natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Domstolen henviste til sin retspraksis, ifølge hvilken fællesskabsretten udelukker udvisning af en statsborger fra en medlemsstat af generelle forebyggende årsager, navnlig hvis denne beslutning beordres som en principsag efter en straffedom uden at tage hensyn til den personlige adfærd hos den person, der begår overtrædelsen eller faren for den offentlige orden.
The Court of Justice referred to its case-law, pursuant to which Community law precludes expelling a national of a Member State on general preventive grounds, in particular when that decision is ordered as a matter of principle following a criminal conviction, without taking into account the personal conduct of the person committing the infringement or the danger to public policy.
Dommen i sagen Sezgin Erga t/Ulm af 16. marts 2000. Sag nr. C-329/97
Sezgin Ergat ν Ulm Judgment of 16 March 2000 Case C-329/97
Den anden sag (Ergat-afgorelsen) vedrorer retten til adgang til arbejdsmarkedet for retmæssigt beskæftigede familiemedlemmer af en tyrkisk arbejdstager og den dermed forbundne opholdsret.
The second case (the Ergat ruling) concerns the right of access to the labour market of the legally employed family members of a Turkish worker and the related right of residence.
Ergat fik indrejsetilladelse til Tyskland i oktober 1975 for at slutte sig til sine forældre, der begge havde lonnet arbejde dér.
Mr Ergat was authorised to enter Germany in October 1975 to join his parents, who were both in paid employment there.
Siden 1983 har Ergat haft en tidsbegrænset arbejdstilladelse i den medlemsstat og har med afbrud haft beskæftigelse hos forskellige arbejdsgivere.
Since 1983, Mr Ergat had held a fixed-term work permit in that Member State and had been employed, with interruptions, by various employers.
Den 19. december 1989 fik han en arbejdstilladelse uden tidsbegrænsning.
On 19 December 1989, he obtained a work permit with no time limit.
I henhold til den nationale lovgivning, der var gældende ved hans indrejse i Tyskland, krævedes det ikke, at Ergat havde en opholdstilladelse.
Under the national legislation applicable at the time of his entry into Germany, Mr Ergat was not required to hold a residence permit.
I 1983 fik han efter ansogning udstedt en opholdstilladelse, der gjaldt i et år.
In 1983, he was issued, at his request, with a residence permit valid for one year.
Denne tilladelse blev forlænget fire gange.
That permit was extended four times.
De kompetente tyske myndigheder tildelte de sidste tre forlængelser til trods for, at Ergat indgav sin ansogning efter udløbet af sin opholdstilladelse, og denne overskridelse af fristen ogedes i arenes lob til 9, 15 og til slut 20 dage.
The competent German authorities granted the last three extensions despite the fact that Mr Ergat submitted his application after the expiry of his residence permit and that the period of delay increased over the years to 9, then to 15 and finally to 20 days.
Den sidste opholdstilladelse udlob den 28. juni 1991.
This last residence permit expired on 28 June 1991.
Ergat ansogte om en yderligere forlængelse af sin opholdstilladelse ved brug af en formular, som forst nåede udlændingekontoret 26 dage efter hans seneste opholdstilladelses oplob.
Mr Ergat requested a further extension of his residence permit using a form which did not reach the aliens department until 26 days after expiry of his last residence permit.
Ved en beslutning truffet den 22. januar 1992 afviste denne myndighed ansøgningen, fordi den var indsendt for sent og med den begrundelse, at Ergats fortsatte ophold ikke længere var legalt, idet hans opholdstilladelse var udløbet, og den krævede, at han forlod landet og truede med at deportere ham.
By decision of 22 January 1992, that authority rejected the application as too late and, taking the view that Mr Ergat's continued residence was no longer lawful following expiry of his residence permit, demanded his departure and threatened to deport him.
Den administrative klage, som Ergat indgav ¡mod denne beslutning, blev afvist den 4. maj 1992, og han vendte tilbage til Tyrkiet i august 1992.
The administrative appeal which Mr Ergat made against that decision was dismissed on 4 May 1992 and he returned to Turkey in August 1992.
I efteråret 1993 vendte han tilbage til Tyskland og var atter i beskæftigelse fra juni 1994.
In autumn 1993, he returned to Germany and was again in employment from June 1994.
Ergat, som fandt, at han var berettiget til en forlængelse af sin opholdstilladelse i henhold til artikel 1 i beslutning nr. 1/80, indgav derefter en klage vedrorende et retligt sporgsmål mod de beslutninger, der var truffet den 22. januar og den 4. maj 1992.
