natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disse bestræbelser er dog ikke sket på bekostning af de enkelte EU-landes kulturelle eller sproglige kendetegn.
But these efforts have not been made at the expense of compromising the separate cultural or linguistic characteristics of EU countries.
Tværtimod — mange EU-aktiviteter bidrager til at skabe ny økonomisk vækst på grundlag af regionale særpræg og de meget forskelligartede traditioner og kulturer.
On the contrary — many EU activities help to create new economic growth based on regional specialities and the rich diversity of traditions and cultures.
EU-landene har en stadig mindre procentdel af verdens befolkning.
EU countries account for an ever smaller percentage of the world’s population.
De skal derfor fortsætte med at trække på samme hammel, hvis de skal skabe økonomisk vækst og være i stand til at konkurrere på verdensplan med andre store økonomier.
They must therefore continue pulling together if they are to ensure economic growth and be able to compete on the world stage with other major economies.
Intet enkelt EU-land er stærkt nok til at gå enegang i verdenshandelen.
No individual EU country is strong enough to go it alone in world trade.
EU’s indre marked giver virksomhederne en vigtig platform til at konkurrere effektivt på verdensmarkedet.
The European single market provides companies with a vital platform for competing effectively on world markets.
Den frie konkurrence i Europa modsvares af en lige så omfattende solidaritet.
But Europe-wide free competition must be counterbalanced by Europe-wide solidarity.
EU’s indsats har åbenlyse konkrete fordele for borgerne i EU: Hvis de bliver offer for oversvømmelser og andre naturkatastrofer, modtager de hjælp fra EU-budgettet. Strukturfondene, som forvaltes af Europa-Kommissionen, hjælper og understøtter de nationale og
This has clear tangible benefits for European citizens: when they fall victim to floods and other natural disasters, they receive assistance from the EU budget.
• Fordi EU er verdens førende handelsmagt og derfor har en vigtig rolle i internationale forhandlinger, f.eks. i Verdenshandelsorganisationen (WTO) med dens 149 medlemmer og i arbejdet med at gennemføre Kyoto-protokollen om luftforurening og klimaændringer.
Why?• Because the EU is the world’s leading trading power and therefore plays a decisive role in international negotiations, such as those at the 149-country World Trade Organisation (WTO), as well as in the implementation of the Kyoto protocol on air pollution and climate change;
Forenet i mangfoldighed — et gadeskilt på to sprog i Malta.
United in diversity – a bilingual street sign in Malta.
• Fordi EU tager stilling til følsomme spørgsmål, der optager borgerne, f.eks. miljøbeskyttelse, vedvarende energikilder, det såkaldte forsigtighedsprincip inden for fødevaresikkerhed, de etiske aspekter ved bioteknologien og beskyttelsen af truede dyrearter.
• Because it takes a clear position on sensitive issues affecting ordinary people, such as environmental protection, renewable energy resources, the ‘precautionary principle’ in food safety, the ethical aspects of biotechnology and the need to protect endangered species;
EU står derfor for humanistiske værdier og en samfundsmodel, som det store flertal af EU-borgerne bakker op om.
So the EU stands for a view of humanity and a model of society that the great majority of its citizens support.
Menneskerettigheder, social solidaritet, det frie initiativ, en retfærdig fordeling af frugterne af den økonomiske vækst, retten til et beskyttet miljø, respekt for kulturelle, sproglige og religiøse forskelligheder samt en harmonisk forening af tradition og fremskridt udgør en væsentlig værdiarv for europæerne.
Europeans cherish their rich heritage of values, which includes a belief in human rights, social solidarity, free enterprise, a fair distribution of the fruits of economic growth, the right to a protected environment, respect for cultural, linguistic and religious diversity and a harmonious blend of tradition and progress.
• Fordi EU iværksatte vigtige initiativer for bæredygtig udvikling på hele kloden i forbindelse med verdensmiljøtopmødet i Johannesburg i 2002.
• Because it launched important initiatives for sustainable development on the whole planet, in connection with the ‘Earth Summit’ in 2002 in Johannesburg.
EU’s charter om grundlæggende rettigheder, der blev proklameret i Nice i december 2000, opstiller alle de rettigheder, der i dag anerkendes af EU-landene og EU-borgerne.
The old saying ‘unity is strength’ is as relevant as ever to today’s Europeans.
Disse værdier er med til at skabe en følelse af samhørighed mellem EU-borgerne. Som eksempel kan nævnes, at alle EU-landene har afskaffet dødsstraffen.
But the process of European integration has not smothered the different ways of life, traditions and cultures of its peoples.
