natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Efter dennye mekanisme kan EDF Trading sælge til alle grossister — etablerede og nytilkomne — på den tyskegrænse, hvorved der skabes lige vilkår for alle aktører i grossisteleddet. De konkurrencebegrænsendevirkninger blev derved elimineret i et omfang, der gjorde, at aftalen ikke længere kunne anses at havemærkbare konkurrencebegrænsende virkninger.
The new mechanism provides that EDF Trading can sell to all wholesalers — incumbents andnewcomers on the German border — and thus creates a level playing field for all market participants atthe wholesale level eliminating the restriction of competition to a degree that was no longer consideredappreciable in the case in point.
På baggrund af denne ændring kunne Kommissionengodkende de anmeldte kontrakter om gasleverancer ved et comfort letter.
In the light of this amendment, the Commission cleared the notified gassupply contracts by means of a comfort letter.
Kommissionen fandt også, at de anmeldte kontrakter ikke hindrede WINGAS i at købe gas fra andrekilder.
The Commission also considered that the notified contracts do not prevent WINGAS from buying gasfrom other sources.
I forbindelse hermed konstaterede Kommissionen, at de mængder, der blev leveret i henhold tilkontrakterne, svarede til ca. 20 % af WINGAS’ samlede årlige gasindkøb, hvilket udgør ca. 2 % af detsamlede årlige gasforbrug i Tyskland.
In this respect the Commission established that the volumes supplied under thecontracts correspond to approximately 20 % of WINGAS’s total annual gas purchases, whichcorresponds to approximately 2 % of total annual gas consumption in Germany.
3.Afviste klager
3.Rejections of complaints
Kommissionen besluttede den 20. marts at afvise en klage, som Huntstown Air Park Ltd og Omega Aviation Services Ltd, der begge ejes af irske forretningsmænd, som ejer jord i umiddelbar nærhed af Dublin lufthavn, havde indbragt mod Irland.
The Commission decided on 20 March to reject a complaint lodged against Ireland by Huntstown Air Park Ltd and Omega Aviation Services Ltd, two companies owned by Irish businessmen who own land inthe immediate vicinity of Dublin airport.
Klagen var rettet mod en beslutning, som den irske transportminister traf i 1997, hvori klagerne blevnægtet adgang til start- og landingsbanerne i Dublin Airport.
The complaint contested a 1997 decision by the Irish Minister for Transport denying the complainantsaccess to runways at Dublin airport.
Den irske beslutning blev truffet i forbindelse med de lokale planlægningsmyndigheders behandling af Huntstown Air Parks ansøgning omplantilladelse til at opføre en yderligere passagerterminal i Dublin Airport.
This decision had been taken in the context of the procedurefollowed by the local planning authorities to examine Huntstown Air Park’s application for outlineplanning permission to build a second passenger terminal at Dublin airport.
Efter gennemgang af sagen afviste Kommissionen påstanden om, at nægtelsen af denne tilladelseudgjorde et misbrug af dominerende stilling fra lufthavnsmyndigtheden Aer Riantas side og en tilsidesættelse af EF-traktatens artikel 86, stk. 1, fra den irske stats side.
After examination, the Commission rejected allegations that the refusal amounted to an abuse ofdominant position by airport authority Aer Rianta and a breach by Ireland of Article 86(1) EC.
Den daværende irske transportministerfandt, at man både ud fra et luftshavnsmæssigt og økonomisk synspunkt burde udvide den beståendeterminal til maksimal kapacitet, før man begyndte at opføre terminal nr. 2.
The Irish Minister for Transport at the time found that, from both an airport planning and an economic point ofview, the existing terminal should be developed to its maximum capacity before it would be appropriateto develop a second terminal.
De irske planlægningsmyndigheders beslutning om at nægte Huntstown Air Park Ltd plantilladelse til at opføre terminal nr. 2 i Dublinlufthavn blev begrundet med hensyn til luftfartssikkerhed, generelle planlægningshensyn og miljøhensyn.
