natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ydreårsager til kvæstelser og forgiftning er den mest udbredtedødsårsag blandtde unge (mellem 15 og 34 år), men er
The number of people living alone is increasingand the average size ofhouseholds is getting smaller.While the share ofdependentchildren living in loneparent families (primarily with their mother) continues tobe relatively small it has increased significantly over thelast 15 years - in 1998, 13% of all dependent children wereliving with one parent compared with just 8%in 1983.The first phase of living as a couple increasingly takes theform of cohabitation, as young people tend to postpone
Antallet af personer,der bor alene, stiger, og husstandenes gennemsnitsstørrelse bliver mindre.
68% feel thattheir health is 'good' or 'very good' while the remaining22% describe it as 'fair’.
Andelen afbørn i familier med kun énforælder (primært moderen) er stadigvæk relativ begrænset, men er dog steget ganske betydeligt i de seneste 15 år.I 1998 var det 13% af alle børn, der boede sammen med énenkelt forælder, mens det i 1983 kun var 8%.
The proportion of persons in thecategory '(very) bad'increases with age: almostone infour elderly people described their health as such.
Første fase af"samlivetsom par" er i stigende grad "papirløst", blandtandet fordi mange unge udskyder ægteskabet, indtil de vilhave børn eller føler sig sikre på, atforholdetvil vare.
At allages, women are more likely than men to rate theirhealth as '(very) bad'.
I2001 var 33% af alle unge (under 30 år), der levede i parforhold, blot samboende.
People in the lowest income quintile are also significantly more likely to report bad or verybad health (13%) than those in the highest (5%).
Se f.eks. OECD, Regards sur la Santé,2001. NAS, Preparing for an aging world: The Case for Cross National Research, 2001. WHO, World Health Report, 2000.
See for example OECD, Regards sur la Santé, 2001.
Højere uddannelsesniveau: faldet i andelen af lavtuddannede (forskel mellem andelen af lavtuddannede i aldersgrupperne 25-34 år og 45-54 år) - 2000
Progression in education: the decrease in the share of low education (difference between the shares oflow education in the age groups 25-34 and 45-54), Year 2000
Ud
B r i
Kilde: Eurostat - Arbejdsstyrkeundersøgelsen 2000 g a v e
Source of data: Eurostat LFS2000 2000
Kilde: Eurostat - Arbejdsstyrkeundersøgelsen 2000
Source of data: Eurostat LFS2000 2000 o c i a l s it u at io n
Kræfter denvigtigste dødsårsag i gruppen mellem 45 og 64 år.
Cancerrepresents the major cause of death among those aged45-64.
Foralderskategorien over 75 år skyldes ca. halvdelen afalledødsfald kredsløbssygdomme.
For those aged 75 and over, circulatory diseasesaccount for around half of all deaths.
Uddannelse: Bedre adgangtiluddannelse oghøjereuddannelsesniveauer, men ikke for alle
In 1998, the median equivalised net annual income wasaround 11,700 PPS (EU-15 population weighted arithmetic average).
I 1998 var den årlige middelnettoindkomst ca. 11 700 KKS(aritmetisk gennemsnit vægtet efter befolkningen i EU-15).I de fleste EU-lande hidrørte ca. 70%afindkomsten fraarbejde, ca. 25-30% fra pensioner og andre sociale ydelserog de få resterende procenter fra kapitalafkastog andreprivate kilder.
In most Member States, approximately70% of income comes from work, around 25-30% frompensions and other social benefits, and the small remaining part from capital and other private sources.
Selv om sociale ydelser ikke udgør en stor andel afind-komsten, modtager 73% af alle borgere i EU sådanne overførsler enten direkte eller indirekte gennem andre medlemmer af husstanden.
Although social benefits do not constitute a large shareofincome, 73% of EU citizens benefitfrom such transfers, either directly or indirectly, through other household members.
Det generelle uddannelsesniveau er blevet væsentligt højere i de seneste 30 år, navnlig blandt kvinderne.
Educational attainment has improved significantly overthe last thirty years, particularly among females.
