natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Grunden hertil er, at Den Europæiske Union fuldt og fast trorpå, at der er behov for konkurrence mellem virksomhederne for at øge produktiviteten og væksten, men stærk solidaritetmellem borgerne er ligeledes af afgørende betydning for at kunne skabe et stabiltsamfund og en velstand, som alle hardel i.
This isbecause the European Union firmlybelieves that while strong competition between companies is necessaryto improve productivity and growth,strong solidarity between citizens isequally vital to create a stable society and widely shared prosperity.
EU er ikke ene om at beskæftige sig medden europæiske beskæftigelses- og socialpolitik og er heller ikke eneansvarlig forden.
The EU does not deal with Europeanemployment and social policy on itsown, nor does it bear sole responsibility for it.
Social- og arbejdsmarkedspolitik eret af medlemsstaternes centrale ansvarsområder.
Social policy is a core responsibility of the Member States.
I henhold til nærhedsprincippetbeskæftiger Europa sig kun med spørgs-
Inaccordance with the principle of subsidiarity, Europe dealsonly with matters where an EU solution makes
Formålet med den europæiske integration er i henhold til traktaterne: »Fællesskabet [EU] har til opgave [...] atfremme en harmonisk, afbalanceret og bæredygtig udvikling af den økonomiske virksomhed, et højtbeskæftigelsesniveau, et højt socialt sikringsniveau, ligestilling mellem mænd og kvinder, en bæredygtig og ikkeinflationær vækst, høj konkurrenceevne og en høj grad af konvergens med hensyn til de økonomiske resultater,et højt niveau for miljøbeskyttelse og forbedring af miljøkvaliteten, højnelse af levestandarden og livskvaliteten,økonomisk og social samhørighed samt solidaritet mellem medlemsstaterne«.
The purpose of European integration according to the Treaties: ‘The Community [the EU] shall have asits task […] to promote throughout the Community a harmonious, balanced and sustainable development of economic activities, a high level of employment and of social protection, equality betweenmen and women, sustainable and non-inflationary growth, a high degree of competitiveness andconvergence of economic performance, a high level of protection and improvement of the quality ofthe environment, the raising of the standard of living and quality of life, and economic and socialcohesion and solidarity among Member States’.
Artikel 2 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF) som ændret ved Amsterdamtraktaten i1997.
Article 2 of the Treaty establishing the European Community (EC) as amended by the 1997 Amsterdamtreaty.
EF er som den »første søjle« en del af Den Europæiske Union.
The EC is, as the ‘first pillar’, a part of the European Union.
Europæisk beskæftigelses- og socialpolitik: Politik med mennesker i centrum
European employment and social policy: a policy for people
Hvilken rolle spillerarbejdsmarkedets parter?
What is the role of the social partners?
Indtil nu har EU kun fastsatminimumsstandarder og minimumsrettigheder.
So far, the EU has laiddown only minimum standards andminimum rights.
Medlemsstaterne kan derforvedtage regler og bestemmelser, der gårvidere end de europæiske bestemmelserpå det sociale område.
Member States cantherefore adopt rules and regulationswhich go further than Europeansocial provisions.
Arbejdsmarkedets parter er fagforeningerog arbejdsgiverorganisationer.
The social partners are the tradeunions and the employers’ organisations.
Dereseuropæiske paraplyorganisationer spilleren vigtig rolle ved via veletablerede procedurer at bidrage til udformningen ogindholdet af den europæiske beskæftigelses og socialpolitik.
Their European umbrella organisations play an important role bycontributing, in line with establishedprocedures, to the shaping and substance of European employment andsocial policy.
I 1985 indgik Sammenslutningen af Industri- og Arbejdsgiverorganisationer i Europa(Unice), Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (EFS) og Det Europæiske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) en aftale omregelmæssigt samarbejde.
In 1985 the European Employers’ Confederation (UNICE),the European Trade Union Confederation (ETUC) and the European Centre of Enterprises with Public Participation (CEEP) agreed towork together on a regular basis.
