natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Mens der skete et mindre fald i antallet af kom missionsbeslutninger om statsstøtte, steg antallet af beslutninger, der blev truffet efter indledning af en formel undersøgelsesprocedure (der var 66 beslutninger af denne art i 1999 mod 61 i 1998 og 32 i 1997).
The Commission took a decision in 270 cases compared with 238 in 1998. Moreover, in 1999 the Commission found it necessary to initiate the second stage of examination ('Phase II proceedings') in respect of 20 planned operations, as opposed to 12 in 1998.
Disse beslutninger er yderst ressourcekrævende. krævende.
These factors will continue to generate high levels of merger activity in Europe for the foreseeable future.
(') Der blev ikke indgivet nogen »olklager« i 1999, men der var 19 sager af denne art i 1998 og 22 i 1997.
(3) While there were no 'beer* complaints in 1999, 19 cases were opened for beer complaints in 1998, and 22 in 1997.
Det kan formodentlig også skyldes, at virksomhederne har foregrebet Kom missionens reformer inden for vertikale begræns ninger på grund af offentliggørelsen af en meddelelse i 1998 om Kommissionens forslag til reformer på dette område.
It can also probably be attributed to companies anticipating the Commission's reforms in the area of vertical restraints, with the publication in 1998 of a communication setting out the Commission's propos
) Ændringerne i fusionsforordningen, der trådte i kraft i 1998, med førte, at en række joint venture-sager, der tidligere ville være blevet undersøgt efter forordning nr. 17, faldt ind under fusionsforordningen.
would formerly have been examined under Regulation No 17.
Joint venture-sager, der falder ind under fusionsforordningens nye artikel 2, stk. 4, skal også vurderes på grundlag af kriterierne i artikel 81 og behandles derfor oftest af de direktorater, der varetager kartel- og monopolspørgsmål, og ikke aftaskforcen for kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser.
Such joint venture cases falling within the scope of the new Article 2(4) of the merger regulation have also to be assessed in accordance with the criteria of Article 81 and. therefore, are mostly dealt with by the antitrust directorates rather than the merger task force.
I 1999 blev der truffet 15 beslutninger i henhold til fusionsforord ningens artikel 2, stk. 4 (joint venture-sager).
In 1999 there were 15 decisions pursuant to Article 2(4) of the merger regulation (joint venture cases).
Boks 1: EU's borgere og konkurrencepolitikken
Box 1: EU citizens and competition policy
EU's konkurrencepolitik er velkendt og påskønnet i erhvervskredse og blandt de offentlige myndigheder på såvel nationalt som internationalt plan.
EU competition policy is widely known and appreciated in the business community and among public au thorities, at both national and international level.
Men den betragtes ikke på samme måde af den brede of fentlighed: De fleste mennesker er ikke klar over, hvad konkurrencepolitikken kan gøre for dem, og hvilke fordele den medfører.
But it is not seen in the same way by the public at large: most people are unaware of what competition policy can do for them and the benefits it can bring.
Meget ofte nævnes Kommissionens konkurrencepolitik i forbindelse med beslutningen om at standse en fusion eller forbyde statsstøtte til en virksomhed.
Very often the Commission's competition policy is mentioned in connection with the decision to stop a merger or to refuse State aid to a company.
Denne type oplysninger kan skabe misforståelse i offentligheden eller i bedste fald føre til manglende interesse.
This sort of information can generate misunderstanding and apprehension among the public, orat best a measure of indifference.
Kommissionens tjenestegrene kunne drage fordel af forbrugernes daglige kontakt med markederne.
The Commission departments could take advantage of the day-to-day contact that consumers have with markets.
Forbrugernes og forbrugerorganisationernes erfaringer kunne være til stor hjælp ved påvisning og vurdering af eventuel konkurrencebegrænsende praksis.
The experience of consumers and consumers' associations could be of great assistance in identifying and evaluating possible anticompetitive practices.
En måde er at inddrage erhvervs-, samfunds- og handelsorganisationer og -sammenslutninger.
One way is to involve economic, social and trade organisations and associations.
På grundlag af klager, som Kom missionen har modtaget fra forbrugere, har den taget skridt til at indlede procedurer i kartel- og monopolsager, således som det var tilfældet i f.eks. Volkswagen-sagen, der fik bred offentlig omtale.
On the basis of complaints lodged by consumers the Commission has taken the step of initiating antitrust proceedings, as it did in Volkswagen for example, a case to which it gave wide publicity.