Det gamle ord, der siger, at »enhed gør stærk«, er i dag lige så aktuelt som nogensinde for europæerne.
The Charter of Fundamental Rights of the European Union, which was proclaimed in Nice in December 2000, sets out all the rights recognised today by the EU’s member states and their citizens.
Men den europæiske integrationsproces har ikke udraderet forskellene i folks måde at leve på og de forskellige traditioner og kulturer i EU.
These values can create a feeling of kinship between Europeans.
Forskelligheden er tværtimod en af EU’s kerneværdier.
To take just one example, all EU countries have abolished the death penalty.
EU arbejder på at fremme humanistiske og fremadrettede værdier og at sikre, at mennesker nyder godt af — og ikke er offer for — de store globale ændringer, der finder sted.
The EU wishes to promote humanitarian and progressive values, and ensure that mankind is the beneficiary, rather than the victim, of the great global changes that are taking place.
Det moderne menneskes behov kan ikke opfyldes af markedskræfterne alene eller af ensidig indsats i de enkelte lande.
People’s needs cannot be met simply by market forces or imposed by unilateral action.
De 6 oprindelige medlemsstater opretter Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab.
The European Coal and Steel Community is established by the six founding members
Romtraktaten opretter et fælles marked.
The Treaty of Rome establishes a common market
Fællesskabet udvides til 9 medlemsstater og udvikler sine fælles politikker.
The Community expands to nine member states and develops its common policies
Den første udvidelse i Middelhavsområdet.
The first Mediterranean enlargement
Det indre marked gennemføres.
Completion of the single market
Med Maastricht-traktaten etableres Den Europæiske Union (EU).
The Treaty of Maastricht establishes the European Union
EU udvides og tæller nu 15 EU-lande.
The EU expands to 15 members
Eurosedler og -mønter kommer i omløb.
Euro notes and coins are introduced
10 nye lande tiltræder EU.
Ten more countries join the Union
Målet var — i lyset af Anden Verdenskrig — at sikre freden mellem de sejrende og de besejrede nationer i Europa og at bringe dem sammen på lige vilkår inden for fælles institutioner.
The aim, in the aftermath of World War Two, was to secure peace between Europe’s victorious and vanquished nations and bring them together as equals, cooperating within shared institutions.
Den 9. maj 1950 blev det i Schuman-erklæringen foreslået at oprette Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF). Det blev til virkelighed med EKSF-traktaten af 18. april 1951.
On 9 May 1950, the Schuman Declaration proposed the establishment of a European Coal and Steel Community (ECSC), which became reality with the Treaty of Paris of 18 April 1951.
Dermed blev der etableret et fælles marked for kul og stål mellem de 6 oprindelige medlemsstater (Belgien, Forbundsrepublikken Tyskland, Frankrig, Ita-
This put in place a common market in coal and steel between the six founding countries (Belgium, the Federal Republic of Germany, France, Italy,
Den 9. maj 1950 fremførte den franske udenrigsminister Robert Schuman for første gang offentligt de idéer, der førte til oprettelsen af EU.
On 9 May 1950, French Foreign Minister Robert Schuman first publicly put forward the ideas that led to the European Union.
I 1981 blev Grækenland medlem af EF — efterfulgt af Spanien og Portugal i 1986.
In 1981, Greece joined the Community, followed by Spain and Portugal in 1986.
Dermed blev EF‘s tilstedeværelse i Sydeuropa styrket, hvilket gjorde det endnu mere påkrævet at udvide EF’s programmer for regionalstøtte.
This strengthened the Community’s presence in southern Europe and made it all the more urgent to expand its regional aid programmes.
De seks medlemsstater besluttede derpå med Romtraktaten af 25. marts 1957 at oprette Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EØF), som var et mere omfattende fælles marked for en lang række varer og tjenesteydelser.
The Six then decided, on 25 March 1957 with the Treaty of Rome, to build a European Economic Community (EEC) based on a wider common market covering a whole range of goods and services.
Toldafgifterne mellem de 6 lande blev helt afskaffet den 1. juli 1968, ligesom landene i løbet af 1960’erne aftalte fælles politikker, især inden for handel og landbrug.
Customs duties between the six countries were completely abolished on 1 July 1968 and common policies, notably on trade and agriculture, were also put in place during the 1960s.
Dette forehavende gik så godt, at Danmark, Det Forenede Kongerige og Irland besluttede at tiltræde Fællesskabet, der også var kendt som EF.
So successful was this venture that Denmark, Ireland and the United Kingdom decided to join the Community.
