member States' national policies and their position in international circles.
De ændringer, der er sket i det geopolitiske landskab på det europæiske kontinent siden 1989, med Warszawapagtens opløsning, foreningen af de to Tysklande og opsplitningen af Sovjetunionen samtidig med en opblussen af nationalistiske spændinger, som har ført til borgerkrig i Jugoslavien og landets opløsning, har fået medlemsstaterne til at foretage et kvalitativt spring i det politiske samarbejde.
Given the geopolitical changes that have shaken Europe since 1989 — the collapse of the Warsaw Pact, the unification of Germany and the disintegration of the Soviet Union, com bined with the resurgence of nationalist ten sions, civil war and the break-up of Yugoslavia
Det Europæiske Råd er stadig den højeste myndighed, som i enighed fastlægger de over ordnede retningslinjer for udenrigspolitik ken, men man har indført princippet om fælles aktioner, der forpligter De Femten.
The European Council retains its ultimate authority and will continue to determine the general thrust of foreign policy. But provision is made for joint action by the Fifteen, which would commit each Member State.
Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik (FUSP)
The common foreign and security policy (CFSP)
Med traktaten om Den Europæiske Union oprettes en politisk union baseret på en fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, der har følgende mål:
The Treaty on European Union forms the basis of a political union built around a common foreign and security policy. The objectives, to quote the Treaty, are as follows:
— »beskyttelse af Unionens fælles værdier, grundlæggende interesser og uafhængig hed
— to safeguard the common values, fundamental interests and independence of the Union;
Rådet kan med kvalificeret flertal (forudsat at der i Rådet er enighed om at tage spørgsmålet op) vedtage fælles aktioner med sigte på at samordne medlemsstaternes stillingtagen og handlinger.
The Council may adopt procedures for implementing joint action by a qualified majority (if they cover an issue unanimously accepted by the same Council), the aim being to align actions by the Member States as they take up their positions.
EU udtaler sig om internationale begivenheder via fælles erklæringer.
The European Union expresses its opinion on international events in its joint statements.
Sådanne erklæringer vedrører især overtrædelse af menneskerettighederne.
These statements cover violation of human rights in particular.
Således findes der inden for de samme institutionelle rammer- både fællesskabsprocedurer og mellemstatslige procedurer.
Community and intergovernmental procedures must therefore exist side by side in the same institution.
— styrkelse af Unionens og dens medlemsstaters sikkerhed i alle henseender
— to strengthen the security of the Union and its Member States in all ways;
— bevarelse af freden og styrkelse af den internationale sikkerhed
— to preserve peace and strengthen international security;
FUSP udgør en af søjlerne i EU-samarbejdet og omfatter alle sider af udenrigspolitikken, også sikkerhed.
The CFSP is a pillar of the European Union and encompasses every area of foreign policy, including security.
Bestemmelserne på dette område berører dog ikke »den særlige karakter af visse medlemsstaters sikkerheds- og for svarspolitik«.
The provisions governing the CFSP do not in any way affect the 'specific characteristics of the defence and security policy of certain Member States'.
Således bevarer de neutrale lande en særlig status, og Frankrig og Det Forenede Kongerige kan som atommagter videreføre deres særlige forsvarspolitik.
Neutral States therefore continue to have a special status and France and the United Kingdom may pursue their specific defence policies as nuclear powers.
Udviklingen hen imod en europæisk forsvarsidentitet
Steps towards a European identity on defence
Den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik skal med tiden kunne føre til et fælles forsvar.
The common foreign and security policy could lead in time to common defence.
Den forholdsvis forsigtige formulering, der blev vedtaget i Maastricht, er et kompromis mellem de lande, der rnener, at forsvarsspørgsmålet er uløseligt forbundet med den euro pæiske identitet, og de lande, der ikke vil risikere, at de solidaritetsbånd, som er knyttet inden for NATO, går i opløsning.
The cautious wording used in the Treaty represents a compromise between Member States which consider that the Community needs to de velop its own defence policy and Member States that are keen to preserve the bonds established within the Atlantic Alliance.
Men begrebet »et fælles forsvar« er udtryk for bestræbelserne hen imod en virkelig union, der også omfatter den strategiske og militære dimension.
But the notion of 'common defence' does point to a desire to create a full-blown Union with a strategic and military dimension.
EU har med Amsterdam-traktaten fået nye instrumenter, både institutionelle og operationelle.
The Amsterdam Treaty endowed the European Union with new institutional and operational instruments.
Fremover skal Det Europæiske Råd fungere som igangsætter og udstikke den politiske kurs ved at vedtage »fælles strategier«, der så gennemføres via »fælles aktioner« og »fælles holdninger«.
Henceforth it is the European Council's role to provide motivation and direction by adopting 'common strategies' implemented by 'joint action and common positions'.
I øvrigt var det i Amsterdam kun muligt at indføre kvalificeret flertal ved Rådets vedtagelse af aktioner eller holdninger til gennemførelse af Det Europæiske Råds beslutninger, fordi man samtidig indførte princippet om konstruktiv stemmeundladelse, så en medlemsstat i visse tilfælde kan undlade at deltage i en aktion, men ikke forhindrer de andre i at vedtage den.
Moreover, voting by qualified majority was only introduced in Amsterdam for action or positions adopted by the Council for application of joint decisions by the European Council in return for the principle of constructive abstention being introduced, which allows a Member State in certain cases not to take part in action without preventing others from doing so.
Rådets generalsekretær udøver det nye hverv som højtstående repræsentant for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, og han bistår Rådet med udformning, forberedelse og gen nemførelse af politiske beslutninger.
By requesting the Western European Union, seen as an integral part of the future Union, to 'elaborate and implement decisions and actions of the Union which have defence implications', the Fifteen are forging links with the only European organisation with a defence role.
Rådet kan endvidere, når det skønner det nødvendigt, udpege en særlig repræsentant med et man dat i forbindelse med særlige politiske spørgsmål. Men den store nyskabelse i forbindelse med traktaten er, at der i Rådet oprettes en enhed for politisk planlægning og tidlig varsling.
The WEU, including 10 Member States which signed the Brussels Treaty and five observers (Ireland, Denmark, Austria, Finland and Sweden), has a 1 08-member Assembly based in Paris and a Council of Ministers whose secretariat is in Brussels.