natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For landtransport: Rådets forordning (EØF) nr. 1017/68 af 19.7.1968 om anvendelse af konkurrenceregler for transport med jernbane, ad landeveje og sejlbare vandveje, EFT L 175 af 23.7.1968, s. 1 (Specialudgave 1968(1), s. 295).
L378, 31.12.1986).For inland transport: Council Regulation (EEC) No1017/68 of 19 July 1968 applying rules of competition totransport by rail, road and inland waterway (OJ L175, 23.7.1968).
XXIX BERETNING OM KONKURRENCEPOLITIKKEN — SEKÍ2000) 720 ENDELIG 47 nere den stabilitet,der var blevet skabt ved hjælp af konferencetariffen for søtransport,der er tilladt i henhold til gruppefritagelsen for linjekonferencer C'2).
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
Førsteinstansretten bliver imidlertid ved med at modtage klager fra rederier over Kommissionens beslutninger om at forbyde sådanne prisaftaler.
However, appealsfrom shipping lines to the Court of First Instance against the Commission decisions prohibiting inlandprice-fixing are continuing.
Visse afskibere har også appelleret Kommissionens godkendelse af omkostningsdækningsreglen til Førsteinstansretten.
The Commission’s approval of the not-below-cost rule is also the subject ofan appeal from shippers to the Court of First Instance.
Formålet med EATA-afta-len var at forøge priserne ved at indføre et kapacitetsstyringsprogram for søtransport af containerlaster i lin jefart fra Nordeuropa til Fjernøsten.
The purpose of the EATAwas to increase prices by establishing a capacity management programme concerning scheduled maritime transport services forthe carriage of containerised cargo from northern Europe to the Far East.
Et kapacitetsstyringsprogram er en aftale, hvor parterne enes om ikke at udnytte en del af lastrummet på deres skibe til transport af gods i en bestemt fart.
Acapacity management programmeis an agreement under which the parties agree not to use a proportion of the space on their vessels for the carriage of goods in a particular trade.
Den kapacitet, der ikke må udnyttes, er en del af det forventede udbudsoverskud i forhold til efterspørgslen. I 1994 forbød Kommissio nen en tilsvarende aftale i den transatlantiske fart,nemligTrans-Atlantic Agreement (TAA-aftalen) (M).
The proportion set aside is part of the forecast excess of supply over demand.
Som led i EATA-aflalen blev op til 17 % af kapaciteten på visse skibe tilbageholdt fra udbuddet.
In the case of the EATAup to 17% of the capacity of certain vessels was withdrawn from supply.
Kapacitetsregulering kan kun være fordelagtig, hvis den ineffektive og udslidte kapacitet fjernes fra markedet for at sænke omkostningerne og dermed mindske priserne for afskiberne.
Capacity regulation can only bring benefits if there was a real withdrawalof inefficient or outdated capacity so as to bring about a reduction of costs, leading to price reductionsfor shippers.
Gruppefritagelsen udløber i april 2000.
consortia which expires in April 2000.
Som et første skridt i forberedelserne på gruppefritagelsens udløb udarbejdede Generaldirektoratet for Konkurrence i 1999 en »Rapport om Kommissionens forordning (EF) nr. 870/95« (**).
As a first step in preparing for its expiry, the Directorate-Generalfor Competition prepared a ‘Report on Commission Regulation (EC) No870/95’(66).
Rapporten blev sendt til skibsfartsindustriens organisationer, som blev opfordret til at kommentere den.
The report was sent for comment to industry associations.
Kommissionen tog hensyn til de kommentarer, den havde modtaget, ved udformningen af udkastet til en ny forordning.
The Commission took into account the comments receivedwhen drawing up a draft new regulation.
Forordningen har fungeret godt i praksis, og begrundelserne for dens vedtagelse er stadig gyldige.
The application of Regulation (EC) No870/95 has worked wellin practice and the reasons for its adoption are still valid.