Samtidig med denne første udvidelse fra 6 til 9 medlemsstater i 1973 blev der vedtaget nye aktiviteter på social-, arbejdsmarkeds- og miljøområdet, og i 1975 blev Den Europæiske Fond for Regionaludvikling oprettet.
This first enlargement, from six to nine members, took place in 1973. At the same time, new social and environmental policies were implemented, and the European Regional Development Fund (ERDF) was established in 1975.
Den globale økonomiske afmatning først i 1980‘erne gav næring til en bølge af Europa-skepsis, som dog blev afløst af et fornyet håb i 1985, da Europa-Kommissionen under Jacques Delors udsendte en hvidbog med en køreplan for gennemførelsen af det europæiske indre marked inden den 1. januar 1993. Dette ambitiøse mål blev fastsat i den europæiske fælles akt, som blev undertegnet i februar 1986 og trådte i kraft den 1. juli 1987.
The worldwide economic recession in the early 1980s brought with it a wave of ‘euro-pessimism’. However, hope sprang anew in 1985 when the European Commission, under its President Jacques Delors, published a White Paper setting out a timetable for completing the European single market by 1 January 1993.
Juni 1979 betød et afgørende skridt for EF med det første almindelige direkte valg
June 1979 saw a decisive step forward for the European Community, with the first
Berlin-muren faldt i 1989, og den gamle opdeling af det europæiske kontinent er gradvist forsvundet.
The Berlin Wall was pulled down in 1989 and the old divisions of the European continent gradually disappeared.
Samtidig er EU-landenes økonomier under pres på grund af arbejdsløsheden og de stigende pensionsudgifter, hvilket gør det så meget desto mere nødvendigt med reformer.
At the same time, unemployment and the rising cost of pensions are putting pressure on national economies, making reform all the more necessary.
Vælgerne kræver i stigende grad, at regeringerne finder praktiske løsninger på disse problemer.
Voters are increasingly calling on their governments to find practical solutions to these problems.
Europas politiske landskab blev fuldstændigt forandret af Berlinmurens fald i 1989.
The political shape of Europe was dramatically changed when the Berlin Wall fell in 1989.
Denne begivenhed førte til, at Tyskland blev genforenet i oktober 1990, og at de central- og østeuropæiske lande blev demokratier, efterhånden som de brød med den sovjetiske kontrol.
This led to the unification of Germany in October 1990 and the coming of democracy to the countries of central and eastern Europe as they broke away from Soviet control.
Sovjetunionen selv blev opløst i december 1991.
The Soviet Union itself ceased to exist in December 1991.
Knap var EU vokset til 15 medlemsstater, før der blev taget fat på forberedelser-
Scarcely had the European Union grown to 15 members when preparations began for a new enlargement on an unprecedented scale.
Samtidig forhandlede medlemsstaterne om en ny traktat, som blev vedtaget af. stats- og regeringscheferne på topmødet i Maastricht i december 1991.
At the same time, the member states were negotiating the new Treaty on European Union, which was adopted by the European Council, composed of presidents and/or prime ministers, at Maastricht in December 1991.
Denne traktat om Den Europæiske Union trådte i kraft den 1. november 1993.
The Treaty came into force on 1 November 1993.
Den føjede nye områder med mellemstatsligt samarbejde til det eksisterende fællesskabssystem og skabte dermed Den Europæiske Union, EU.
By adding areas of intergovernmental cooperation to existing integrated Community structures, the Treaty created the European Union (EU).
Denne nye dynamik i Europa og de ændrede geopolitiske forhold på kontinentet fik 3 nye lande — Finland, Sverige og Østrig — til at tilslutte sig EU den 1. januar 1995.
This new European dynamism and the continent’s changing geopolitical situation led three more countries — Austria, Finland and Sweden — to join the EU on 1 January 1995.
EU hilste dette velkomment som en mulighed for at bidrage til at stabilisere det europæiske kontinent og lade disse unge demokratier få del i fordelene ved det europæiske projekt.
The EU welcomed this chance to help stabilise the European continent and to extend the benefits of European integration to these young democracies.
Tiltrædelsesforhandlingerne blev indledt i december 1997.
Negotiations on future membership opened in December 1997.
Den 1. maj 2004 tiltrådte 10 af de 12 kandidatlande EU, som dermed talte 25 medlemsstater. Bulgarien og Rumænien fulgte trop den 1. januar 2007.
The EU enlargement to 25 countries took place on 1 May 2004 when 10 of the 12 candidates joined.
På dette tidspunkt var EU på vej mod et af sine hidtil mest omfattende projekter — indførelsen af en fælles valuta.