I dag harmere end 76% af alle i aldersgruppen 25-29 år en gymnasieuddannelse eller en tilsvarende ungdomsuddannelse.Forbedringen afuddannelsesniveaueter etafde størstefremskridti de sidste ti år.
Today,more than 76%ofpeople aged 25-29 have an uppersecondary qualification. The improvementin educational level has been one of the major achievementsof thelast decades.
I 2000 havde hver femte 45-54-årige og hver fjerde 25-34-årige afsluttet en videregåendeuddannelse.
In 2000, one out offive in the age group45-54 and one out offour in the age group 25-34 hadcompleted tertiary level education.
I de to aldersgrupper tilsammen er andelen afpersoner med lavtuddannelsesniveau faldetfra 41%til26%.
Between the sametwo groups,the share oflow educational achievementhas declined from 41%to 26%.
Men 20% af alle 18-24-årige forlader dog stadigvækuddannelsessystemet med, hvad der i bedste fald svarer tilfolkeskolens afgangsprøve.
However, 20% of persons aged 18-24 still leave the education system withonly lower secondary education at best.
På EU-plan tegnede de fattigste 20% af befolkningen sigfor 8% af den samlede indkomsti 1998, medens de 20%rigeste havde 39% af den samlede indkomst, dvs. 5,4 gangeså meget.
At EU level, the bottom (poorest) 20% ofthe population received 8% of total income in 1998, while the top(richest) 20%received 39%oftotal income, i.e. 5.4times as much.
Der er en tendens til, at skævhederne er størstide EU-lande, hvor gennemsnitsindkomsten er lavest. Denneforskel mellem de mestvelhavende og de fattigste ermindsti Danmark (2,7), Finland (3,0) og Sverige (3,4), ogstørsti de sydlige medlemslande, Belgien, Det Forenede Kongerige og Irland.
Member States with lower levels of average income tend to have higher levels ofinequality.This gap between the most and least well-off persons issmallestin Denmark (2.7), Finland (3.0) and Sweden(3.4) butwidestinthe southern Member States, Belgium, the United Kingdom and Ireland.
I 1998 kunne ca. 18%af EU-borgerne eller 68 mio. mennesker betegnes som værende indenfor "fattigdoms-risiko-zonen", dvs. de havde en indkomst på under 60% af middelindkomsten i detland, de bor i.
In 1998 around 18% of EU citizens or 68 million peoplewere at risk of poverty i.e. they had an equivalised income that was less than 60% oftheir respective nationalmedian.
Ca. halvdelen af dissemennesker havde væreti denne situation mindsttre år itræk.
Abouthalfofthese people had been in thissituation for atleastthree consecutive years.
Bestemte typer husstande er mere truet af fattigdomend gennemsnittet: enlige forældre med hjemmeboendebørn, samt unge, ældre, og kvinder, der bor alene.
Severaltypes of households have higher than average levels ofrisk of poverty: single-parents with dependent children,young people living alone, old people living alone andwomen living alone.
Detgælder i hele EU, atjo højere uddannelsesniveau envoksen person har, jo flere efteruddannelsesmuligheder fårvedkommende.
Throughout the Union, the higher the educational levelof adults, the greater the training opportunities afforded to them.
I 2000 var det 8% af alle i EU mellem 25 og64 år, der havde deltageti uddannelses- eller efteruddannelsesaktiviteter indenfor de sidste 4 uger.
EU-wide, 8% of the population aged 25-64had participated in education/training(atsome pointduring the last four weeks) in 2000.
Sådanne efteruddannelsesaktiviteter synes atvære mest udbredte i denordiske lande, Nederlandene og Det Forenede Kongerige.Ældre har langt ringere mulighed end yngre for at deltagei efteruddannelse.
Such training activities seem to be more prevalent in the Nordic countries,the Netherlands and the United Kingdom. Older persons are much less likely to receive training than younger persons.
Kvinder er langt bedre repræsenteretiefteruddannelsesaktiviteterne i de nordlige EU-lande end ide sydlige.