The decision by the Irish planning authorities to refuse Huntstown Air Park Ltd outline permission to build a second terminal at Dublin airport was based on 10 reasons, includingaeronautical safety, general planning and environmental impact.
Uden denne plantilladelse ville det være meningsløst at give Huntstown Air Park Limited og Omega Aviation Services Ltd tilladelse til at benytte start- og landingsbanerne i Dublin lufthavn.
Without planning permission, anyauthorisation of access to runways at Dublin airport given to Huntstown Air Park Limited and Omega Aviation Services Ltd would have been notional only.
Klage mod FIFA (sag COMP/37.124)
Complaint against FIFA (Case COMP/37.124)
Ved en beslutning af 15. april (
By decision dated 15 April (
) afviste Kommissionen en af de to klager, den havde modtaget mod
), the Commission rejected one of two complaints that had been lodged with it against the Fédération Internationale de Football Association (FIFA) rules governing the activity ofplayers’ agent.
FIFA’s regler for fodboldspilleragenter. Kommissionen havde forinden foretaget en grundig undersøgelseaf de regler, som Den Internationale Sammenslutning af Fodboldforbund (FIFA) havde indført forspilleragenter, der optræder som mellemmænd mellem fodboldspilleren og klubben i forbindelse medtransfer.
It had conducted an indepth investigation into the rules introduced by FIFA concerningfootball players’ agents, who act as intermediaries between the player and the club in the event of atransfer.
Efter denne undersøgelse var der den 19. oktober 1999 blevet fremsendt en klagepunktsmeddelelse til FIFA.
The investigation led to a statement of objections being sent to FIFA on 19 October 1999.
Kommissionen fandt, at FIFA-reglerne måtte betragtes som aftaler efter artikel 81, som begrænsedekonkurrencen ved at lægge hindringer i vejen for eller begrænse adgangen til dette erhverv for personer,der havde de nødvendige faglige kvalifikationer, bl.a. ved at stille krav om indbetaling af en høj,ikke-rentebærende garanti.
The Commission considered that the FIFA rules amounted to agreements within the meaning of Article 81 which restricted competition in that they prevented or restricted access to this profession bypersons possessing the requisite skills and qualifications, particularly by requiring payment of a large andnon-interest-bearing deposit.
FIFA besluttede derefter at revidere de pågældende regler og vedtog den10. december 2000 et nyt cirkulære, som trådte i kraft den 1. marts 2001, og som senest er ændret den3. april 2002.
Accordingly, FIFA decided to review the rules in question, adopting newrules on 10 December 2000 that entered into force on 1 March 2001 and were most recently amended on3 April 2002.
Ifølge de nye regler er adgangen til erhvervet fremover baseret på objektive og gennemsigtige kriterier.Kravet om en garanti er erstattet af en forsikring.
The criteria contained in the new rules for access to the profession are objective and transparent. Thedeposit has been replaced by liability insurance.
Den består af en multiple choiceprøve med 20 spørgsmål, hvoraf 15 drejer sig om internationale regler og fem om nationale regler ogcivilret (retsevne, aftaleret, fuldmagt).
This consists of amultiple-choice test made up of 20 questions, 15 concerning the international rules and five concerningnational rules and civil law (personal law, contract law, powers of attorney).
Enhver ansøger, der opnår det krævede antal points, består prøven.Prøvedatoerne og en stor del af spørgsmålene er de samme overalt i verden.
Any candidate obtaining theminimum number of marks required will pass. The dates for the test and the first 15 questions are thesame throughout the world.
For at få sin licens skal ansøgeren derefter tegne en erhvervsansvarsforsikring, der skal dække de erstatningskrav, som en spiller eller en klub eventuelt fremsætter i forbindelse med aktiviteter, som er i stridmed cirkulærets bestemmelser.