Kommunikationen med EU's borgere kan dog forbedres yderligere, og Kommissionen agter at tage følgende skridt:
Nevertheless, communication with the citizens of the Union can be improved further. The Commission intends to take the following approach.
— For det første skal der i forbindelse med hver enkelt beslutning, der træffes som led i konkurrencepolitikken, tages stilling til. hvilken bestemt fordel, den kan indebære for borgerne, og specielt forbrugerne.
— First, for every single decision taken as part of competition policy the question should be asked what specific advantage there may be for the citizen, and especially the consumer.
— For det andet agter Kommissionen ikke blot at behandle forbrugerne som folk, der nyder godt af kon kurrencepolitikken, men også som initiativtagere til konkurrencepolitikken.
— Secondly, the Commission intends to treat consumers not merely as people who benefit as a result of competition policy but also as promoters of competition policy.
Som nævnt ovenfor kan forbrugerne og forbrugerorganisationerne være til stor hjælp ved påvisning af konkurrencebegrænsende praksis.
As has already been pointed out, consumers and consumers' organisations can be of great help in identifying anticompetitive practices.
Hvis Kommissionen kan vise klart, at den kan løse konkurrencespørgsmål, som berører forbrugerne mere direkte, vil det skabe en bedre forståelse.
If the Commission is able to show clearly that it can resolve competition questions that concern consumers more di rectly, it will be better understood.
Kommissionen vil udvide forbindelserne med forbrugerorganisationerne og, mere generelt, med EU's borgere.
The Commission intends to step up relations with consumers' organisations and more generally with the citizens of the Union.
— Endelig overvejer Kommissionen, om det vil være hensigtsmæssigt at tilrettelægge møder af forskellig slags med EU's borgere.
— Lastly, the Commission is considering the advisability of organising meetings of various kinds with the citizens of the Union.
En mulighed ville være et årligt møde med forbrugerorganisationerne,hvor Kommissionen ville få lejlighed til at fremlægge og forklare sin politik.
One possibility would be an annual meeting with consumers' organisations. Here the Commission would have the opportunity of presenting and explaining its own policy.
En anden mulighed ville være at afholde »konkurrencekonferencer« i medlemsstaterne.
Another possibility would be 'competition conferences' to be held in the Member States.
I — KONKURRENCEBEGRÆNSENDE AFTALER OG MISBRUG AF DOMINERENDE STILLING — ARTIKEL 81 OG 82 STATSMONOPOLER OG MONOPOLRETTIGHEDER — ARTIKEL 31 OG 86
I — ANTITRUST — ARTICLES 81 AND 82 STATE MONOPOLIES AND MONOPOLY RIGHTS — ARTICLES 31 AND 86 from prior notification provided for by Article 4(2) ofthat regulation.
A — Modernisering af lovgivning og fortolkningspraksis
A — Modernisation of the legislative and interpretative rules
19/65/EØF og forordning (EF) nr. 1216/1999 (7om ændring af Rådets forordning nr. 17.
Commission's proposals as Regulation (EC) No 1215/1999 (7) amending Regulation
Kommissionen vedtog den 22. december 1999 forordning (EF) nr. 2790/1999 om anven­delse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis ('). Denne forordning træder i stedet for tre hidtil gældende forordninger om eneforhandlingsafta­ler, eksklusive købsaftaler og franchiseaftaler (2), der udløb den 31. december 1999.
On 22 December, the Commission adopted Regulation (EC) No 2790/1999 on the application of Article 81(3) of the Treaty to categories of vertical agreements and concerted practices (')· This regulation replaces three existing regulations, one on exclusive distribution, one on exclusive purchasing and one on franchise agree ments (2), whose period of validity expired on 31 December.
Den nye gruppefritagelsesforordning nr. 2790/1999 betyder et kursskifte, idet man har opgivet den traditionelle politik, der i vid udstrækning var baseret på formalistiske vurde­ringskriterier, og nu går over til at lægge hoved­vægten på de økonomiske virkninger af vertikale aftaler.
The new block exemption regulation, Regulation (EC) No 2790/1999, will effect a shift from the traditional policy, which relied largely on formalistic assessment criteria, towards an approach which focuses more on the economic effects of vertical agreements.
Hovedformålet er at forenkle de regler, der gælder for vertikale begrænsninger, og mind­ske de reguleringsmæssige byrder for virksom­hederne, samtidig med at man sikrer en mere effektiv kontrol med aftaler mellem virksomhe­der, der står stærkt på deres markeder.
The basic aim of this new approach is to simplify the rules applicable to vertical restraints and to reduce the regulatory burden for companies, while ensuring a more effective control of agreements entered into by companies holding significant market power.