Women are far better represented in training activities in Member States in the North than in Southern Member States.
Beskæftigelsesmuligheder på regionaltplan: uddannelsespiller en central rolle
Employment prospects at regional level: education playsa key role
En væsentlig årsag til fattigdom og social udstødelse erarbejdsløshed eller lavtlønnet beskæftigelse.
An importantcause ofpoverty and social exclusion isthe lack ofa job or lowwages from employment.
I 1998 var risikoen for fattigdom for personer i husstande, hvor ingen afhusstandens medlemmer i den erhvervsaktive alder var ibeskæftigelse, næsten 51% - eller 2,3 gange mere end i dehusstande, hvor mindst én person var i arbejde.
In1998, the risk of poverty for persons living in householdswhere no persons of working age were in employmentwas nearly 51% - around 2.3 times higher than when atleast one person was working.
I perioden 1996-2000 øgedes beskæftigelsen i alle regionerganske markantfor arbejdstagere med en mellemuddannelse eller videregående uddannelse, medens den faldt forde lavtuddannede.
During 1996-2000, throughoutregions, employmentincreased strongly for workers with upper secondaryand tertiary education, but it fell for lower educationallevels.
Mulighederne er megetforskelligeregionerne imellem, afhængigtafden aktuelle beskæftigelsesfrekvens og udviklingen i uddannelsesniveau.
Different regions present a variety of prospectsdepending on the existing employment rate and progress in educational achievement.
Detfremgår af kort 1 og 2 nedenfor, atf.eks. visse regioner idetnordlige Spanien, hvor beskæftigelsesfrekvensen erforholdsvis lav, har gjortstore fremskridt med hensyn tiluddannelsesniveauet.
Maps 1 and 2 overthe page showthatsome regions of Northern Spain,for example, with a relatively lowemploymentrate,have made great progress in educational levels.
Spanien har derfor store mulighederfor atøge sin samlede beskæftigelsesfrekvens og skabebedre job til folk med bedre uddannelse.
Thereis therefore significant scope for Spain to increase itsoverall employmentrate and provide better jobs formore qualified people.
I den anden endeaf skalaen har Danmark en meget høj beskæftigelsesfrekvens og i forvejen en gunstig uddannelsesstruktur i befolkningen, hvorfor der her er langt færre muligheder for øgetvækst i beskæftigelsen.
Atthe other end ofthe scale,Denmark has a very high employmentrate and already a favourable educational mix within the populationand therefore there is less scope for employmentgrowth.
Velfærden og udgifterne til social sikring gøres for borgernes velfærd eller for at udvikle en effektivøkonomi.
Trends in social protection expenditure and welfare differences in social protection expenditure are notnecessarily indicative of real differences in the degree towhich the well being of citizens or the development of anefficient economy is promoted.
Det, der tæller, er indsatsens præcise karakter(f.eks. den relative vægt på aktive og passive foranstaltninger) og effekt(f.eks. foranstaltningernes nettoværdi ogomkostningseffektivitet).
What matters is the precise character (e.g. the relative accent on active and passive measures) and effectofprovisions (e.g. their netvalue and cost-effectiveness).
Desuden kan tal for bruttoudgifterne give etforvrænget billede af, hvad der rentfaktiskforegår.
Moreover, gross expenditure measures may give a distorted image of what goeson. on.
Social sikring er en hjørnesten i EU's politikker for bekæmpelse af fattigdom og styrkelse af den sociale samhørighed.Desuden er detpå de seneste Europæiske Råd blevetunderstreget, at social sikring er en integreret del af denøkonomiske udvikling i EU.
Social protection is a cornerstone of EU policies for combating poverty and strengthening socialcohesion.Moreover, recent European Summits have emphasisedthatsocial protection is an integral partofeconomicdevelopmentin the EU.
I detfølgende kombineres engennemgang afudviklingen i udgifterne til social sikringmed en analyse af de sociale overførslers omfordelingseffekt og en undersøgelse af omfanget og størrelsen af husstandenes indtægter fra sociale overførsler2.