By then, the EU was on course for its most spectacular achievement yet, creating a single currency.
Euroen blev indført som elektronisk betalingsmiddel for finansielle (ikke-kontante) transaktioner i 1999, og eurosedler og -mønter blev sat i omløb tre år senere i 12 EU-lande (også kaldet »euroområdet«).
The euro was introduced for financial (non-cash) transactions in 1999, while notes and coins were issued three years later in the 12 countries of the euro area (also commonly referred to as the euro zone).
Euroen er i dag en vigtig global valuta for betalinger og reserver på linje med den amerikanske dollar.
The euro is now a major world currency for payments and reserves alongside the US dollar.
EU-borgerne står over for globaliseringen.
Europeans are facing globalisation.
Ny teknologi og stigende brug af internettet ændrer økonomierne og fører også sociale, arbejdsmarkedsmæssige og kulturelle udfordringer med sig.
New technologies and ever increasing use of the Internet transform the economies, but also bring social and cultural challenges.
I marts 2000 vedtog EU den såkaldte Lis-sabon-strategi for at modernisere EU’s økonomi og gøre den konkurrencedygtig på verdensmarkedet i forhold til andre store aktører som USA og de nye industrilande.
In March 2000, the EU adopted the ‘Lisbon strategy’ for modernising the European economy and enabling it to compete on the world market with other major players such as the United States and the newly industrialised countries.
Formålet med Lissabon-strategien er at tilskynde til innovation og erhvervsinvesteringer og at tilpasse uddannelsessystemerne, så de svarer til behovene i informationssamfundet.
The Lisbon strategy involves encouraging innovation and business investment and adapting Europe’s education systems to meet the needs of the information society.
• EU er åbent for alle europæiske lande, der opfylder de nødvendige demokratiske, politiske og økonomiske kriterier for at blive medlem.
• The European Union is open to any European country that fulfils the democratic, political and economic criteria for membership.
• Efter flere udvidelser er EU vokset fra 6s til 27 medlemsstater.
• Following several enlargements, the EU has increased from six to 27 members.
Flere andre lande er kandidater til at blive medlem af EU.
Several other countries are candidates to join.
• Enhver traktat om tiltrædelse af nye medlemsstater skal godkendes enstemmigt af samtlige EU-lande.
• Each treaty admitting a new member requires the unanimous approval of all member states.
Forud for enhver ny udvidelse vil EU desuden vurdere sin kapacitet til at optage nye medlemsstater, og om EU-institutionerne fortsat vil være i stand til at fungere ordentligt.
In addition, in advance of each new enlargement, the EU will assess its capacity to absorb the new member(s) and the ability of its institutions to continue to function properly.
• De forskellige udvidelser har styrket demokratiet, gjort Europa mere sikkert og øget EU’s potentiale for handel og økonomisk vækst.
• The successive enlargements have strengthened democracy, made Europe more secure and increased its potential for trade and economic growth.
På topmødet i København i december 2002 tog Det Europæiske Råd et af de mest afgørende skridt i den europæiske samlings historie.
When it met in Copenhagen in December 2002, the European Council took one of the most momentous steps in the history of European integration.
Da EU bød 10 nye lande inden for i EU den 1. maj 2004, forøgede det ikke blot sit geografiske areal og befolkningstal. Det bragte delingen af det europæiske kontinent til ophør — en kløft, der fra 1945 og fremefter havde adskilt den frie verden fra den kommunistiske verden.
By inviting 10 more countries to join the EU on 1 May 2004, the European Union was not simply increasing its geographical size and population; it was putting an end to the split in our continent which, from 1945 onwards, had separated the free world from the communist bloc.
Tyrkiet, der er medlem af NATO, og som længe har haft en associeringsaftale med EU, søgte om optagelse i 1987.
Turkey, a member of NATO, with a longstanding association agreement with the EU, applied for membership in 1987.
Landets geografiske beliggenhed og politiske historie fik i lang tid EU til at tøve med at besvare ansøgningen positivt.
Its geographical location and political history made the EU hesitate for a long time before replying positively to its application.
Men i oktober 2005 indledte Det Europæiske Råd tiltrædelsesforhandlinger med Tyrkiet.
However, in October 2005, the European Council opened accession negotiations with Turkey.
Der blev samtidig åbnet forhandlinger med Kroatien, som også er kandidatland.
At the same time, it entered into negotiations with Croatia, another candidate country.
Der er endnu ikke fastsat nogen dato for, hvornår en fremtidig tiltrædelsestraktat for de 2 lande kan træde i kraft, når tiltrædelsesforhandlingerne er afsluttet.