Kommissionen offentliggjorde derfor i slutningen af 1999 et udkast til en ny gruppefritagelsesforordning, der stort set er en gentagelse af forordning (EF) nr. 870/95 ("7).
The Commission therefore published a draftnew block exemption regulation(67), largely replicating Regulation (EC) No870/95.
48 XXIX BERETNING OM KONKURRENCEPOLITIKKEN — SEK(2000) 720 ENDELIG af begrebet markedsandel.
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
Den fornyede fritagelse blev indrømmet i 1999 (69).
This was granted in 1999(69).
Krav på mellem 5 mio. USD og 30 mio. USD fordeles efter den enkelte klubs procentvise andel i kravene, tonnagen og de samlede præmier (dvs. præmieindtægter fra rederierne).
For the layer between USD 5 million and USD 30 million, each club makes a contribution which is roughly based on the number of claims it faces, the tonnage it covers and the total calls (i.e.premiums revenue from shipowners) it collects.
Når erstatningskravet udgør mellem 30 mio. USD og 2 mia. USD, køber klubberne i fællesskab genforsikring hos almindelige forsikringsselskaber.
Above USD 30 million, the clubs purchase together reinsurance from commercial insurers, currently up to USD 2 billion.
Krav på mellem 2 mia. USD og den aftalte øvre grænse (det såkaldte »overspill«) deles igen af klubberne.
Finally, the excess of any claim above USD2 billion up to an upper limit (the so-called overspill) is again shared by the clubs.
Et rederi, der er forsikret af en IG-medlemsklub, må kun tilbydes lavere præmier af en anden klub, hvis den nye klub kan påvise over for et ekspertudvalg, at den gamle klubs præmier er urimeligt høje, og den gamle klub ikke kan påvise over for ekspertudvalget, at den nye klubs præmier er urimeligt lave.
Ashipowner insured by an IG member club can onlybe offered a lower rate by another club in one or the other of two circumstances: either the new club candemonstrate to an expert committee that the old club’s rate is unreasonably high, or the old club fails todemonstrate to the expert committee that the new club’s rate is unreasonably low.
Ifølge GSCC indebar denne bestemmelse en alvorlig begrænsning af konkurrencen, idet den forhindrede rederierne i at forhandle om netop det dækningsniveau, de ønskede som følge af den risiko, deres skibsflåder måtte repræsentere.
In its view, this clause severelyrestricted competition because it prevented shipowners from negotiating the level of cover which theyactually want, given the nature of the risk represented by their fleet.
Kommissionen mente, at en ordning for fordeling af erstatningsansvar i denne størrelsesorden ikke var konkurrencebegrænsende, da de deltagende klubber ikke kunne tilbyde den samme dækningsgrad på egen hånd.
The Commission considered that at this level the claims-sharingarrangement is not anticompetitive because the participating clubs could not provide the same level ofcover on their own.
Der blev derfor indrømmet en tiårig fritagelse for disse regler i henhold til artikel 81, stk. 3.
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
Den sluttede imidlertid, at hverken bestemmelsen om en fælles minimumsdækning (som GSCC gjorde indvendinger mod) eller bestemmelserne vedrørende de enkelte klubbers tilbud om genforsikring til tredjeparter udgjorde et misbrug af denne dominerende stilling.
It concluded, however, that neither the clause concerning a minimum common level of cover(objected to by the GSCC), nor the clauses concerning the conditions at which individual clubs can offerreinsurance to third parties constitute an abuse of that dominant position.
Den dækningsgrad, som IG tilbyder i dag, forudsætter nemlig, at IG-medlemmerne har en markedsandel på over 50 %.
This reflects the fact that the levelof cover offered by the IG requires at the present time the IG members to have a market share of morethan 50%.
Ændrer det sig, vil grundlaget for beslutningen også have ændret sig, og det vil være nødvendigt at genoverveje fritagelsen.