This chapter combines an examination of developments in social protection expenditure with an analysis ofthe redistributive impactofsocial transfers and a study of the prevalence and size ofsocial transfer receipts at household level2.
Social sikring har betydelig indvirkning på den socialesituation
Social protection has a considerable impact on the socialsituation
Bruttoudgifterne kan således være etmegetupræcistudtryk for, hvor store beløb der rent faktisk flyttes. I bruttotallene er der ikke tagethensyn til skatter eller socialebidrag, som eventueltskal betales afydelserne, og hellerikke de såkaldte "skatteudgifter" er medregnet, dvs. overførsler i form af skattefritagelser eller skattefradrag i stedetfor direkte kontante udbetalinger.
Indeed, gross expenditure can be an imprecise indication ofthe amountofmoney actually being moved.Gross figures do not take account of taxes or social charges which may be levied on benefits and they excludeso-called ‘tax expenditures’, thatis transfers made bymeans oftax concessions or allowances rather thandirectly through cash outlays.
Der bruges meget store beløb på socialsikringssystemerne i EU.
Social protection systems in the European Union involvesubstantial amounts ofexpenditure.
I 1998 udgjorde bruttoudgifterne til social sikring i EU27,7% af BNP.
In 1998 grossexpenditure on social protection in the EU amounted to27.7% of GDP.
De europæiske socialsikringssystemer kombinerer sociale forsikringselementer (omfordeling mellemforskellige livsfaser) med omfordelingselementer (omfordeling mellem indkomstgrupper) og har meget stor betyd-ningforlevevilkårene for flertallet af EU-borgerne.
European social protection systems combine social insurance elements (redistribution betweendifferent life phases) with redistributive elements (redistribution between income groups) and they have asignificant impact on the living conditions of a majorityof EU citizens.
Forskelle mellem EU-landene med hensyn til skatte-/ydel-sesstrukturer og dertil knyttede politikker påvirker omfanget og karakteren af denne virkning.
Differences in tax/benefit structures andrelated policies among Member Statesaffect the magnitude and character of this impact.
Størstepartenafalle mennesker i EU lever i en husstand,
The majority of people across the Union live in a household that receives at least one type of social protection benefit3.
3 som modtager mindstén form for socialsikrings-ydelse
In Greece, Italy and Spain the proportion ran-
Der foreligger endnu ikke tal for nettoudgifterne til socialsikring i EU-15.
EU-15 data on net social expenditure are not yet available.
OECD5har for 1995 for visse lande i EU udarbejdet overslag over omfanget af skatter og sociale bidrag,der skal betales af sociale ydelser, og størrelsen af de skattemæssige udgifter.
Butfor 1995 the OECD5has estimated the scale oftaxes and social charges levied on benefits and oftaxexpenditures for some countries in the EU.
Hvis man derfor ser på nettoudgifterne i stedet for bruttoudgifterne, bliver forskellene mellem EU-landene langtmindre.
If one thenlooks atnetinstead ofgross expenditure there is lessvariation between Member States than in the grossfigures and a differentranking order ofcountries interms of spending relative to GDP.
Samtidig sker der væsentligeændringer i landenes rangering efter udgifternes størrelsei forhold til BNP.
It is particularly noteworthy that expenditure in Sweden is reduced to muchthe same level as in Germany (around 281/2%of GDP)and expenditure in Denmark and the Netherlands fallsto below the level in the UK or Belgium.
Det er især bemærkelsesværdigt, at udgifterne i Sverige reduceres til stort set samme niveau som i Tyskland (ca. 28,5% af BNP), og at udgifterne i Danmark og Nederlandene falder til under niveauetfor Det Forenede Kongerige og Belgien.
ges from 50% to 60% but in the rest of the EU the proportion of persons living in such households is between80% and 95%.
De sociale ydelser reducerer andelen af personer, der leveri fattigdom i samtlige EU-lande: i Grækenland og Italien erder tale om en reduktion på 5-15%, og i Finland er det over70%, medens den gennemsnitlige reduktion for hele EU er31%.