To obtain a licence, the candidate must then take out professional liability insurance to cover any claimsfor compensation from a player or club arising from activities which contravene the principles of theserules.
Han skal desuden underskrive et sæt etiske regler, bl.a. om faglig omhyggelighed, gennemsigtighed, ærlighed, varetagelse af de implicerede interesser og regnskabsførelse.
The agent must also sign a Code of Professional Conduct containing the principles of professionalintegrity, transparency, honesty and the fair management of interests, as well as the requirement to keepaccounts.
Under disse omstændigheder fandt Kommissionen, at det deontologiske mål, som FIFA søger at nå,nemlig at højne moralen i erhvervet og beskytte sine medlemmer mod ukvalificerede eller hensynsløseagenter, vejede tungere end konkurrencebegrænsningerne.
Under these circumstances, the Commission believed that FIFA’s aims of extending good practice,raising professional standards and protecting its members (players and clubs) from unqualified orunscrupulous agents prevailed over competition considerations.
Hvis disse regler var blevet anmeldt, ville dekunne have opnået fritagelse efter artikel 81, stk. 3.
Had they been notified, the rules might
Offentliggjort på http//europa.eu.int/comm/competition
Published on http//europa.eu.int/comm/competition.
BERETNING OM ANVENDELSEN AF KONKURRENCEREGLERNE I DEN EUROPÆISKE UNION niveau og en høj grad af integritet blandt medlemmerne, kunne Kommissionen tage det pågældendecirkulære op til fornyet overvejelse.
It pointed out, however, that, should it later emerge that these objectives could be achieved without the FIFA rules because, for example, the Member States regulate the profession or because players’ agentsare able to introduce self-regulation while ensuring a high level of professionalism and integrity, the Commission might review the rules.
Klageren i denne sag har anlagt annulationssøgsmål for Førsteinstansretten (
The complainant has brought an action for annulment (
Den 28. maj afsluttede Kommissionen sine undersøgelser af FIFA’s regler for internationale salg affodboldspillere og afviste de to klager, den havde modtaget mod FIFA’s tidligere regler, der var blevetændret i 2001.
On 28 May, the Commission closed its investigation into the FIFA rules on international footballertransfers by rejecting two remaining complaints relating to the former FIFA rules that were changedin 2001.
Efter flere klager havde Kommissionen indledt en tilbundsgående undersøgelse af FIFA’s regler for internationale transfers af fodboldspillere.
In response to a number of complaints, the Commission had opened a detailed investigation into FIFA’srules on international footballer transfers.
Undersøgelserne mundede ud i, at der blev fremsendt en klagepunktsmeddelelse til FIFA den 14. december 1998.
This led to a statement of objections being sent to FIFA on14 December 1998.
Den 5. marts 2001 afsluttede kommissærerne Anna Diamantopoulou, Viviane Reding og Mario Montidrøftelser med FIFA’s præsident, Sepp Blatter, og UEFA’s præsident, Lennart Johansson, om internationale spillersalg.
On 5 March 2001, Commissioners Anna Diamantopoulou, Viviane Reding and Mario Monti finaliseddiscussions with Sepp Blatter, President of FIFA, and the President of UEFA, Lennart Johansson oninternational transfers.
Resultatet blev formaliseret i en brevveksling mellem Sepp Blatter og Mario Monti.
The outcome was formalised in an exchange of letters between Mr Blatter and Mr Monti.
Efter drøftelserne fremlagde Sepp Blatter et dokument, hvori der redegøres for principperne forændringen af FIFA’s regler for internationale transfers.
Following the discussions, Mr Blatter submitted a document which sets out the principles for amendmentof the FIFA rules regarding international transfers.