Når Europas sociale problemer skal løses,kræver det en kombineret indsats fra såmange aktører som muligt, og det ergrunden til, at den europæiske beskæftigelses og socialpolitik gennemføres isamarbejde med medlemsstaterne ogmed foreninger og ikke-statslige organisationer (ngo’er).
Solving Europe’s social problemsrequires the combined input of asmany players as possible, which iswhy European employmentandsocial policy is operated both inconjunction with the Member Statesand in cooperation with associationsand non-governmental organisations(NGOs).
I midten af 1990’ernedannede disse organisationer sammen»Platform of European Social NGOs«(»Platform for europæiske ngo’er på detsociale og arbejdsmarkedsmæssige område«), der bidrager med holdninger ogidéer til den europæiske social- ogarbejdsmarkedspolitik.
In the mid-1990s, theseorganisations together formed the‘Platform of European Social NGOs’,which contributes opinions and ideasto European social policy.
Ngo’er er ogsåkompetente og vigtige partnere for EU iforbindelse med gennemførelsen af social og arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger, og de kan fungere som envital forbindelse mellem EU og borgernevia de kontakter, der ofte omtales somsamfundsdialogen.
NGOs arealso competent and important partners of the EU in implementing socialpolicy measures, and they constitutea vital link between the EU and itscitizens through these contacts,which are often referred to as ‘civildialogue’.
Beskæftigelses- ogsocialpolitikken indebærer yderligereudvikling af samfundsdialogen og også afden sociale dialog, dvs. forhandlingernemellem arbejdsmarkedets parter på europæisk plan.
The tasks of employmentand social policy include furtherdevelopment of civil dialogue, andalso of ‘social dialogue’, i.e. negotiations between the social partners at European level.
Aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken fra 1992 gjorde fagforeningerneog arbejdsgiverorganisationerne til specialiserede rådgivere for de europæiskeinstitutioner. Med Amsterdam-traktatenfra 1997 blev de imidlertid også beslutningstagere.
The Agreement on Social Policy from1992 turned trade unions andemployers’ organisations into specialist advisers to the European institutions.
Når arbejdsmarkedets parterhar indgået aftaler, kan de nu præsentere dem for EU-institutionerne, så de kanblive omdannet til lovgivning på EU-plan.Arbejdstager- og arbejdsgiverorganisationerne har dermed fået en meget størrerolle i beskæftigelses- og socialpolitikken.De er blevet partnere — en vigtig forudsætning, hvis arbejdsmarkedspolitikkenskal tackle de udfordringer, som den økonomiske og sociale udvikling i Europaindebærer.
When thesocial partners have entered intoagreements, they can now presentthem to the European institutions fortransformation into European law.Employees’ and employers’ organisations have thus assumed greaterimportance in employmentandsocial policy. They have become partners —an essential precondition ifpolicy is to meet the challenges ofeconomic and social change in Europe.
Den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitiks vigtigste opgaver er beskrevet i artikel 136 i EU-traktaten:
The main tasks of European social policy are described in Article 136 of the EC Treaty:‘The Community [the EU] and the Member States […] shall have as their objectives the promotion ofemployment, improved living and working conditions, so as to make possible their harmonisationwhile the improvement is being maintained, proper social protection, dialogue between managementand labour, the development of human resources with a view to lasting high employment and thecombating of exclusion’.
Europæisk beskæftigelses- og socialpolitik: Politik med mennesker i centrum systemer.
European employment and social policy: a policy for people which, they feel, would put pressureon social systems.
I virkeligheden er der dog ingengrund til overdreven frygt, da EU følgeren førtiltrædelsesstrategi, der indebæreren tilnærmelse af de sociale og arbejdsmarkedsmæssige rettigheder inden tiltrædelsen.
In fact, however,there are few grounds for exaggerated fears, since the EU is pursuing apre-accession strategy fosteringapproximation of social rights evenbefore accession.