Social benefits reduce the proportion of people at risk ofpoverty in all Member States ranging from a 5-15% reduction in Greece and Italy to more than 70% in Finland, withan EU average reduction of 31%.
Forskelle mellem EU-landenes udgifter til social sikring
Differences in social protection expenditure among Member States
Hvis vi går etskridtvidere og benytter tal fra EU's husstandspanel til at se på udgifterne til social sikring udtryktsom nettoydelser i KKS pr. husstandsmedlem, ændres rækkefølgen af EU-lande efter, hvor meget de bruger, endnumere.
If we take one step further and use ECHP data to look atsocial protection costs measured as netbenefits in PPSper head athousehold level the ranking of Member States according to how much they spend is even furtherchanged.
Nu er detpludselig Belgien og Finland, som stårøverst som de lande, der bruger mest på social sikring.
In this case itis suddenly Belgium and Finlandwhich emerge as the Member States spending thehighest amount on social protection.
Manskal derfor være forsigtig med at rangere EU-landene efterstørrelsen af deres udgifter til social sikring og endnu mereforsigtig med at drage konklusioner om den relative effektfor borgerne og økonomien alene på grundlag af data omudgifterne.
Clearly one shouldbe careful aboutranking Member States according totheir level ofsocial protection expenditure and evenmore cautious about inferring the relative impact on citizens and the economy from expenditure data alone.
Indtil der foreligger data for nettoudgifterne for EU-15, måman dog nøjes med tallene for bruttoudgifterne, hvis manvil se på udviklingen i disse udgifter over tid.
However, until data for net expenditure become available for EU-15 reporting on expenditure developmentswill have to rely on figures for gross expenditure.
1998-tallet for bruttoudgifterne til social sikring i EU viser,atder blev brugtca. 5 600 ecu pr. indbygger (ecu blev i1999 ændrettil euro).
The 1998 figure for gross expenditure on social protection in the EU is equivalentto spending per head ofpopulation of about 5600 Ecu (Ecu was changed to Euroin 1999).
Hvis man medregner forskellenemellem landene med hensyn til prisniveau – dvs. hvis manudtrykker udgifterne i købekraftsstandarder (KKS) – varierede udgifterne fra 8 600 KKS pr. indbygger i Luxembourgog 7 100 KKS i Danmark til 3 100 KKS pr. indbygger i Grækenland og Portugal.
Taking accountofdifferences in price levelsbetween countries – i.e. measuring spending in terms ofpurchasing power standards (PPS) – expenditure variedfrom 8,600 PPS per head in Luxembourg and 7,100 PPSin Denmark to 3,100 PPS per head in Greece and Portugal.
EU-gennemsnittet lå på ca. 5 500KKS pr. indbygger.
The EU average was about 5,500 PPS per head.
Ændring i bruttoudgifterne til social sikring 1990-1998
Change in gross social expenditure, 1990-98
Forskellene mellem EU-landene med hensyn til udgifternetil social sikring målt i KKS pr. indbygger er således stadig- væk ganske store.
Thus, differences in social protection expenditure measured as PPS per head are still very wide among Member
Man skal dog huske på,at forskelle i udgifter til social sikring ikke nødvendigvis erudtryk for reelle forskelle med hensyn til, hvor meget der
Movements in gross social protection expenditure as ashare of GDP over the last decade reflect cyclical developments and a catching up effect on the part of some Member States.
Ændringer i bruttoudgifterne til social sikring målti procent af BNP i det seneste tiår afspejler cykliske forløb og detfaktum, at nogle af de EU-lande, hvor den social sikring tidligere har været mindre udviklet er i færd med at udligneforskellen til de øvrige.
relationship between expenditure on social protectionand GDP per head. One should, however, remember that
Alle EU-landene benytter deres socialsikringssystemer og
The Redistributive effect of Social Protection Transfers
Bruttoudgifterne til social sikring i EU steg mindre end BNPi perioden fra slutningen afden økonomiske recession i1994 og frem til 1998, hvor detøkonomiske opsving vargodt i gang.