De nye regler, der blandt andet omfatter et sætgennemførelsesbestemmelser, blev vedtaget endeligt af FIFA’s eksekutivkomité den 5. juli 2001 i Buenos Aires. I slutningen af august 2001 indgik FIFA og FIFPro, som er det største spillerforbund, endvidere enaftale om FIFPro’s deltagelse i gennemførelsen af FIFA’s nye regler for internationale transfers affodboldspillere.
The new regulations, including a set of Application Regulations, were finally adopted by FIFA’s Executive Committee on 5 July 2001 in Buenos Aires.Moreover, at the end of August 2001, FIFA and FIFPro, the main players’ union, reached an agreementabout FIFPro’s participation in the implementation of FIFA’s new regulations on international transfers offootball players.
Ifølge de nye regler kan spillerne i tilfælde af uenighed om anvendelsen af reglerne på frivilligt grundlagfå en voldgiftskendelse eller indbringe sagen for de nationale domstole.
According to the new rules and in case of dispute over their implementation, players may have recourseto voluntary arbitration or to the national courts.
Dermed skulle Kommissionenikke længere behøve at gå ind i sager mellem spillere, klubber og fodboldforbund.
This should therefore mark the end of the Commission’sinvolvement in disputes between players, clubs and football organisations.
Efter at de nye regler var trådt i kraft, blev tre klager trukket tilbage.
Following the entry into force of the new rules, three complaints were withdrawn.
Kommissionen afsluttede sagen med en officiel afvisning af to andre klager.
The Commission has now closed the procedure that had been opened by officially rejecting the tworemaining complaints.
Disse klager vedrørteforbuddet mod, at en spiller ensidigt kunne bryde en kontrakt. Dette spørgsmål er nu afklaret i de nye FIFA-regler.
These complaints focused on the ban on unilateral breaches of contract by aplayer, an issue that is now settled in the new FIFA rules.
De nye regler skaber en balance mellem spillernes grundlæggende ret til fri bevægelighedog stabile kontraktforhold og hensynet til sportslig integritet og stabilitet i afviklingen af mesterskaberne.
The new rules strike a balance between, on theone hand, players’ fundamental right to free movement and stability of contracts and, on the other, thelegitimate objective of integrity of the sport and the stability of championships.
Drøftelserne med fodboldorganisationerne og de to afvisninger af klager har slået fast, at EU-retten ognational ret også gælder for fodbold.
The discussions with the football authorities and the rejection of the two complaints have helped toconfirm that EU and national law apply to football, and it is also now understood that EU law is able to
Sag T-193/02, X mod FIFA.
Case T-193/02 X v FIFA.
ENIC/UEFA (sag COMP/37.806) og UEFA-reglen om »Integriteten i UEFA-klubturneringerne: klubbernes uafhængighed« (sag COMP/37.632)
ENIC/UEFA (Case COMP/37.806) and the UEFA rule on ‘Integrity of the UEFA club competitions: independence of clubs’ (Case COMP/37.632)
Ved en beslutning af 25. juni (
By decision dated 25 June (
) afviste Kommissionen en klage fra ENIC mod UEFA’s regler angående ejerskab af flere fodboldklubber, nærmere betegnet UEFA’s bestemmelser om »Integriteten i UEFA-klubturneringerne: Klubbernes uafhængighed«.
), the Commission rejected ENIC’s complaint against the UEFA rule on multiple ownership of football clubs entitled ‘Integrity of the UEFA club competitions: independence ofclubs’.
Desuden meddelte Kommissionen den 5. juli negativattest for UEFA’s anmeldelse af disse regler.
It also responded to UEFA’s notification by granting it negative clearance on 5 July.
Den 18. februar 2000 indgav ENIC plc., som er et investeringsselskab med interesser i seks europæiskeklubber (Glasgow Rangers FC i Skotland (25,1 %), FC Basel i Schweiz (50 %), Vicenza Calcio i Italien(99,9 %), Slavia Praga i Den Tjekkiske Republik (96,7 %), AEK Athen i Grækenland (47 %) og Tottenham Hotspur i England (29,9 %), en klage mod det ledende organ i europæisk fodbold, UEFA,over dets regel om mangedobbelt ejerskab af klubber.