Mr Ergat, considering that he was entitled to the extension of his residence permit under the first article of Decision No 1/80, then brought an appeal on a point of law against the decisions of 22 January and 4 May 1992.
Stk. 1, andet indryk
Second indent of the first paragraph
Domstolen kendte, at en tyrkisk statsborger, der havde indrejsetilladelse til en medlemsstat med henblik pa familiesammenforing med en tyrkisk arbejdstager, der var lovligt tilknyttet arbejdsmarkedet i den stat, har haft lovlig bopæl dér i over fem ar og har haft lovlig beskæftigelse af forskellig art med afbrud, ikke fortaber disse rettigheder, der bliver tildelt ham i henhold til bestemmelserne i artikel 7 i beslutning nr. 1/80, og navnlig ikke retten til at forlænge sin opholdstilladelse i værtsmedlemsstaten, hvor hans opholdstilladelse var udlobet inden den dato, hvor han indsendte en ansogning om forlængelse af den.
The Court of Justice ruled that a Turkish national, who was authorised to enter a Member State for the purpose of reuniting the family of a Turkish worker belonging to the legal labour force of that State, has been legally resident there for more than five years and has been in legal employment of various kinds, with interruptions, does not lose the benefit of the rights conferred on him under the provisions of Article 7 of Decision No 1/80 and, in particular, the right to extend his residence permit in the host Member State, where his residence permit had expired before the date on which he lodged an application to extend it.
Ergat kunne ikke regne med artikel 6 i beslutning nr. 1/80, for pa den dato, hvor han ansogte om forlængelse af sin opholdstilladelse, der var udlobet i juni 1991, havde han ikke været retmæssigt beskæftiget hos samme arbejdsgiver i mindst et ar uden afbrydelser.
Mr Ergat could not invoke Article 6 of Decision No 1/80 because on the date of his application to extend his residence permit which had expired in June 1991, he had not been legally employed by the same employer for at least a year without interruption.
Så Domstolen stottede sig pa artikel 7, stk. 1 i denne beslutning.
Thus the Court of Justice invoked the first paragraph of Article 7 of this decision.
Med henvisning til dens tidligere retspraksis med hensyn til tyrkiske arbejdstageres rettigheder erklærede den for det forste, at den berørte person i det mindste fra det tidspunkt, hvor en tyrkisk statsborger, der er omfattet af denne bestemmelse, har ret til fri adgang til beskæftigelse i værtsmedlemsstaten, efter fem års lovligt ophold med henblik pa sammenforing af en arbejdstagers familie, erhverver en individuel ret til beskæftigelse direkte fra beslutning nr. 1/80 pa grund af denne bestemmelses direkte virkning.
Referring to its preceding case-law pertaining to the rights of Turkish workers, it firstly declared that, at the very least from the time when a Turkish national covered by this provision enjoys the right of free access to employment in the host Member State, after five years' legal residence for the purpose of reuniting a worker's family, the person concerned derives an individual employment right directly from Decision No 1/80 because of the direct effect of that provision.
Domstolen understregede derefter, at denne rets effektivitet nødvendigvis betod en ledsagende opholdsret, som også havde sit grundlag i fællesskabsretten, og som var uafhængig af den fortsatte eksistens af betingelser for adgang til disse rettigheder.
The Court then stressed that the effectiveness of that right necessarily implied a concomitant right of residence which was also founded on Community law and was independent of the continuing existence of the conditions for access to those rights.
Medens medlemsstaterne i henhold til fællesskabsretten, sådan som den nu ser ud, har bevaret kompetencen til at regulere bade adgangen til deres område for et familiemedlem til en tyrkisk arbejdstager og betingelserne for deres ophold i den forste treårige periode, inden de har ret til at tage ¡mod ethvert tilbud om beskæftigelse, kan myndighederne ikke mere frit vedtage foranstaltninger vedrørende ophold, som er sådan, at de hæmmer udøvelsen af de rettigheder, der i beslutning nr. 1/80 udtrykkeligt tildeles en person, der opfylder betingelserne heri, og som derfor allerede er retligt integreret i værtsmedlemsstaten.
Whilst, under Community law as it now stands, the Member States have retained the power to regulate both the entry into their territory of a member of the family of a Turkish worker and the conditions of their residence during the initial three-year period before they have the right to respond to any offer of employment, it is no longer open to the authorities to adopt measures relating to residence which are such as to impede the exercise of the rights expressly conferred by Decision No 1/80 on a person who satisfies the conditions it lays down and who is therefore already legally integrated into the host Member State.