Hvad med virkningerne af EU’s udvidelse?
What about the impactof EU enlargement?
Ansøgerlandene skal gradvist gennemføre EU-bestemmelserne, herunder densocial- og arbejdsmarkedspolitiske lovgivning, før de kan tiltræde.
The Amsterdam Treatyof 1997 strengthenedthe European effort tocreate new jobs.
EU hjælperansøgerlandene til at modernisere deressociale systemer gennem »tiltrædelsespartnerskaber«, der indebærer omfattende finansiel støtte fra EU og udveksling aferfaringer og knowhow.
The candidate countries must progressively implement EU rules, including social policy legislation, in orderto be allowed to join.
EU’s programmerfor f.eks. uddannelse og erhvervsuddannelse er blevet åbnet for deltagere fradisse lande.
The EU is helping the candidate countries tomodernise their social systemsthough ‘accession partnerships’,which include substantial financialsupport from the EU and exchange ofexperience and know-how.
EU’s førtiltrædelsesstrategi ersåledes til fordel for borgerne i de fremtidige medlemsstater og set i et langsigtet perspektiv også for EU’s sociale stabilitet.
EU programmes, on education and trainingfor example, have been opened up toparticipants from these countries.The EU’s pre-accession strategy isthus benefiting the citizens of thefuture Member States and, seen fromthe long-term point of view, the EU’ssocial stability as well.
Hvad betyder Amsterdamtraktaten for beskæftigelsesog socialpolitikken?
What does the Amsterdam Treaty mean for employmentand social policy?
Amsterdam-traktaten, der blev vedtaget i1997 og trådte i kraft i maj 1999, betegnede et vigtigt vendepunkt for den europæiske beskæftigelses- og socialpolitik.
The Amsterdam Treaty, which wasagreed upon in 1997 and enteredinto force in May 1999, marked amajor turning point for Europeanemploymentand social policy.
IAmsterdam tilføjede stats- og regeringscheferne et helt kapitel om beskæftigelsetil traktaten og erklærede for første gang,at beskæftigelsespolitikken er en fælleseuropæisk opgave.
In Amsterdam, the Heads of State or Government added an entire chapteron employment to the Treaty, and for
Den Europæiske Union forhandler omudvidelse med 12 lande, som har anmodet om medlemskab af EU (de fleste af decentral- og østeuropæiske lande).
The European Union is negotiatingon enlargement with 12 countriesthat have requested EU membership(mostofthe central and east European countries).
De nyemedlemsstaters indtræden i Den Europæiske Union udgør en udfordringikke blot i økonomisk henseende, menogså ud fra et social- og arbejdsmarkedspolitisk synspunkt, da levestandardeni de fleste ansøgerlande ligger under EU-gennemsnittet.
The accession ofnew Member States to the European Union constitutes a challenge, notonly in economic terms, but alsofrom the social policy viewpoint, asthe standard of living in most candidate countries is below the EU average.
EU-borgerne kan væreforuroligede over, hvad der vil ske medden sociale samhørighed i EU, når Unionen består af langt flere medlemsstater end de nuværende 15.
Concerned EU citizens mightwell ask what will happen to thesocial coherence of the EU when itconsists of far more Member Statesthan the present 15.
Særligt i demedlemsstater, der har en fælles grænsemed et ansøgerland, frygter mange enstor tilstrømning af arbejdstagere, som,de mener, vil lægge pres på de sociale
Especially inthose Member States which share aborder with a candidate country,people fear a major influx of workers
Målene for den europæiske beskæftigelsesstrategi er opstillet i artikel 125 i EF-traktaten:
Article 125 of the EC Treaty setsout the objectives of the European Employment Strategy: ‘Member States and the Community [the EU] shall […] work towards developing a coordinated strategy foremployment and particularly for promoting a skilled, trained and adaptable workforce and labourmarkets responsive to economic change […]’.