On 18 February 2000, ENIC plc, an investment company with stakes in six European clubs (Glasgow Rangers FC in Scotland (25.1 %), FC Basle in Switzerland (50 %), Vicenza Calcio in Italy (99.9 %),Slavia Prague in the Czech Republic (96.7 %), AEK Athens in Greece (47 %) and Tottenham Hotspur in England (29.9 %)), lodged a complaint against UEFA, the European football governing body, concerningits rule on multiple ownership of clubs.
Det hedder i denne regel, som blev vedtaget af UEFA’s forretningsudvalg i 1998, at to eller flere klubber, som deltager i en UEFA-klubturnering, ikke måkontrolleres direkte eller indirekte af samme enhed eller administreres af samme person.
Under this rule, which was adopted by UEFA’s Executive Committee in 1998, two or more clubs participating in a UEFA club competition (Champions League or UEFA Cup) may not be directly or indirectly controlled by the same entity or managed by the sameperson.
ENIC mente, at reglen fordrejer konkurrencen ved at forhindre og begrænse investeringer i europæiskeklubber.
ENIC considered that the rule distorted competition by limiting the opportunities for investment in European clubs.
Efter en omhyggelig analyse nåede Kommissionen frem til den konklusion, at selv om UEFA-reglen eren beslutning, som er truffet af en sammenslutning af virksomheder, og derfor teoretisk set er omfattet afforbudsprincippet i EU-traktatens artikel 81, stk. 1, kan den begrundes ud fra behovet for at sikre turneringernes integritet.
After a detailed investigation, the Commission concluded that, although the UEFA rule was a decisiontaken by an association of undertakings and could therefore theoretically be caught by the prohibition in Article 81(1) of the EC Treaty, it could be justified by the need to protect the integrity of competitions.
Kommissionen mener, at det er sportsorganisationernes opgave at organisere og fremme deressportsgren, navnlig med hensyn til rent sportslige regler, såsom antallet af spillere på et fodboldhold ellermålstolpernes størrelse.
The Commission considers that it is the task of sports organisations to organise and promote theirparticular sports, particularly as regards pure sporting rules, such as the number of players that play in afootball team or the size of the goal posts.
EF-Domstolen har ved flere lejligheder statueret, at de økonomiske aspekter afsport er underlagt EU-lovgivningen, men også anerkendt, at de særlige træk ved sektoren skal tages ibetragtning, når traktatens regler anvendes.
The Court of Justice has ruled on several occasions that theeconomic aspects of sport are subject to EU law, but it also recognises that the special characteristics ofthe sector must be taken into account when applying the treaty rules.
I forbindelse med UEFA’s regel om mangedobbelt ejerskab fastslog Kommissionen, at formålet medreglen ikke var at fordreje konkurrencen, men at sikre integriteten af de turneringer, som UEFA arrangerer.
In the case of the UEFA multi-ownership rule, the Commission established that the purpose of the rulewas not to distort competition, but to guarantee the integrity of the competitions UEFA organises.
For hovedformålet med UEFA-reglen var at sikre ærligt spil i turneringerne, med andre ord atundgå situationer, hvor ejeren af to eller flere klubber, som deltager i samme turnering, kunne blive fristettil at manipulere med kampenes resultat.
Themain purpose of the UEFA rule is to protect the integrity of competitions — in other words, to avoidsituations where the owner of two or more clubs participating in a competition might be tempted to rigmatches.
Under alle omstændigheder rækker den begrænsning af klubbernes og investorernes handlefrihed, somreglen indebærer, ikke ud over det, som er nødvendigt for at sikre dens legitime mål: dvs. sikre denuvished om kampenes udfald, der må bestå i offentlighedens interesse.