Den nye forordning er resultatet af den gen­nemgribende revision af konkurrencepolitikken på dette område, som Kommissionen satte i gang i 1997, da den offentliggjorde en grønbog (3) om anvendelse af traktatens artikel 81 på vertikale aftaler.
The new regulation is the result of an in-depth policy review which the Commission launched in 1997 with the publication of a Green Paper on the application of Article 81 of the Treaty to vertical agreements (3).
Grønbogen gav stødet til en bred offent­lig debat.
The Green Paper generated wide public debate.
De bemærkninger,der indkom fra med­lemsstater, Europa­Parlamentet, Det Økonomi­ske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og de berørte kredse gik generelt ind for en reform af EU's konkurrencepolitik med hensyn til vertikale begrænsninger.
Comments made by Member States, the European Parliament, the Economic and Social Committee, the Committee of the Regions and interested parties were generally in favour of a reform of Community competition policy in the field of vertical restraints.
Kommissionen skitserede deref­ter rammerne for den foreslåede reform i sin Meddelelse om anvendelse af EU's konkurrence­regler på vertikale begrænsninger (4) af 30. sep­tember 1998 og fremlagde samtidig to forslag til rådsforordningerom ændring af:
The Commission subsequently set out the framework for the proposed policy reform in its communication on the application of EC competition rules to vertical restraints (4) of 30 September 1998 and, at the same time, it submitted two proposals for regulations to the Council for the amendment of:
Den nye politik er kort sagt baseret på én en­kelt kommissionsforordning med et bredt anven­delsesområde, der op til en markedsandelsgrænse på 30 % og med forbehold af et begrænset antal be­tingelser og »hardcore«­begrænsninger giver fri­tagelse for alle aftaler og former for samordnet praksis mellem to eller flere virksomheder, der hver især opererer i forskellige led af produktions­eller distributionskæden, om vilkårene for parter­nes køb, salg eller videresalg af bestemte varer el­ler tjenester.
In sum, the new policy is based on a single Commission regulation, with a wide scope, which block-exempts, up to a market-share threshold of 30 % and subject to a limited number of 'hardcore' restrictions and conditions, all agreements or concerted practices between two or more undertakings, each of which operates at a different level of the production or distribution chain, where such agreements or practices relate to the conditions under which the parties may purchase, sell or resell certain goods or services.
Forordningen gælder også for aftaler indgået af detailhandlerorganisationer på betin­gelse af, at ingen af disse organisationers medlem­mer har en omsætning på over 50 mio. EUR, og for visse ikke­gensidige vertikale aftaler mellem kon­kurrerende virksomheder.
This includes agreements concluded by retailers' associations, on condition that none of the members has a turnover of more than EUR 50 million, and certain non-reciprocal vertical agreements concluded between competing undertakings.
— Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 3, på kategorier af aftaler og samordnet praksis (5) med det for­mål at udvide de lovgivningsbeføjelser, derer tillagt Kommissionen
— Council Regulation No 19/65/EEC of 2 March 1965 on the application of Article 85(3) of the Treaty to certain categories of agreements and concerted practices (5), in order to extend the Commission's delegated legislative powers, and
— Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestem­melserne i traktatens artikel 85 og 86 (6), med det formål at udvide fritagelsen for anmeldel­sespligten efter ovennævnte forordnings artikel 4, stk. 2, til at gælde for alle vertikale aftaler.
— Council Regulation No 17 of 6 February 1962, first regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (6), in order to extend to all vertical agreements the dispensation
Der er fastsat en markedsandelsgrænse på 30 % for gruppefritagelsen.
A single market share threshold of 30 % limits the scope of the block exemption.
Forordningen inde­holder en række særlige bestemmelser, der skal sikre, at denne markedsandelsgrænse anvendes fleksibelt i tilfælde, hvor den kun overskrides midlertidigt.
The regulation contains specific provisions intended to ensure flexible application of the market-share threshold in cases where it is temporarily exceeded.
Formålet hermed er at styrke virk­somhedernes retssikkerhed.
This increases legal certainty for the undertakings concerned.
At 30 %­grænsen overskrides betyder ikke, at aftalerne anses for at være ulovlige, men at de derimod skal under­søges individuelt.
Above the 30 % threshold, agreements are not presumed to be illegal but require individual examination.
For at hjælpe virksomhederne med at foretage denne vurdering har Kommissi­onen planer om at udsende et sæt retningslinjer i løbet af første halvår 2000.