Hvad er det socialehandlingsprogram?
What is the Social Action Programme?
Med traktaten blev der ligeledes indførten række nye opgaver som led i den europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik.For eksempel kan EU nu tage skridt til atbekæmpe forskelsbehandling eller til athjælpe udstødte mennesker til at findevej tilbage til samfundet, hvilket afspejler EU’s indsats for at skabe et integreretsamfund.
The Treaty also introduced a numberof new tasks for European social policy. For example, the EU can now takeaction to combat discrimination or tohelp excluded people find their wayinto society, thus reflecting its commitment to an integrated society.
Det sociale handlingsprogram 19982000, der bygger på resultaterne af detførste program og Amsterdam-traktaten,indeholder nye rammer for udviklingen afden europæiske social- og arbejdsmarkedspolitik.
Building on the achievements of thefirst programme and the fresh impe-tus provided by the employment process and the Treaty of Amsterdam,the Social Action Programme 19982000 set out a new framework forthe development of European socialpolicy.
Hovedformålene var at arbejde for et integreret samfund og at rusteden enkelte borger til et arbejdsmarked iforandring i en tid med globalisering oghurtig teknologisk udvikling.
Its key aims were to promotean inclusive society and to equipindividuals for the changing world ofwork in an era of globalisation andrapid technological change.
Handlingsprogrammet samlede hovedaktionslinjerne under tre hovedoverskrifter: arbejdspladser, færdigheder og mobilitet,arbejdsmarkedet i forandring og et integreret samfund.
It drewtogether key lines of action underthree main headings: jobs, skills andmobility, the changing world of workand an inclusive society.
Disse rammer for indsatsen på den social- og arbejdsmarkedspolitiske front blev gennemført paralleltmed den europæiske beskæftigelsesstrategi, som blev vedtaget i Amsterdam i1997.
This framework for action on the social policyfront was implemented in tandemwith the European Employment Strategy, adopted in Amsterdam in1997.
I 1990’erne var de fleste af EU’s social og arbejdsmarkedspolitiske foranstaltninger baseret på Aftale om socialog arbejdsmarkedspolitikken,der varvedhæftet som en protokol til EU-trakta-ten fra 1992, og på Fællesskabspagtenom Arbejdstagernes Grundlæggende Sociale og Arbejdsmarkedsmæssige Rettigheder, som stats- og regeringscheferne vedtog i 1989.
The Amsterdam Treaty is also significant in that it has made employmentand social policy truly EU-wide.During the 1990s most EU socialpolicy measures were based on the Agreement on Social Policy appended as a protocol to the 1992 EUTreaty and on the Community Charter of Fundamental Social Rightsof Workers adopted by the Heads of State or Government in 1989.
Arbejdstagernesgrundlæggende rettigheder omfattedearbejdsmiljø, uddannelse og ligebehandling af kvinder og mænd.
Thefundamental rights for workers proclaimed by the governments includedsafety and health protection at work,training, and equal treatment formen and women.
Pagten var ikkeet juridisk bindende dokument, men aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken sikrede, at EU var i stand til at tageskridt på det sociale og arbejdsmarkedspolitiske område, der var omfattet afpagten.
Whereas the Charter was not a legally bindingdocument, the Agreement on Social Policy ensured that the EU was ableto take action in the social fieldscovered by the Charter.
Det Forenede Kongerige underskrev dog hverken pagten eller aftalenom social- og arbejdsmarkedspolitikken.Som følge heraf var noget af lovgivningen på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område kun gældende i 14 af de 15medlemsstater.
However, the United Kingdom signed neither the Charter nor the Agreement on Social Policy. As a result, some EU legislation in the social policy field wasapplicable in only 14 ofthe 15Member States.
Amsterdam-traktatenbragte denne ulige udvikling i EU’s socialog arbejdsmarkedspolitik til ophør.
The Amsterdam Treaty ended this split developmentof EU social policy.