If that was no longer the case, then the basis on which the decision was adopted would havechanged and the exemption would need to be considered anew.
Rapporten beskriver først og fremmest, hvordan Kommissionen har anvendt fritagelsen de sidste seks år.
The report chiefly describes how the Commission has applied the exemption system overthe last six years.
Den indeholder ingen forslag til ændringer, da den nuværende gruppefritagelsesforordning vil være i kraft i endnu fire år, men den indeholder en række overvejelser om fremtiden, som Kommissionen ønsker kommentarer til fra medlemsstaternes tilsyns- og konkurrencemyndigheder, domstole og andre berørte parter.
It does not contain proposals for amendments, since the current exemption regulationwill be valid for another four years, but it does set out a number of forward-looking ideas on which the Commission wishes to receive comments from the industry, national supervisory and competitionauthorities and national courts.
Det har imidlertid stadig været nødvendigt at undersøge et forholdsvis stort antal individuelle sager om enten klager eller aftaler anmeldt af selskaber, der har været klar over, at aftalerne ikke opfyldte betingelserne for fritagelse eller har været i tvivl om dette.
However, it has still had to assess numerousindividual cases, either where the agreements were notified by operators who were aware that they didnot meet the exemption conditions or were unsure of their scope, or in response to complaints.
Det har desuden vist sig, at nogle af forordningens bestemmelser kan fortolkes forskelligt, at andre trænger til at blive revideret, og at nogle af formålene med forordningen ikke er blevet opfyldt.
It hadfurthermore become clear that certain provisions of the regulation could be interpreted in different ways,that others no doubt needed to be re-examined as to their substance and that some of the aims of theinstrument had not been achieved.
Rapporten redegør for udviklingen i Kommissionens politik over for puljer, idet den har været nødsaget til at udbygge de regler,som forordningen indeholder.
The report outlines the developments in the approach taken by the Commission, which has had to supplement the arrangementsset in place by the regulation.
Som det fremgår af en række nylige sager (74), indebærer Kommissionens nye po-
As reflected in recent cases(74), the new approach essentially means that a pool which is necessary in order to attain the minimum dimension for covering the risks concerned isnow deemed to fall outside the scope of Article 81(1).
(7I)EFTL398 af 31.12.1992. (72)KOM(l999) 192 endelig udg. Kan læsespå http://curopa.eu.int/ comm/dg()4/entente/other.htm#dgiv_pdf_ins_repl999.
If so, thereis no restriction of competition and Article 81(1) consequently does not apply, irrespective of the market
50 XXIX BERETNING OM KONKURRENCEPOLITIKKEN — SEKÍ2000) 720 ENDELIG litik, at en pulje, der er nødvendig for at opnå den størrelse, der skal til for at kunne dække de pågældende risici, nu anses at falde uden for anvendelsesområdet for artikel 81, stk. 1.
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
Hvis ja, er der ingen begrænsning af konkurrencen, hvorfor artikel 81, stk. 1, ikke finder anvendelse, uanset parternes markedsandel (75).
49 share of the parties(75).
Endelig gælder det, at selv om puljen ikke er nødvendig for at opnå den fornødne størrelse, kan den stadig falde uden for artikel 81, stk. 1, hvis dens medlemmer både retligt og faktisk bevarer deres ret til selv at bestemme, om en given risiko skal overdrages til puljen.
Lastly, where the pool is not necessary in order to attain the minimum dimension,it can still escape the purview of Article 81(1) if its members remain genuinely free, de jureand de facto, to decide whether or not to bring the risks in question into the pool.
For så vidt angår den fælles indsamling af statistiske data med henblik på beregning af præmier (afsnit II), består problemet således i at afgøre omfanget af det fornødne samarbejde. Kommissionens tjenestegrene vil derfor primært koncentrere sig om at måle aftalernes konkrete virkninger for forsikringsselskabernes individuelle metoder til beregning af egne risikopræmier og/eller kommercielle præmier.
As far as the joint compilation of statistics with a view to calculating riskpremiums (Title II) is concerned, the problem is one of determining the extent of minimum cooperation.The Commission therefore intends to focus primarily on gauging the concrete effects of the agreementsconcerned on the individual behaviour of insurers when they calculate their own risk premiums and/orcommercial premiums.
Rapporten rejser ligeledes spørgsmålet om, hvorvidt det vil være rimeligt fortsat at tillade visse »sorte klausuler«, der i dag kan fritages, hvis forsikringsselskaberne udtrykkeligt erklærer, at de ikke er bindende.
The report also raises the question of whether or not to continue allowing certain ‘black clauses’, whichare currently exemptable where the insurer expressly declares that they are not binding.
Denne situation medfører en række hindringer for de pågældende produkters frie bevægelighed og for de berørte teknikeres ret til at levere deres tjenesteydelser.
This situation gives rise to a number of barriers to freemovement of the products concerned and the freedom of fitters and repairers to provide their services.
Elektricitetsdirektivet er allerede blevet gennemført af de fleste medlemsstater, mens gasdirektivet stadig befinder sig i gennemførelsesfasen. Liberaliseringen vil betyde, at el og gas vil blive behandlet som alle
The electricitydirective has been implemented at national level by most Member States, while the gas directive is stillin the process of being transposed.
Den »mindste« pulje, der er nødvendig for, at de medlemmer, der ikke på egen hånd har den størrelse, der skal til for at dække den pågældende risiko, kan gøre det, betragtes ikke som konkurrencebegrænsende.
The‘smallest’pool necessary to enable those members who do not have the minimum individual dimension for covering the risk concerned to do so is regarded as not restricting competition.
XXIX BERETNING OM KONKURRENCEPOLITIKKEN — SEK(2000) 720 ENDELIG 51 andre varer, som udbydere konkurrerer om at sælge.
XXIXTH REPORT ON COMPETITION POLICY 1999 — SEC(2000) 720 FINAL
To medlemsstater (Frankrig og Luxembourg) opfyldte ikke deres forpligtelser, så Kommissionen besluttede at indlede en procedure efter traktatens artikel 226 over for dem begge.
Two Member States (France and Luxembourg) did not fulfil their obligation; the Commission therefore decided to initiate proceedings under Article 226 of the EC Treaty against them.
Samtlige medlemsstater med undtagelse af én valgte bevillingsproceduren i stedet for udbudsproceduren for nye kraftværker. Desuden valgte de fleste medlemsstater ( 13 ud af 15) reguleret adgang for tredjeparter i stedet for forhandlet adgang eller eneaftagerordningen ved indrømmelsen af adgang til nettet.
All Member States but oneopted for the authorisation procedure instead of the tendering procedure for new power stations.Furthermore, 13 out of 15 Member States chose regulated third party access (TPA) instead of negotiated TPA or the single buyer option in order to determine access to the grid.
For det tredje besluttede de fleste medlemsstater at forlange en juridisk adskillelse af transmissionssystemoperatørerne fra vertikalt integrerede elektricitetsselskaber.
Thirdly, most Member Statesdecided to legally separate the transmission system operator(s) (TSO) from the vertically integratedelectricity supply business.
De gik således videre end direktivet, der kun siger, at transmissionssystemoperatøren skal have en uafhængig ledelse og føre særskilte regnskaber, og at der skal træffes foranstaltninger til at sikre, at der ikke udveksles oplysninger mellem netoperatøren og clektricitetsleverandøren.
They thus went further than the requirements of the directive, which requiredonly the unbundling of management and accounts of transmission grid operations as well as the creationof ‘Chinese walls’against any information flow between the grid and supply business.
I stedet for blot at gennemføre den foreskrevne åbning på mindst 26,5 % agter lande såsom Det Forenede Kongerige, Tyskland, Sverige og Finland at åbne markedet 100 %.
Instead of the 26.5% minimum requirement, countries like the UK, Germany, Sweden and Finland committed themselves to 100% market opening.
Andre lande har åbnet 90 % (Danmark), 33 % (Nederlandene, Spanien) eller 30 % (Italien) af elektricitetsmarkedet op for konkurrence.
Other countries opened up 90% (Denmark),33% (Netherlands, Spain) or 30% (Italy) of their requirements.
Det betyder, at over 60 % af EU's samlede elektricitetsforbrug blev liberaliseret i 1999.
As a result, more than 60% of total EUelectricity demand was liberalised in 1999.
Et tilstrækkeligt stort antal elforbrugere vil frit kunne vælge deres egen forsyningskilde, og det vil skabe konkurrence mellem udbyderne. Konkurrencen vil også blive skærpet som følge af, at de største forbrugere af elektricitet i EU tilhører gruppen af såkaldt privilegerede kunder (76).
This should set free a sufficient number of electricityconsumers to shop around and instigate competition among suppliers, particularly in view of the fact thatthe Union’s largest consumers of electricity are among the so-called eligible customers(76).
Anvendelsen af konkurrencereglerne fokuserede på grænseoverskridende spørgsmål og sager og tog sigte på at fremme handelen mellem medlemsstater.
The application of theantitrust rules focused on cross-border issues and cases in order to foster the emergence of trade between Member States.
I en enkelt joint venturesag (77) hæftede Kommissionen sig ved, at en medlemsstat ikke havde åbnet sit marked op for konkurrenter fra andre medlemsstater til tiden.
In one joint venture case(77) the Commission took the delay of one Member State inopening up its market to competitors from other Member States into account in its competitionassessment.
Det betød, at parterne skulle give tilsagn om, at joint venturet ikke ville operere i den pågældende medlemsstat, før medlemsstaten havde opfyldt sine forpligtelser i henhold til elektricitetsdirektivet.
The parties had to give an undertaking to the effect that the venture would not become activein the Member State until the latter had fulfilled its obligations under the electricity directive.
Denne forpligtelse kan bidrage til at opbygge et indre marked for elektricitet, idet den sikrer ensartede vilkår i hele EU.
This contributes to thecreation of the internal electricity market by providing a minimum standard for a level playing fieldthroughout the EU.
Det skal være gennemført i medlemsstaternes lovgivning inden august 2000. Kommissionen forventer, at de fleste medlemsstater vil overholde denne frist, og at den gradvise åbning af gasmarkedet derpå vil kunne begynde.
It has to be incorporated into national law by August 2000.The Commission expects that all Member States will be able to meet this deadline and that the gradualopening-up of the gas market will then begin.
Der er kun begrænsede muligheder for at indrømme undtagelser fra direktivets vigtigste bestemmelser, og der vil kun blive indrømmet undtagelser til medlemsstater, der opfylder bestemte betingelser, f.eks. Grækenland og Portugal, hvor gasmarkederne er af forholdsvis nyere dato.
Derogations from the directive are limited, and can onlybe granted to Member States fulfilling certain conditions, e.g. emergent gas markets as in Greece and Portugal.
Disse principper vil muliggøre en gradvis åbning af markedet, om end næsten alle medlemsstater forventes at gennemføre en hurtigere åbning end påkrævet. Det kan forventes, at gasindustrien vil kunne trække på erfaringerne fra liberaliseringen af elektricitetsmarkedet.
These principles may allowthe market to be gradually opened, although nearly all Member States are expected to choose to opentheir markets faster than required.
Det nye »gasreguleringsforum« vil i den henseende komme til at spille en vigtig rolle og følge eksemplet fra Firenze-processen for liberalisering af elmarkedet.
In this respect, the Gas Regulatory Forum will play an important role,following the example of the Florence process for electricity liberalisation.
Derfor er det vigtigt for nye operatører på elmarkedet at have adgang til gas.
European Court judgments on Dutch supplementary pension funds
(™) Elektricitetsreguleringsforummet har også holdt andre møder i Firenze, senest den 25. og 26. november 1999. (79)Se den anden rapport af 16.4.1999 fra Kommissionen til Rådet og Europa-Parlamentet om harmoniseringsbehovene, KOM(1999) 164 endelig udg. (80) Sml. 1989, s. 851, præmis 48, Ahmed Saeed.
131.On 21 September, the ECJ delivered judgment in a number of Article 234 cases involving Dutchpension funds providing supplementary pensions(81).
Med henvisning til traktaten tilkende gav Domstolen, at EU ikke blot tjener til at sikre konkurrencen, men også til at indføre en politik på det sociale og arbejdsmarkedsmæssige område.
It considered that, under the Treaty, theaim of the Community is not only to ensure competition but also to pursue a social policy.
Domstolen fandt, at de socialpolitiske målsætninger, der forfølges med sådanne aftaler, ville blive bragt alvorligt i fare, hvis arbejdsmarkedets parter var underlagt traktatens ar(¡kel 81 i forbindelse med deres fælles bestræbelser på at forbedre beskæftigelses- og arbejdsvilkårene.
It took theview that the achievement of the social policy objectives of such agreements could be seriouslyhindered if the social partners had to comply with Article 81 when together trying to improve labourconditions.
Pensionsfonden bestemmer selv niveauet for præmier og ydelser og fungerer i overensstemmelse med kapitaliseringsprincippet.
The pension fund itself determines the level of premiums andbenefits and operates in accordance with the principle of capitalisation.
Ydelserne afhænger af afkastet af fondenes investeringer, og fondene er i den henseende underkastet forsikringstilsynsmyndighedernes tilsyn på samme måde som forsikringsselskaberne.
The level of the benefitsdepends on the return on its investments, in respect of which it is, like insurers, supervised by theinsurance supervisor.
Det følger heraf, at fondene udøver en økonomisk aktivitet og konkurrerer med forsikringsselskaberne.
It follows that the fund carries on an economic activity and that it competes withinsurers.
Domstolen tilføjede, at disse aspekter meget vel kunne gøre fondene mindre konkurrencedygtige end forsikringsselskaberne, men deres aktiviteter var ikke desto mindre økonomiske aktiviteter.
The Court added that these latter aspects may well make the fund less competitive thaninsurers, but its activities nevertheless remain economic.
Ovennævnte aspekter kunne dog retfærdiggøre, at fondene blev indrømmet eksklusive rettigheder.
These aspects may, however, justify the grantof exclusive rights to such a fund.
Dom stolen fandt, at de offentlige myndigheders beslutning om at gøre tilslutning obligatorisk nødvendigvis inde bærer, at fondene er i besiddelse af en eksklusiv rettighed som omhandlet i artikel 86, stk. 1.
The Court considered that the decision by the public authorities to make affiliation compulsory necessarilyimplied that the fund should be regarded as having an exclusive right within the meaning of Article86(1).
De håret lovbestemt monopol på en væsentlig del af fællesmarkedet, og derfor indtager de også en dominerende stilling.
As it has a legal monopoly in a substantial part of the common market, it also occupies adominant position.
I de her omhandlede sager ønskede visse virksomheder at tilbyde deres ansatte en bedre pensionsordning og, af effektivitetshensyn, at indgå alle deres pensionsordninger med et enkelt forsikringsselskab.
In the present cases, certain firms would like to offer their employees a betterpension arrangement and, for efficiency reasons, would like to have all their pension arrangements witha single insurer.
Det er de imidlertid forhindret i, da de er forpligtet til tegne en pension hos erhvervspensionsfonden.
However, they are prevented from doing this as they are required to take out a pensionwith the sectoral pension fund.
Den deraf følgende konkurrencebegrænsning eren direkte konsekvens af den eksklusive rettighed.
The resulting restriction of competition is a direct consequence of theexclusive right.