In any case, the limitation of the freedom of action of clubs and investors which the rule entails does notgo beyond what is necessary to ensure its legitimate aim, i.e. to protect the uncertainty of the results inthe interest of the public.
Ved en beslutning af 1. august (25) afviste Kommissionen en klage mod Den Internationale Olympiske Komité (IOC) fra to svømmere, der var blevet udelukket fra svømmestævner på grund af doping.
Olympic Committee (IOC) by two swimmers banned from competitions for doping.
De toklagere havde vundet henholdsvis første- og andenpladsen i VM i langdistancesvømning i Salvador de Bahia, Brasilien den 31. januar 1999.
The twocomplainants had come first and second in the Marathon Swimming World Cup at Salvador de Bahia,Brazil, on 31 January 1999.
De dopingprøver, der blev taget under stævnet, viste sig at værepositive hos begge svømmere.
They tested positive at the event.
Analyserne viste, at deres organismer indeholdt større mængder nandrolonmetabolitter, norandrosteron (NA) og noretiocholanolon (NE) end tilladt.
Analyses revealed that their bodies containedhigher-than-permitted levels of nandrolone, norandrosterone and norethiocholanolone metabolites.
Den 8. august 1999 suspenderede Det Internationale Amatørsvømmeforbund FINA’s dopingkomité(»Doping Panel«) de to svømmere i fire år, fordi der var tale om en førstegangsforseelse.
On 8 August 1999, the doping panel of the Fédération Internationale de Natation Amateur (FINA) bannedthem for four years for a first-time contravention of the doping rules.
Denne afgørelseblev appelleret til Den Internationale Sportsdomstol CAS i Lausanne (Schweiz), som stadfæstedeafgørelsen ved en kendelse af 29. februar 2000.
An appeal was lodged against thedecision at the Court of Arbitration for Sport (CAS) in Lausanne (Switzerland), where it was dismissed ina ruling on 29 February 2000.
Den blev siden ændret ved samme domstols kendelse af23. maj 2001, der afkortede suspensionsperioden til to år.
The CAS subsequently amended the decision on 23 May 2001, reducing theban to two years.
Den ene svømmer er medlem af det spanskesvømmeforbund, der selv er medlem af FINA, og den anden svømmer er medlem af det slovenskesvømmeforbund, der også er medlem af FINA.
One of the swimmers is a member of the Spanish Swimming Federation, which is amember of FINA. The other is a member of the Slovenian Swimming Federation, which is also a memberof FINA.
Svømmerne mente, at de regler, IOC og FINA havde vedtaget om definitionen af doping og grænsen for,hvornår et ulovligt stofs tilstedeværelse betegnes som doping, samt brugen af CAS som appelinstansudgjorde en konkurrencebegrænsende praksis efter EF-traktatens artikel 81 samt en uberettigetbegrænsning af svømmernes frie udveksling af tjenesteydelser efter traktatens artikel 49.
The swimmers believed that the rules adopted by the IOC and FINA regarding the definition of doping,the threshold for defining the presence of a banned substance in the body as doping and recourse to the C AS restricted competition within the meaning of Article 81 of the EC Treaty and unjustifiably restrictedthe freedom of swimmers to provide services under Article 49 of the Treaty.
Kommissionen fandt, at klagen var ubegrundet, og at IOC’s og FINA’s dopingregler samt deres anvendelse ikke var konkurrencebegrænsende.
The Commission decided that the complaint was unfounded and that the anti-doping rules of the IOC and FINA and the way in which they were applied did not restrict competition.
For når regler vedtaget af sportsorganisationer er nødvendigefor på rimelig vis at sikre integriteten i sportsarrangementer gennem en effektiv dopingkontrol, falder deikke ind under artikel 81, stk. 1.
If such rules drawn up bysporting organisations are necessary to ensure in a proportionate manner the integrity of sporting eventsby providing for effective control of doping, they fall outside the scope of Article 81(1).