Aftalen er nu en integreret del af traktaten, og dens bestemmelser finder udenforskel anvendelse på alle medlemsstater.Alle EU-borgere kan nu støtte sig til densocial- og arbejdsmarkedspolitiske lovgivning, som EU vedtog i 1990’erne ogsom finder anvendelse på Det Forenede Kongerige med tilbagevirkende kraft.
The agreement is now an integralpart of the Treaty, and its provisionsapply withoutdistinction to all Member States. All EU citizens cannow rely on the social policy legislation adopted by the EU during the
Den europæiske beskæftigelsesstrategi —flere og bedre arbejdspladser til alle
More and better jobs for everyone: the European Employment Strategy young people, older jobseekers,people with disabilities, women, andethnic minorities.
Beskæftigelsesgraden for kvinder i Europa er omkring 20% lavere end graden for mænd.
The employmentrate for women in Europe is around20 % below the rate for men.
For de handicappede erden endnu lavere —omkring 30% underdet almindelige gennemsnit.
Fordisabled people it is even lower —some 30 % below the overall European average.
Det er derfor ikke blot EU’s mål at sikre, at der skabes flere arbejdspladser i EU, men også atskabe bedre muligheder på arbejdsmarkedet for de befolkningsgrupper, der indtil nu har været dårligt stillet.
The EU’s objectiveis therefore not just to ensure thatmore jobs are created in the EU, butalso to provide better opportunitieson the labour market for the population groups which up to now havebeen at a disadvantage.
Ved indgangen til det 21. århundrede erhøj arbejdsløshed det mest alvorlige økonomiske og sociale problem for næstenalle EU-lande.
At thedawn of the21st century, highunemployment is the most seriouseconomic and social problem fornearly all Member States.
Hver tiende EU-borgersøger forgæves arbejde.
One inevery 10 EU citizens is looking forwork in vain.
Beskæftigelsesgraden i Europa er på 61%, dvs. næsten10 procentpoint under USA og Japan.Selv om der er blevet skabt millioner afnye arbejdspladser i EU, er millioner afmennesker stadig ude af stand til at findearbejde.
The employment rate in Europe is61 %, i.e. nearly 10 percentage points below the USand Japan.Although millions of new jobs havebeen created in the EU, millions ofpeople are still unable to find work.And more than half of all jobseekershave been unemployed for over ayear.
Og over halvdelen af alle jobsøgende har været arbejdsløse i over etår. Ud over den store mangel på arbejdspladser har nogle befolkningsgruppersærlige problemer på arbejdsmarkedet:langtidsledige, unge, ældre, handicappede, kvinder og etniske minoriteter.
On top of the net shortage ofjobs, some population groups havespecial difficulties on the labourmarket: the long-term unemployed,
I begyndelsen af 1990’erne stod det klart,at økonomisk vækst alene ikke var tilstrækkelig til at løse de strukturelle problemer på arbejdsmarkederne i EU.Europa-Kommissionens hvidbog om Vækst, konkurrenceevne og beskæftigel-
It became clear in the early 1990sthat economic growth alone was not
Ubeskæftigede39,5 %
Non-employed39.5 %
Ubeskæftigede26,0 %
Non-employed26.0 %
Beskæftigelse efter sektor: Andel af den erhvervsaktive befolkning, 1997.
Employment by sector:Share of total working age population, 1997.
Kategorien»ubeskæftigede« omfatter arbejdsløse jobsøgende og borgere uden tilknytning til arbejdsmarkedet.
The category ‘non-employed‘ comprises unemployed jobseekers and citizens outside thelabour market.
segav fra 1993 anledning til indgåendedrøftelser af, hvordan EU kunne sikrebæredygtige arbejdspladser og bedremuligheder for ugunstigt stillede jobsøgende.
The European Commission’s White Paper Growth, competitiveness, employmentprovoked intensediscussion from 1993 onwards onhow the EU could ensure sustainablejobs and better opportunities fordisadvantaged jobseekers.