Men et familiemedlem, der er fuldt ud berettiget til at slutte sig til en tyrkisk arbejdstager i en medlemsstat, som forlader værtsstatens omrade i en periode af betydelig varighed uden legitime årsager, fortaber som regel den retlige status, han har erhvervet i henhold til artikel 7, stk. 1.
However, a family member, duly authorised to join a Turkish worker in a Member State, who leaves the territory of the host State for a significant length of time without legitimate reason, as a rule loses the legal status acquired under the first paragraph of Article 7.
Hvor værtsmedlemsstaten har afvist at forlænge en tyrkisk statsborgers midlertidige opholdstilladelse med den begrundelse, at han i en vis periode ikke længere har haft en gyldig opholdstilladelse, fandt Domstolen, at medlemsstaterne, selv om de har ret til at kræve, at udlændinge på deres område både har en gyldig opholdstilladelse, og at de, hvor tilladelsen kun er givet for en nærmere fastsat periode, indsender deres ansøgning om forlængelse i god tid, ikke har ret til at pålægge en uforholdsmæssig hård straf, der ville skabe en hindring for denne bopælsret.
Where the host Member State has refused to extend the temporary residence permit of a Turkish national on the grounds that for a certain length of time he no longer held a valid residence permit, the Court of Justice found that, while the Member States have the right to require that foreigners on their territory both hold a valid residence permit and, where that permit is only granted for a fixed period, make their application for its extension in good time, they are not entitled to impose a disproportionate penalty that would create an obstacle to that right of residence.
Dette finder navnlig anvendelse på en fængselsstraf og i endnu højere grad på deportation, der ophæver selve den opholdsret, der tildeles og garanteres i beslutning nr. 1/80.
That applies in particular to a sentence of imprisonment and, a fortiori, to deportation, which negates the very right of residence conferred and guaranteed by Decision No 1/80.
Og de har ej heller kompetence til at indskrænke den ret, der direkte tildeles en tyrkisk statsborger i fællesskabsretten til fri adgang til al beskæftigelse og samtidig til at have bopæl i værtsmedlemsstaten med dette formål, ved at nægte at forlænge dennes opholdstilladelse med den begrundelse, at han har indgivet sin ansøgning sent.
Nor do they have the power to restrict the right directly conferred on a Turkish national by Community law to have free access to all employment and, concomitantly, to reside in the host Member State for that purpose, by refusing to extend his residence permit on the ground that he made his application late.
Fakta om: Tjenestemænd og ... studerende
All about... civil servants and ... students
Arbejdstagere, der er beskæftigede i medlemsstaternes offentlige forvaltninger, og som er forsikret gennem en national social sikringsordning, der er særlig forbeholdt tjenestemænd og dermed ligestillet personale, er omfattet af forordning (EØF) nr. 1408/71, når de udover deres ret til fri bevægelighed inden for Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS omfatter Unionens 15 medlemsstater såvel som Liechtenstein, Norge og Island).
Workers who are employed by public authorities in the Member States and are insured under a national social security scheme specially reserved for civil servants and persons treated as such enjoy protection under Regulation (EEC) No 1408/71 when they exercise their right to move freely within the European Economic Area (the EEA comprises the 15 Member States of the European Union plus Iceland, Liechtenstein and Norway).
Tidligere var de kun omfattede, for sa vidt angår de rettigheder, de kunne opnå af en generel social sikringsordning, der gjaldt for alle arbejdstagere eller alle borgere. Da var særlige sociale sikringsordninger udelukkede.
Previously, they were only protected with respect to rights deriving from a general social security scheme covering all workers and residents, with special social security schemes being excluded.
En vejledning forklarer forordning (EØF) nr. 1408/71. Titlen på denne vejledning er: »Les dispositions communautaires en matière de sécurité sociale — Vos droits lorsque vous vous déplacez à l'intérieur de l'Union européenne« (Fællesskabsbestemmelserne om koordinering af medlemsstaternes sociale sikringsordninger — Deres rettigheder, når De rejser inden for Den Europæiske Union).
A guide explaining Regulation (EEC) No 1408/71 is available: 'Your social security rights when moving within the European Union — A practical guide'.