In order to assist undertakings in carrying out such an examination, the Commission plans to adopt a set of guidelines during the first half of 2000.
Et udkast hertil blev offentliggjort den 24. september 1999 og er for øjeblikket til høring i offentligheden (8).
A draft of these guidelines was published on 24 September and is currently subject to public consultation (K).
vertikale begrænsninger fra gruppefritagelsens anvendelsesområde, når der er tale om parallelle net af ensartede vertikale aftaler omfattende mere end 50 % af det relevante marked.
and without retroactive effect, exclude specific vertical restraints from the scope of the block exemption in cases involving parallel networks of similar vertical agreements covering more than 50 % of the relevant market.
Forordningen opererer med en »sortlistning« af aftalebestemmelser, som ikke kan drage fordel af gruppefritagelsen.
The regulation relies on a 'blacklist' of clauses, that is, on a list of restrictions which can not benefit from the block exemption.
Listen over sådanne »hard-core«-begrænsninger omfatter bindende videre salgspriser, hvad enten det sker i form af faste priser eller mindstepriser, og visse former for territoriale begrænsninger eller begrænsninger med hensyn til kundekreds.
This list of 'hardcore' restrictions includes resale price main tenance, whether in the form of fixed or minimum prices, and certain types of territorial or customer restriction.
Der er i vid udstrækning tale om en kodificering af den hidtidige praksis.
To a large extent, it codifies current case law.
Endelig er der i forordningen fastsat en over gangsperiode, således at aftaler, der falder ind under de hidtil gældende gruppefritagelsesforordninger, fortsat er omfattet af gruppefritagelsen indtil den 31. december 2001.
Finally, the regulation provides for a transitional period whereby the agreements currently covered by the existing block exemption regulations may continue to benefit from the application of those regulations until 31 December 2001.
Den 28. april 1999 vedtog Kommissionen en hvidbog om modernisering af gennemførelsesbestemmelserne til traktatens artikel 81 og 82 ('). Den har til formål at igangsætte en bred debat om en reform af forordning nr. 17, som er hovedhjørnestenen i anvendelsen af artikel 81 og 82, og som stammer helt tilbage fra begyndelsen af 60'erne.
On 28 April, the Commission adopted a White Paper on modernisation of the rules implementing Articles 81 and 82 of the Treaty (')· This document is the starting point for a wide-ranging debate on the reform of Regulation No 17, the cornerstone of the system for implementing Articles 81 and 82, drawn up at the beginning of the 1960s.
Desuden fastsættes et begrænset antal betingelser for gruppefritagelsen, hvoraf den vigtigste drejer sig om konkurrenceforbud, dvs. klausuler om at køberen ikke må fremstille, købe, sælge eller videresælge konkurrerende produkter.
The application of the block exemption is also subject to a limited number of conditions, the most important of which concerns non-compete obligations, i.e. arrangements preventing the buyer from manufacturing, purchasing, selling or reselling competing goods or services.
I betragtning af den potentielle risiko for markedsafskærmning, der er forbundet med sådanne klausuler, falder konkurrenceforbud kun ind under den nye forordning, når deres varighed ikke overstiger fem år.
Bearing in mind the potential risks of market foreclosure associated with this type of restraint, non-compete obligations are covered by the new regulation in so far as their duration does not exceed five years.
Der gælder dog visse und tagelser fra denne regel.
However, this rule is subject to certain exceptions.
I forordningen fastsættes det f.eks., at denne grænse ikke gælder, når produkterne sælges fra lokaler, der ejes eller leases af leverandøren.
For example, in the regulation it is indicated that this time limit does not apply when the products are sold from premises owned or leased by the supplier.
Desuden vil det i retningslinjerne blive anført, i hvilke andre situationer længerevarende konkurrenceforbud kan være berettigede (f.eks. ved overførsel af knowhow og langsigtede investeringer, navnlig når der er tale om engangsinvesteringer, der er »sunk« eller mærke specifikke.
Moreover, in the guidelines, it will be explained which other situations may justify a longer duration (e.g. transfer of know-how and long-term investments, especially when sunk or brand specific).
Rom-traktaten knæsatte et generelt forbud mod konkurrencebegrænsende aftaler, der blev lempet med en undtagelsesregel — artikel 81, stk. 3 — men lod spørgsmålet om de nærmere betingelser for denne undtagelse stå åbent.
The Treaty of Rome laid down a general ban on anticompetitive agreements, tempered with the exception in Article 81(3), but left open the question of how this exception was to be applied.