Gross expenditure on social protection in the Unionincreased less than GDP between the end of the economic recession in 1994 and 1998, when economic recovery was well under way.
Faldet i sociale udgifter i forhold til BNP er et træk, der går igen i de fleste EU-lande i perioden mellem 1994 og 1998,ligesom den stigning, der blev registreret de fire foregående år, var lige så generel.
The decline in social spending relative to GDP has been a common feature of most Member States over the period 1994 to 1998, just as the rise, which occurred overthe preceding four years, was equally widespread.
Ændringer i bruttoudgifterne til social sikring efter ydelsernes art 1990-1998 skattesystemer til at korrigere den indkomstfordeling7, derskabes af markedskræfterne.
Changes in gross social protection expenditure by function 1990-1998
Ser man på socialsikringssystemets og skattesystemets omfordelingseffekt, er resultaterne ganske interessante.
Looking atthe redistributive effect of social protection and taxation , the findings are quite interesting.
Detser ud til, atsociale overførsler (og skatter) bidrager ganske betydeligttil atredu-cere den markedsskabte indkomstskævhed i alle landene,selv om der er visse forskelle.
The contribution from socialtransfers (and taxes) to the reduction of market incomeinequality at household level appears to be substantialin all Member States despite the variations.
Disse forskelle hænger ikkeblot sammen med størrelsen af de sociale overførsler, menogså med disse overførslers målrettethed.
These variations are related not only to the volume of social transfers but also to the degree to which they are targeted.The reduction of market inequality ranges from around40%in Sweden, Finland and France to about 20% in Portugal.
Reduktionen afden markedsskabte indkomstskævhed spænder fra ca. 40%i Sverige, Finland og Frankrig til ca. 20%i Portugal. detfremgår ligeledes8, at socialsikringsydelserne har langt større betydning for udjævningen af den markedsskabte skævhed i indkomstfordelingen end skatterne har, og det gælder i samtlige EU-lande.
Moreover, we also find that the contributionfrom social protection benefits to the reduction of mar-ketinequality8is significantly larger than the contribution from taxation and thatthis applies to all Member States.
I perioden1990-1998 vardethverkenudgifterne tilalderspensioner eller sundhedsydelser, der steg mest, menderimod udgifterne til boligydelser. Med en årlig stignings-taktpå EU-plan på næsten 5%udtrykti købekrafti denotteårige periode var boligydelser det område, der kunneregistrere de største stigninger.
From 1990-1998 one of the highest rates of expendituregrowth occurred not in old-age pensions or health care,but in housing benefits.With a yearly growth rate at the EU level of nearly 5%in purchasing power terms overthe 8-year period housing benefits stood out as the itemwith one ofthe largestincreases.
Væksten var koncentreret ibegindelsen afperioden og kan afspejle en stigning iarbejdsløsheden på det tidspunkt.
Growth was concentrated in the early part ofthe period and may reflectthe increase in unemployment at the time.
Familieydelser (inklusive moderskabsydelser) var etandetområde med kraftig vækst– en stigning på ca. 3,5%omåret målt i købekraft. Ikke desto mindre faldt udgifterne tildette område i fire lande (Nederlandene, Østrig, Finland og Sverige) i de fire år fra 1994 til 1998, hvilket skal sammenholdes med en stigning på over 6%om åreti Tyskland,Spanien, Irland og Luxembourg.
Family benefits (including maternity allowances) wasanother high growth item with an increase ofsome3.5% a year in purchasing power terms.
I EU-landene er social sikring organiseretsom forskelligekombinationer afoffentlige og private og formelle oguformelle foranstaltninger.
Across Member States social protection is organised indifferent mixes ofpublic and private and formal andinformal provisions.
I lysetafde problemstillinger,der opstår i etsamfund med en stadigthøjere gennemsnitsalder, må vi forvente ændringer i balancen mellemdisse fire elementer i systemerne.
Under the challenge of an ageingsociety the balance between these four components inthe mixes is likely to change.