Dette betyder rent konkret, hvis De nu tilhorer denne gruppe arbejdstagere, at den ret til social sikring, som De har opnået — hvad enten det er gennem en generel ordning, der gælder for alle arbejdstagere eller alle borgere, eller en særlig ordning for tjenestemænd i en eller flere EØS-lande — garanteres i henhold til principperne i forordning (EØF) nr. 1408/71, om bl.a. ligebehandling, medtagelse af visse sociale sikringsydelser, hvis De rejser ud for at tage bopæl i en anden stat end den, hvorfra De modtager den, eller udbetaling af en pension fra alle de stater, hvor De har arbejdet.
In practice, this means that if you currently fall within this category of worker, the social security rights you have acquired in one or more EEA member countries — irrespective of whether this was under a general scheme covering all workers and residents or a special scheme for civil servants — will be guaranteed under Regulation (EEC) No 1408/71, particularly as regards equal treatment, the export of certain social security benefits if you go to live in a State other than that responsible for the pension, or the payment of a pension by all the States in which you have worked.
Yderligere oplysninger herom findes i vejledningen »Deres rettigheder ...« savel som i foregående nyhedsbreve.
For further information, see the guide entitled 'Your social security rights...' and earlier newsletters.
Men selv om hovedparten af bestemmelserne i forordning (EOF) nr. 1408/71 finder anvendelse på tjenestemænd og dermed ligestillet personale, har det været nodvendigt med en række ændringer for at tage hensyn til særegenhederne i de særlige ordninger for tjenestemænd.
Articles 13-17 of Regulation (EEC) No 1408/71
Nyhedsbrev nr. 2: Adgang til sygesikring i Europa nr. 3: Alderspensioner og pensioner til efterladte nr. 4: Arbejdsløshedsydelser nr. 5: Invaliditetsydelser.
However, even though most of the provisions of Regulation (EEC) No 1408/71 apply to civil servants and persons treated as such, some adjustments have been necessary in order to take account of specific features of special schemes for civil servants.
I princippet er der kun én social lovgivning, der gælder i Deres tilfælde, og det er lovgivningen i den medlemsstat, i hvis administration De er beskæftiget, også selv om De er midlertidigt udsendt til en anden medlemsstat af og for denne administration.
In principle, you are subject to a single social security law, namely that of the Member State in whose administrative authorities you are employed; this applies even if you have been seconded temporarily to another Member State by or on behalf of that administration.
De er desuden i det tilfælde, hvor De samtidig bestrider et arbejde som tjenestemand og derved henhorer under en særlig ordning for tjenestemænd i en medlemsstat og en lonnet uafhængig aktivitet på en eller flere andre medlemsstaters omrade, udelukkende omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor De er omfattet af en særlig ordning for tjenestemænd.
Furthermore, in cases where you are working as a civil servant under a special scheme for civil servants in one Member State at the same time as being in gainful employment or self-employed in the territory of one or more other Member States, you will be subject only to the legislation of the Member State in which you are covered by the special scheme for civil servants.
Derimod vil De i tilfælde af samtidig beskæftigelse som tjenestemand i to eller flere medlemsstater, og når De henhorer under en særlig ordning for tjenestemænd i mindst en af disse medlemsstater, være forsikret i hver enkelt af de pågældende stater.
Practical tip: Ask for Form E101, which will enable you to demonstrate that, in respect of all your activities, you are subject to the legislation of the country in which you are covered by a special scheme for civil servants, and that you can be exempted from being subject to any other national legislation in connection with your other work activities.
Praktisk vink: De skal anmode om blanket E 101, der vil gare det muligt for Dem at påvise, at De rent faktisk er underkastet lovgivningen i det land, hvor De henhører under en særlig ordning for tjenestemænd, for så vidt angår alle Deres aktiviteter, og at De kan blive fritaget for tilhørsforhold til enhver anden national lovgivning for de øvrige aktiviteter.
If, on the other hand, you are simultaneously employed as a civil servant in two or more Member States and are covered by a special scheme for civil servants in at least one of those Member States, you will be insured in each of the States concerned.
Artikel 43a og 51a i (EØF) nr. 1408/71.
Articles 43a and 51a of Regulation (EEC) No 1408/71 entitlement to benefits and for calculating their amount.
2 — Hvad angår invaliditetsydelser og alderdomsydelser og ydelser til efterladte, bliver der taget hensyn til forsikrings-, beskæftigelses- og opholdsperioder tilbagelagt i alle medlemsstater bade for adgangen til og ved beregningen af ydelserne.