I begyndelsen af 60'erne havde EF endnu ingen konkurrenceret — kun to af de dengang seks medlemsstater havde en konkurrencelovgivning, der fandtes kun en enkelt egentlig konkurrence myndighed, og fællesskabsretten var under tilblivelse.
At the beginning of the 1960s, European competition policy was yet to be developed: only two out of six Member States had any competition legislation, there was only one real competition authority and European law was in an embryonic state.
Den meget generelle formulering af artikel 81, stk. 3, og det nye ved forbudsprincippet gjorde det vanskeligt for virksomhederne at vur dere, om deres aftaler var lovlige.
The very general wording of Article 81(3) and the newness of the prohibition principle made it difficult for firms to evaluate the legality of their agreements.
Kommissionen, som dengang var en ganske ung institution, havde behov for at blive underrettet om de aftale former, der fandtes, og opbygge et ordentligt kendskab til de forskellige erhvervssektorer.
The Commission, as a young institution, needed to be informed about the types of agreement which existed and to develop real knowledge of the various sectors of the economy.
Forordningen åbner desuden mulighed for inddragelse af gruppefritagelsen.
Under the regulation, it is also possible for the benefits of the block exemption to be withdrawn.
Denne mulighed skal kunne udnyttes i situationer, når en vertikal aftale, som ikke når op over grænsen på de 30 %, ikke indebærer objektive fordele, der kan opveje dens konkurrenceskadelige virkninger, og derfor ikke opfylder betingelserne i artikel 81, stk. 3.
This is a mechanism which is intended to be used in situations where, below the market share threshold of 30 %, a vertical agreement does not have any objective advantages which compensate for its negative effects on competition and where, for this reason, it does not fulfil all the conditions set out in Article 81(3).
Inddragelsesmuligheden er bl.a. indført som en sikkerhedsforanstaltning mod de konkurrence skadelige virkninger, der kan opstå som følge af den kumulative effekt, det kan få, når konkurrerende leverandører indfører parallelle net af ensartede aftaler, eller når der foreligger køberstyrke.
The withdrawal mechanism is intended, in particular, to protect competition from the negative consequences resulting from the cumulative effect of parallel networks of similar agreements put in place by competing suppliers, as well as in cases of buying power.
Forordning nr. 17 skabte et system, hvor alle konkurrencebegrænsende aftaler, der påvirkede samhandelen mellem med lemsstater, for at kunne fritages fra forbuddet skulle anmeldes til Kommissionen, som havde enekompetence til at anvende artikel 81, stk. 3.
Regulation No 17 set up a system under which anticompetitive agreements and practices affecting trade between Member States, in order to qualify for exemption, have to be notified to the Commission, which has exclusive power to apply Article 81(3).
Undtagen i få nøje definerede undtagelses-
Subject to the exceptions listed exhaustively in Article 4(2) of Regulation No 17, the exemption can be applied retroac-
For at sikre et mere effektivt tilsyn og fremme en decentral anvendelse af EU's konkurrenceregler åbner Rådets nye bemyndigelsesforordning desuden mulighed for, at de nationale konkurrencemyndigheder kan inddrage gruppe fritagelsen, når en konkret aftale har negative virkninger på deres nationale område, og dette udgør et særskilt geografisk marked.
Moreover, in order to ensure more effective supervision and to encourage the decentralised application of Community competition rules, the new Council enabling regulation allows national competition authorities to withdraw the benefit of the block exemption where a particular agree ment has a negative effect within their national territory and where this territory constitutes a distinct geographic market.
Desuden kan Kommissionen ved forordning og uden tilbagevirkende kraft udelukke bestemte
The block exemption regulation also pro vides that the Commission may, by regulation
I — KONKURRENCEBEGRÆNSENDE AFTALER OG MISBRUG AF DOMINERENDE STILLING — ARTIKEL 81 OG 82 STATSMONOPOLER OG MONOPOLRETTIGHEDER — ARTIKEL 31 OG 86 tilfælde (artikel 4, stk. 2, i forordning nr. 17) kunne der ikke indrømmes fritagelse med længere tilbagevirkende kraft end fra anmeldelsesdatoen.
I — ANTITRUST: ARTICLES 81 AND 82 STATE MONOPOLIES AND MONOPOLY RIGHTS: ARTICLES 31 AND 86 tively only to the date of notification.
Dette system gjorde det muligt at få udviklet en sammenhængende konkurrence ret og få udbredt en »konkurrencekultur« i hele Fællesskabet.
This system enabled the development of a consistent body of law and the spread of a 'competition culture' throughout the Community.