Disse drøftelser resulterede iden europæiske beskæftigelsesstrategi,som er stadfæstet i Amsterdam-trakta-ten.
Out of thisdiscussion emerged the ‘European Employment Strategy’ as enshrinedin the Amsterdam Treaty.
På topmødet i Luxembourg i 1997vedtog EU’s stats- og regeringschefer denallerførste række af »retningslinjer forbeskæftigelsen« med det formål at udvikle en mere aktiv arbejdsmarkedspolitikend tidligere.
At the 1997Luxembourg summit, the European Heads of State or Government adopted the first ever set of ‘employmentguidelines’, with the aim of developing a more active labour marketpolicy than in the past.
I stedet for udelukkende atkoncentrere sig om indkomststøtte tilarbejdsløse, skulle forebyggende foranstaltninger til at være normen, idet derskulle lægges vægt på de jobsøgendesbeskæftigelsesevne, på iværksætterkultur, virksomheders og arbejdstageres tilpasningsevne til økonomisk og teknologisk forandring og lige muligheder forkvinder og mænd og for handicappede.
Instead ofconcentrating purely on income support for the unemployed, preventivemeasures were to be the order of theday, with the emphasis on theemployability of jobseekers, entrepreneurship, the adaptability of businesses and employees to economicand technological change, and equalopportunities for women and menand for people with disabilities.
Hvis der skal skabes nye arbejdspladser,er det vigtigt, at erhvervsklimaet forbedres.
If new jobs are to be created, it isimportant to make life simpler forbusinesses.
Det er derfor EU-landenes hensigt atgøre det lettere at oprette nye virksomheder og at blive selvstændig, ved:
The intention of the EUcountries is therefore to make iteasier to set up a new business andbecome self-employed, by:
Hermed menes de jobsøgendes færdigheder. Gennem uddannelse, videreuddannelse, omskoling og god jobvejledning kan regeringerne sikre, at de jobsøgende har de færdigheder og den ekspertise, som arbejdsmarkedet har behovfor.
This refers to the skills of jobseekers.Training, further training, retrainingand good careers advice are themeans by which governments canensure that jobseekers have the skillsand expertise needed by the labourmarket.
Målene er:
The targets are that:
• at identificere de eksisterende hindringer for oprettelse af små og mellemstore virksomheder og gennemføre de nødvendige ændringer
•identifying existing obstacles tothe creation ofsmallandmedium-sized businesses, andmaking any necessary changes;
• Alle unge skal tilbydes uddannelse,omskoling, arbejde eller en praktikplads, inden de har været arbejdsløse iseks måneder.
•all young people should be offeredtraining, retraining, employmentor a practical traineeship beforethey have been unemployed forsix months;
• at nedbringe skatte- og afgiftsbyrdenpå arbejdskraften, særligt forlavtlønsjob
• reducing the tax and contributionsburden on labour, especially withregard to low-paid jobs;
• at se på, hvordan der kan skabes flerearbejdspladser inden for nonprofitvirksomheder og -organisationer.
•unemployed adults should be offered a new start, more specifically through further training andcareer guidance, before they havebeen unemployed for 12 months;
• Arbejdsløse voksne skal tilbydes en nystart, nærmere betegnet gennemvidereuddannelse og jobvejledning,inden de har været arbejdsløse i 12måneder.
•looking at how more jobs can becreated in the social sphere, e.g. inthe voluntary and cooperativesector.
• Mindst hver femte arbejdsløse skal tilbydes omskoling eller videreuddannelse.
• atleastone in five unemployedpeople should have an opportunity to undertake retraining or further training;
• Frafaldsprocenten i skolerne skal nedbringes, og der skal indføres et lærlingesystem, eller det eksisterendesystem skal forbedres.
• the school drop-out rate should bereduced, and an apprenticeshipsystem should be created or theexisting system improved.