If a pension is applied for under a special scheme for civil servants, periods completed under a special scheme in another State have to be taken into account only if this is permitted under the national legislation to which the scheme is subject.
Der er fastsat særlige regler for de særlige ordninger for tjenestemænd. Hvis der ansoges om pension under en særlig ordning for tjenestemænd, kan de perioder, der er tilbagelagt I en anden medlemsstat under en særlig ordning kun komme i betragtning, hvis bestemmelserne i den nationale lovgivning, der ligger til grund for denne ordning, gor det muligt.
In order to avoid periods spent abroad not being counted, it is stipulated that if the person concerned has not completed the qualifying period giving entitlement to benefits under that special scheme, all periods of insurance completed in any special or general scheme will be taken into consideration with a view to granting benefits under the general scheme.
Men der gælder forskellige regler for tjenestemænd, der under deres sidste job havde bopæl i en anden medlemsstat end den, der er ansvarlig for tildelingen af arbejdsløshedsunderstøttelse.
Different rules are applicable, however, in the case of civil servants who, during their previous employment, were resident in a Member State other than that responsible for providing unemployment benefits.
Rent faktisk udbetales disse ydelser direkte til de pågældende af den institution, der forvalter den særlige arbejdsloshedsforsikring for tjenestemænd.
These benefits are paid directly to the persons concerned by the institution running the special unemployment insurance scheme for civil servants.
Men pensioner og renter, der tilfalder forældreløse i henhold til en særlig ordning for tjenestemænd, beregnes efter de regler, der gælder for alders- og andre pensioner, og det tildelte belob udgor en pro rata-sats i forhold til karrierens varighed i det pågældende land.
However, orphans' pensions payable under a special scheme for civil servants are calculated in accordance with the rules governing oldage and other pensions, and are granted on a pro rata basis depending on the length of employment in the country concerned.
Der er her tale om en personkategori, der indtil 1. juni 1999 ikke faldt ind under forordning (EOF) nr. 1408/71's anvendelsesområde, netop fordi de var studerende.
This is a category of persons who, until 1 June 1999, did not fall within the scope of Regulation (EEC) No 1408/71 because of their student status, although they did of course enjoy protection as members of an employed person's family.
De var naturligvis allerede beskyttede som familiemedlemmer af en arbejdstager.
Even if it is not difficult to define what is meant by 'student' for the purposes of national legislation or to allow them certain benefits provided for under that legislation, the same cannot be said in the European context.
Selv om det ikke er vanskeligt at definere en studerende i forhold til national lovgivning eller at lade dem nyde gavn af visse ydelser fastsat af denne lovgivning, så er det samme rent faktisk ikke tilfældet, hvis man placerer sig i en europæisk kontekst.
Firstly, students are dealt with in very different ways from one country to another and, secondly, their social security cover — especially as regards healthcare — is often very limited if they move within the European Union.
Dels modtager studerende meget forskellige ydelser i de forskellige lande, dels er deres dækning, for så vidt angår social sikring, ofte meget begrænset i forbindelse med rejser inden for Den Europæiske Union, navnlig hvad sygesikring angår.
This is why it was felt that students should be given protection at European level as described below.
Det drejer sig om enhver person, der studerer eller folger en faglig uddannelse, der forer frem til et uddannelsesbevis, som anerkendes officielt af en medlemsstats myndigheder, og er forsikret inden for rammerne af en almindelig social sikringsordning eller en særlig social sikringsordning for studerende.
A student is any person who is studying or receiving vocational training leading to a qualification officially recognised by the authorities of a Member State, and is insured for this purpose under a special scheme for students or a general social security scheme encompassing all residents.
Det vigtigste aspekt ved denne udvidelse er Deres dækning pa sygesikringsområdet. Takket være forordning (EF) nr. 307/1999 vil De fremover været omfattet af bestemmelserne i artikel 22 i forordning (EOF) nr. 1408/71, der fastslår tildeling af ydelser i tilfælde af sygdom eller moderskab, hvad enten der er tale om kontantydelser (sygesikrings- eller moderskabsydelser) eller naturalydelser (sundhedspleje) I tilfælde af et midlertidigt ophold i en anden medlemsstat end den, hvor De er forsikret.
Thanks to Regulation (EC) No 307/1999, you are now covered by Article 22 of Regulation (EEC) No 1408/71, which is concerned with sickness and maternity provision in the form of cash benefits (sickness or maternity) or benefits in kind (healthcare) in the event of a temporary stay outside the State in which you are insured.