No date has yet been set for the entry into force of any future accession treaty for these two countries at the end of the membership negotiations.
Denne femte udvidelse af EU havde en politisk og moralsk dimension.
This fifth enlargement of the EU had a political and moral dimension.
Cypern, Estland, Letland, Litauen, Malta, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn er lande, der er lige så europæiske som de andre EU-lande, ikke blot geografisk, men også hvad angår kultur, historie og forhåbninger til fremtiden.
It enabled countries — Cyprus, the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Malta, Poland, Slovakia and Slovenia — which are as European as the others, not just geographically but also in terms of culture, history and aspirations, to join the democratic European family.
De tilsluttede sig familien af europæiske demokratier som ligestillede partnere i det vidtrækkende projekt, der blev udtænkt af EU’s grundlæggere.
They are now partners in the momentous project conceived by the EU’s founding fathers.
Mange af landene på Vestbalkan var tidligere en del af Jugoslavien og retter nu blikket mod EU for at sætte skub i den økonomiske genopbygning, at forbedre deres gensidige forbindelser, der har lidt skår under de etniske og religiøse krige, og at befæste deres demokratiske institutioner. I november 2005 gav EU Den Tidligere Jugoslaviske Republik Makedonien (FYROM) status som kandidatland.
These countries, most of which were once part of Yugoslavia, are turning to the European Union to speed up their economic reconstruction, improve their mutual relations, which have been scarred by ethnic and religious wars, and consolidate their democratic institutions.
Andre mulige kandidatlande er Albanien, Bosnien-Hercegovina, Montenegro og Serbien.
Other potential candidates include Albania, Bosnia and Herzegovina, Montenegro and Serbia.
For disse 2 lande tog processen længere tid end for de 10 andre lande, men den 1. januar 2007 blev de medlemmer, så EU nu har 27 medlemsstater.
The process took longer for these two countries than for the other 10, but they joined the EU on 1 January 2007, bringing the number of EU countries to 27.
Betingelser for medlemskab a. Retlige krav
Membership conditions a. Legal requirements
I de år, forhandlingerne står på, modtager kandidatlandene økonomisk bistand fra EU for at hjælpe dem med at indhente de gamle medlemsstater.
During the years of negotiation, candidate countries receive EU aid so as to make it easier for them to catch up economically.
I forbindelse med udvidelsen med 10 nye lande i 2004 blev der ydet godt 41 mia. €, primært til finansiering af strukturprojekter, for at sikre, at de nye medlemsstater kunne opfylde forpligtelserne ved medlemskabet.
For the enlargement of the 10 countries in 2004, this involved a package of €41 billion aimed mainly at funding structural projects to allow the newcomers to fulfil the obligations of membership.
Den europæiske integration har fra starten været en politisk og økonomisk proces, der er åben for alle europæiske lande, som vil skrive under på traktaterne og overtage EU-retten i sin helhed.
European integration has always been a political and economic process that is open to all European countries prepared to sign up to the founding treaties and take on board the full body of EU law.
Rom-traktatens artikel 237 bestemmer, at »enhver europæisk stat kan blive medlem af Fællesskabet«.
According to Article 237 of the Treaty of Rome ‘any European state may apply to become a member of the Community’.
Hvor stort kan EU blive?
How large can the EU become?
Maastricht-traktatens artikel F tilføjer, at medlemsstaterne skal have »styreformer, der bygger på demokratiske principper«.
Article F of the Maastricht Treaty adds that the member states shall have ‘systems of government […] founded on the principles of democracy’.
De debatter, der foregik i de fleste medlemsstater, da EU‘s forfatningstraktat skulle ratificeres, viste, at mange EU-borgere har forbehold med hensyn til, hvor EU’s grænser skal gå, og med hensyn til EU’s identitet.
The debates concerning ratification of the EU’s Constitutional Treaty that took place in most member countries showed that many Europeans had a number of concerns about the final borders of the European Union and even about its identity.
Der er ingen nemme svar på disse spørgsmål, især ikke da ethvert land betragter sine geopolitiske og økonomiske interesser forskelligt. De
There are no simple answers to these questions, particularly since each country views its geopolitical or
Efter anmodninger fra de tidligere kommunistiske lande om at blive medlemmer af EU blev der på EU-topmødet i København i 1993 fastsat tre kriterier, der skal være opfyldt, for at et land kan blive medlem.
In 1993, following requests from the former communist countries to join the Union, the European Council laid down three criteria they should fulfil so as to become members.
Inden tiltrædelsen skal nye medlemmer:
By the time they join, new members must have: