natgillin/translations-raw huggingface dataset:
FÆLLESSKABETS RETSORDEN en netop beskrevne EU-forfatning, og
THE COMMUNITY LEGAL ORDER he constitution of the EU described
D specielt dens fundamentale værdier, kan kun få liv og blive realiseret via fællesskabsretten.
T above, and particularly the funda- mental values it embodies, can be broughtto life and given substance only through Community law.
Derfor er EU på to måderogså et retligt fænomen: den er retsskabt,og den er et retsfællesskab.
This makes the EU alegal reality in two different senses: it iscreated by law and it is a communitybased on law.
• EU SOM RETLIGT FÆNOMEN OG SOM ET RETSFÆLLESSKAB
• THE EU AS ACREATION OF LAW AND ACOMMUNITYBASED ON LAW
Dette er det afgørende nye i forhold til tidligere forsøg på at samle Europa. Midlerne har ikke været vold, magt ellerunderkastelse, men derimod lovgivning.Ved lovgivning skal det skabes, som blodog jern ikke formåede at skabe i århundreder.
The European Union is an entirely newcreation which is distinguished fromearlier efforts to unite Europe in that itworks, not by means of force or domination, but simply by means of law.
For kun et fællesskab baseret på frimeningsdannelse har chance for at overleve.
Law isintended to succeed where ‘blood andiron’have for centuries failed.
Et fællesskab, der er baseret på degrundlæggende principper om frihed oglighed, der har hjemmel i og virkeliggøresgennemlovgivningen.
For onlyunity based on a freely made decision canbe expected to last: unity founded onfundamental values such as freedom andequality, and protected and translated intoreality by law.
Deterdenneerkendelse, der er fundamentet for traktaterne om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber og Den Europæiske Union.
That is the insight underlying the Treaties that created the European Communities and the European Union.
EU er imidlertid ikke alene retsskabt, mendet forfølger også sine mål udelukkendeved hjælp af retlige midler.
The EU is not merely a creation of law; italso pursuesits objectives purely bymeans of law.
Det er det, dergør det til et retsfællesskab.
It is a Community based onlaw.
Det er ikkemagtforholdene, der styrer den økonomiske og sociale sameksistens mellemmedlemsstaternesbefolkninger, menderimod fællesskabsretten, som er grundlaget for EF’s opbygning med institutioner.
The common economic and sociallife of the peoples of the Member States isgoverned not by the threat of force but bythe law of the Community. This is the basis of the institutional system.
Den fastlægger fællesskabsinstitutionernesbeslutningsprocedurer og regulerer deresindbyrdes forhold.
It laysdown the procedure for decision-makingby the Community institutions and regulates their relationship to each other.
Forordningerne, degenerelle EKSF-beslutninger, direktiverne,EKSF-henstillingerne og de individuellebeslutninger er de dispositionsmuligheder, den stiller til rådighed for institutionerne.
Itprovides the institutions with the means —in the shape of regulations, general ECSCdecisions, directives, ECSC recommenda-tionsandindividual decisions — ofenacting legal instruments binding on the Member States and their citizens.
Det er herigennem, at der kanvedtages retsakter med bindende virkningfor medlemsstaterne og deres borgere.Dermed bliver også den enkelte borger endel af Fællesskabet, hvis retsorden i stadigstigende grad har direkte indflydelse påborgernesdagligdag.
Thus theindividual himself becomes a main focusof the Community. Its legal order directlyaffects his daily life to an ever-increasingextent.
Dengiverdemrettigheder og pålægger dem pligter, ogde er dermed som statsborgere og som EF-borgereunderkastetretsordenerpåforskelligt niveau, ligesom det kendes fraforbundsstaters forfatninger.
It accords him rights and imposesduties on him, so that as a citizen both ofhis State and of the Community he isgoverned by a hierarchy of legal orders —a phenomenonfamiliarfromfederalconstitutions.
Som i enhveranden retsorden stiller også Fællesskabetsretsorden et lukket retsbeskyttelsessystem til rådighed til løsning af tvister om Fællesskabsretten og til håndhævelseheraf.
Like any legal order, that ofthe Community provides a self-containedsystem of legal protection for the purposeof recourse to and the enforcement of Community law.
Fællesskabsretten regulerer også forholdet mellem Fællesskabet og medlemsstaterne.
Community law alsodefinestherelationship between the Community and the Member States.
Medlemsstaterne skaltræffe de foranstaltninger, som er nødvendige for at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, som følger af traktaterne ellerfællesskabsinstitutionernes handlinger.Det påhviler dem at lette Fællesskabet idets arbejde og at undlade alt, hvad derkan bringe virkeliggørelsen af traktaternesmålsætninger i fare.
The Member States must take all appropriatemeasures to ensure fulfilment of the obligations arising from the Treaties or resulting from action taken by the institutions of the Community. They must facilitate the achievement of the Community’stasks and abstain from any measure thatcould jeopardise the attainment of theobjectives of the Treaties.
Medlemsstaternehæfter over for unionsborgerne for alleskader, der forårsages som følge af overtrædelser af fællesskabsretten.
The Member States are answerable to the citizens of the EU for any harm caused by violations of Community law.
Oprettelsestraktaterne som primærfællesskabsret
The founding Treaties as the primarysource of Community law
• FÆLLESSKABSRETTENS RETS-KILDER
• THELEGALSOURCES OFCOMMUNITYLAW
Begrebet retskilde har en dobbelt betydning: I sin oprindelige betydning er detden egentlige årsag til, at der opstår ret,dvs. motivationen til at skabe ret.
The term ‘legal source’is ambiguous: in itsoriginal meaning, it refers to the reason forthe emergence of a legal provision, i.e. themotivation behind the creation of a legalconstruct.
Forståetsåledes ville fællesskabsrettens retskildevære viljen til at bevare fred og skabe etbedre Europa gennem økonomisk integration; begge momenter, som EF skal takkesin eksistens for.
According to this definition, the‘legal source’of Community law is the willto preserve peace and create a better Europe through closer economic ties —the two cornerstones of the EC.
I juridisk sprogbrugforstås under begrebet retskilde derimodrettens oprindelse og forankring.
In legalparlance, on the other hand, ‘legal source’refers to the origin and embodiment of thelaw.
Fællesskabsrettens retskilder
Sources of Community law
Den primære ret– Oprettelsestraktater– Almindelige retsgrundsætninger
Primary legislation:– Treaties establishing the Communities – General principles of law
Fællesskabets retsakter som afledtfællesskabsret
The Community legal instruments asthe secondary source of Communitylaw
Afledt ret– (Gennemførelses-)forordninger– Direktiver/EKSF-henstillinger– Generelle og individuelle beslutninger
Secondary legislation:– (Implementing) regulations– Directives/ECSC recommendations– General and individual decisions
Den ret, der opstår ved, at Fællesskabetsinstitutioner udøver deres beføjelser ihenholdtiltraktaterne,kaldesdensekundære eller afledte fællesskabsret,den anden vigtige retskildefor EF.
Law made by the Community institutionsin exercising the powers conferred onthem by the Treaties is referred to assecondary legislation, the second greatsource of Community law.
Almindelige forvaltningsretlige grundsætninger
General principles of administrative law
Overenskomster mellem medlemsstaterne
Conventions between the Member States
Denne ret udgøres i første omgang af detsystem af retsakter, der er indeholdt i EF-traktatens artikel 249, Euratom-traktatensartikel 161 og EKSF-traktatens artikel 14og er defineret heri.
It consists primarily of the legal acts listedand defined in Article 249 of the ECTreaty, Article 161 of the Euratom Treatyand Article 14 of the ECSC Treaty.
på sine egne interne forhold, men må ogsåtage vare på sine økonomiske, sociale ogpolitiske forbindelser til verdens øvrigelande.
its own internal affairs; it has to concernitself with economic, social and politicalrelations with the world outside.
Med dette formål for øje indgår EFinternationale aftaler med stater, der ikke er medlemmer af Fællesskabet (de såkaldte tredjelande) og med andre internationale organisationer. Disse rækker ligefra traktater om et omfattende samarbejdepå det handelspolitiske, industrielle, socialpolitiske eller tekniske område til aftalerom handel med bestemte produkter.
The Community therefore concludes agreements in international law with nonmember countries and with other international organisations; these range fromtreaties providing for extensive cooperation in trade or in the industrial, technicaland social fields, to agreements on tradein particular products.
Der er især tre former for aftalemæssigeforbindelser mellem EF og tredjelande, derbør nævnes særskilt:
Three kinds of agreement between the Community and nonmember countriesare particularly worth mentioning.
Tværtimod hørerder til den sekundære fællesskabsret ogsåandre retsakter, som ikke kan indpasses idette system.
These lists are not exhaustive, however.Secondary legislation also encompassesother legal acts which do not fit into categories.
Der er blandt andet tale omretsakter, hvorved EF’s og dettes institutioners interne forhold reguleres, således somdetf.eks.ertilfældet med defællesordninger eller aftaler mellem institutionerne eller i forbindelse med institutionernes forretningsordener.
Foremost among these are legalacts regulating the internal workings of the Community or its institutions, such asagreements or arrangements between Community institutions or bodies, orinternal rules of procedure.
Yderligere skalnævnes udformningen og offentliggørelsenaf EF-handlingsprogrammer.
The preparation and public announcement of Community action programmes shouldalso be mentioned here.
Der er betydelige forskelle mellem den afledte fællesskabsrets enkelte retsakter, for så vidtangår proceduren for deres vedtagelse,deres retsvirkninger, og hvem de er rettetmod; disse forskelle belyses derfor yderligere i et senere kapitel, der specifiktbeskæftiger sig med handlemulighederne.
There are considerable differences between legal actsunder secondary Community legislation interms of the procedures involved, theirlegal effect and those to whom they areaddressed; these differences will be dealtwith in more detail in the section on the Community’s range of tools.
Associeringen er en særlig form for traktatmæssig forbindelse med tredjelande, somforuden rent handelspolitiske arrange-menteråbnermulighedforsnævertøkonomisk samarbejde med vidtrækkendefinansiel støtte til kontrahenten (EFtraktatens artikel 310 (tidligere artikel 238)).
Association goes far beyond the mereregulation of trade and involves closeeconomic cooperation and wide-rangingfinancial assistance from the EC for thecountry concerned (Article 310 (ex Article238) EC).
Derfindes tre former for associeringsaftaler:
Adistinction may be drawnbetween three different types of association agreement.
• Aftaler til bevarelse af nogle EF-medlemsstaters særlige forbindelsermed visse tredjelande
• Agreements that maintain special linksbetween certain Member States andnon-member countries.
Den afledte fællesskabsret udvikles heletiden.
The creation of secondary Communitylegislation is a gradual process.
Det er gennemførelsen heraf, derfylder Fællesskabets forfatning, som eropstået gennem den primære ret, med liv,og som efterhånden realiserer og kompletterer den europæiske retsorden.
The emergence ofsecondarylegislationlendsvitality to the Community’s ‘constitution’deriving from primary legislation, andprogressively generates and enhances the European legal order.
Dennetredjeretskildeersnævertforbundet med EF’s rolle på internationaltplan. Som et af verdens brændpunkter kan Europa ikke nøjes med kun at se snævert
Athird source of Community law has todo with the EC’s role at international level.As one of the focal points of the world,Europe cannot confine itself to managing
Detvar nødvendigt med særordninger, efter atden fælles told udadtil i EF vanskeliggjorde handelssamkvemmet med dem.
The introduction of a common external tariff in the Community would have seriously disrupted trade with these countries,
• Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS)
• Agreement on the European Economic Area (EEA) which meant that special arrangementswere needed so that the system of unrestricted Community trade could be extended to them.
Aftalerne har til formål at udvide den friesamhandel inden for EF til også at gældefor de oversøiske lande og territorier.Samtidig blev tolden på varer fra disselande gradvist afskaffet.
At the same time, tariffson goods originating in these countrieswere progressively dismantled.
Den finansielle ogtekniske bistand fra EF ydes gennem Den Europæiske Udviklingsfond.
Financialand technical assistance from the Community was channelled through the European Development Fund.
• Aftaler til forberedelse af eventuel optagelse og til oprettelse af en toldunion
• Agreements as preparation for accession to the Community or for theestablishment of a customs union.
De såkaldte samarbejdsaftaler er ikke såvidtgående som associeringsaftalerne, idetde udelukkende tilsigter et intensiveretøkonomisk samarbejde.
Cooperation agreements are not as farreaching as association agreements, beingaimed solely at intensive economic cooperation.
Sådanne aftalerhar EF indgået med blandt andet Maghreblandene (Marokko, Algeriet og Tunesien),Machrak-landene(Egypten,Jordan,Libanon og Syrien) og med Israel (EFtraktatens artikel 300).
The Community has such agreements with the Maghreb States (Morocco,Algeria and Tunisia), the Mashreq States(Egypt, Jordan, Lebanon and Syria) and Israel, for instance (Article 300 EC).
Endelig er der indgået en række handelsaftaler med enkelte tredjelande, grupper aftredjelande eller i forbindelse med internationale handelsorganisationer på dettold- og handelspolitiske område. Devigtigste internationale handelsaftaler er
Association arrangements are also used inthe preparation of countries for possiblemembershipofthe Community.Thearrangement serves as a preliminary stagetowards accession during which the applicant country can work on converging itseconomy with that of the Community.
Denne metode viste sig hensigtsmæssig i forbindelse med Grækenland,der associeredes med EF i 1962.
Thisproved successful in the case of Greece,which was associated with the Community from 1962.
En yderligere associeringsaftale, der stiller seneretiltrædelse i udsigt, blev indgået med Tyrkiet i 1964.
Another association agreement with a view to future accession wasconcluded with Turkeyin 1964.
Også i de såkaldte Europaaftaler med Polen, Ungarn, Den Tjekkiske Republik, Slovakiet, Bulgarien, Rumænien, Slovenien og de tre baltiskelande (Litauen, Estland og Letland), er EF’smål på længere sigt i princippet, at dissemellem- og østeuropæiske reformlandeskal optages i EF.
The ‘Europe Agreements’ with Poland, Hungary, the Czech Republic, Slovakia,Bulgaria, Romania, Slovenia and the three Baltic States (Lithuania, Estonia and Latvia)make it clear that Community membership is the ultimate goal for these countriesmakingthetransitiontoamarketeconomy.
Associeringenskalsåledes også hjælpe disse stater til indenfor en overskuelig tid at opfylde forudsætningerne for optagelse i EF, der er ønskværdig af hensyn til den økonomiskepolitik og udenrigspolitik.
The purpose of the associationwith them is to help them meet the conditions required for membership within theforeseeable future.
EF har opretteten toldunion med Malta (1971), Cypern(1973) og Tyrkiet (1996).
The EC has establishedcustoms unions with Malta (1971), Cyprus(1973) and Turkey (1996).
Gennemførelsen af retsgrundsætningernesker med retsanvendelsen, især ved den retspraksis, der fastlægges af EF-Domstolen, hvis opgave det er at værneom lov og ret ved fortolkningen og anvendelsen af traktaten.
tradeagreementsderivingfromit,including in particular the General Agreement on Tariffs and Trade (GATT 1994),the Antidumping and Subsidies Code, the General Agreement on Trade in Services(GATS), the Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights(TRIPS) and the Understanding on Rulesand Procedures Governing the Settlementof Disputes.
Udgangspunktet for dealmindelige retsgrundsætninger er først ogfremmest de fælles retsgrundsætninger imedlemsstaternes retsordener.
ments of the Court of Justice, which isresponsible for ensuring that ‘in the interpretation and application of this Treaty thelaw is observed’.
De levererde eksempler, på grundlag af hvilke denfællesskabsretligeretsregel,somernødvendig for løsningen af et problem,kan udvikles.
The main points of reference for determining the general principles of law are the principles common tothe legal orders of the Member States.They provide the background againstwhich Community rules can be developed.
De hidtil omtalte retskilder i Fællesskabet har det tilfælles, at der er tale om nedskreven fællesskabsret.
The sources of Community law describedso far share a common feature in that theyall produce written law.
Men Fællesskabets retsorden omfatter som enhver andenretsorden ikke blot skrevne regler. Derfindes i enhver retsorden lakuner, som måudfyldes med uskreven ret.
Like all systems oflaw, however, the Community legal ordercannot consist entirely of written rules:there will always be gaps which have tobe filled by unwritten law.
Til disse almindelige retsgrundsætningerhører ud over forfatningsprincipperne omselvstændighed, fællesskabsrettens direkteanvendelighed og forrang også princippetom overholdelse af de grundlæggenderettigheder, proportionalitetsprincippet,princippet om beskyttelsen af den berettigede forventning, det kontradiktoriskeprincip eller princippet om medlemsstaternes ansvar for overtrædelser af fællesskabsretten.
Alongside the principles of autonomy,direct applicability and the primacy of Community law, other legal principlesinclude the guarantee of basic rights, theprinciple of proportionality, the protectionof legitimate expectations, the right to aproper hearing and the principle that the Member States are liable for infringementsof Community law.
Sædvaneret
Legal custom
Til den uskrevne fællesskabsret tællerderudover også sædvaneretten.
The sources of unwritten Community laware the general principles of law.
Dervedforstås den ret, der er opstået gennempraksis eller retsoverbevisning, og somsupplerer eller ændrer den primære ellerafledte ret.
Thesearerulesreflectingtheelementaryconcepts of law and justice that must berespected by any legal system.
Muligheden for, at en sådanfællesskabssædvaneret kan eksistere, anerkendes i princippet.
They allow gaps tobe filled and questions of the interpretation of existing laws to be settled in thefairest way.
Men den faktiskeudvikling af sædvaneretten er inden forrammerne af fællesskabsretten imidlertidunderkastet væsentlige begrænsninger.Den første begrænsning fremgår af ensærlig procedure for ændringsforslag til
These principles are given effect when thelaw is applied, particularly in the judg-
Fællesskabsrettens uskrevne retskilder er iførste omgang de almindelige retsgrundsætninger.
Unwritten Community law also encompasses legal custom.
Disse er normer, der udtrykkerde grundlæggende begreber og den ret ogretfærdighed, som enhver retsorden erunderkastet.
Thepossible establishment of legal custom in Community law is acknowledged in principle.
Den skrevne fællesskabsret,som hovedsageligt kun regulerer økonomiske og sociale forhold, indeholder kundelvis sådanne regler, og de almindeligeretsgrundsætninger udgør derfor en af devigtigste af Fællesskabets retskilder.
There are considerable limitationson its becoming established in the contextof Community law, however. The firsthurdle is the existence of a special procedure for the amendment of the Treaties(Article 48 EU).
Veddereshjælpkaneksisterendehullerudfyldes, og gældende ret kan videreudvikles ved fortolkninger i overensstemmelse med retfærdighedsprincippet.
This does not rule out thepossible emergence of legal custom, but itdoes make the criteria according to whichapracticeisdeemedtohavebeen
gensidig anerkendelse af selskaber og juridiske personer (1968), konventionen omafskaffelseaf dobbeltbeskatningvedudbyttebetalinger mellem associeredevirksomheder (1990), konventionen omden ret, der skal anvendes på aftalemæssige gældsforhold (1980) og aftalen omfællesskabspatenter (1989).
companies and legal persons (1968), theconvention on the elimination of doubletaxation in connection with the adjustment of transfers of profits between associated enterprises (1990), the convention onthe law applicable to contractual obligations (1980) and the convention on the Community patent (1989).
Men samtidig skal også de forudsætninger og grænser overholdes, derfremgår af den primære fællesskabsret.
However, theconditions and limitations arising fromprimary Community legislation must alsobe borne in mind here.
Aftaler mellem medlemsstaterne
Agreements between the Member States
Systemet med fællesskabsretsakter måtteopfindes på ny efter EF’s oprettelse.
The system of legislative acts had to bedevised afresh when the Community wasset up.
I denforbindelse var det første spørgsmål, derrejste sig, hvilke slags retsakter det skullevære, og hvilken retsvirkning de skullehave.
It had to be decided first and foremost what forms Community legislationshould take and what effects these shouldhave.
Det måtte tages i betragtning, atinstitutionerne på den ene side skulle værei stand til effektivt, dvs. uden at væreafhængige af medlemsstaternes gode vilje,at udjævne de forskellige og ulige økonomiske, sociale og ikke mindst økologiskeforhold i medlemsstaterne for dermed atgive alle EF-borgerne de bedst muligeleveforhold.
The institutions had to be able toalign the disparate economic, social andnot least environmental conditions in thevarious Member States, and do so effectively, i.e. without depending on the goodwill of the Member States, so that the bestpossiblelivingconditionscouldbecreated for all the citizens of the Community.
På den anden side måtte derikkeiunødigtomfanggribesindimedlemsstaternes retsordener.
On the other hand, they were not tointerfere in the domestic systems of lawany more than necessary.
Som en rødtråd gennem EF’s retshandlings- og lovgivningssystem går derfor det princip, at derbør vedtages fælles forskrifter på alle deområder, hvor det er nødvendigt at indføredetaljerede fælles bestemmelser i allemedlemsstaterne. Hvor det imidlertid ikkeer nødvendigt, skal der i passende omfangtageshensyntilmedlemsstaternesgældende retsordener.
The Communitylegislative system is therefore based on theprinciple that where the same arrangement, even on points of detail, must applyin all Member States, national arrangements must be replaced by Communitylegislation, but where this is not necessarydue account must be taken of the existinglegal orders in the Member States.
Som EF’s sidste retskilde skal nævnes aftalerne mellem medlemsstaterne.
The final source of Community law comprises agreements between the Member States.
Disseindgås for det første, når der er tale omregulering af spørgsmål, som nok har nærsammenhæng med EF’s virksomhed, mensom vedrører et område, hvor der ikke eroverdraget beføjelser til Fællesskabetsinstitutioner. For det andet findes deregentligefolkeretligeaftaler mellemmedlemsstaterne, som især har til formålat overvinde de nationale ordningers territorialt afgrænsede gyldighed og at skabeensartet ret i Fællesskabet (EF-traktatensartikel 293). Dette har især betydninginden for international privatret.
Agreements of this kindmay be concluded for the settlement ofissues closely linked to the Community’sactivities, but no powers have been transferred to the Community institutions; thereare also full-scale international agreements (treaties and conventions) betweenthe Member States aimed especially atovercoming the drawbacks of territoriallylimited arrangements and creating lawthat applies uniformly throughout the Community (Article 293EC).
Someksempler kan nævnes konventionen omdomstolens kompetence og om fuldbyrdelse af retsafgørelser i borgerlige sager oghandelssager (1968), konventionen om
Theseagreementsinclude: the convention on jurisdictionand the enforcement of judgments in civilandcommercial matters(1968),theconvention on the mutual recognition of