natgillin/translations-raw huggingface dataset:
•Autonom portugisisk region i Atlanterhavet med 238 000 indbyggere.
•Portuguese Autonomous Region with238 000 inhabitants situated in the Atlantic Ocean.
•Fiskeriet i tal (2004): 12 000 t landinger,3,6% af BNP, 5% af beskæftigelsen og40% af eksporten.
•Fishery in figures (2004): 12 000 tonnesof landings, 3.6 % of GDP, 5 % of jobs,and 40 % of exports.
•Fiskeriet i tal (2004): 20 000 t landinger(ud over internationalt tunfiskeri), 0,5%af BNP, 0,5% af beskæftigelsen og 5,5%af eksporten.
•Fishery in figures (2004): 20 000 tonnesof landings (aside from internationaltuna fishing), 0.5 % of GDP, 0.5 % of jobs,and 5.5 % of exports.
•Da denne aftale ikke blev forlænget, er forarbejdningsindustrien på De Kanariske Øer gået kraftigt tilbage siden1999. Sardin- og tunkonservesfabrikkerneer nu lukket.
•Seafood processing activities in the Canary Islands plummeted after 1999with the failure to renew the Moroccanagreement, and the islands' sardine andtuna canneries closed.
De eneste tilbageværendeforarbejdningsaktiviteter er forarbejdningog pakning af dybfrosne blæksprutter(268 EUR/t for maksimalt 8 292 t/år), af tun (500 EUR/t for maksimalt 453 t/år)og bugstribet bonit (250 EUR/t formaksimalt 453 t/år).
The onlyprocessing activities that remain are thepreparation and packaging of frozencephalopod (EUR 268/tonne for amaximum of 8 292 tonnes/yr), tuna (500 EUR/tonnes for a maximum of 453 tonnes/yr), and skipjack tuna (EUR 250/tonne for a maximum of 453 tonnes/yr).
Under godtgørelse -sordningen ydes der også støtte tilflyforsendelse af frisk tun (950 EUR/t formaksimalt 1 619 t/år) ogakvakulturprodukter.
The compensationscheme also supports air shipments of fresh tuna (EUR 950/tonne for amaximum of 1 619 tonnes/yr) andaquaculture products.
•Fiskeriet på De Kanariske Øer er prægetaf småfiskeri (små pelagiske og demer -sale arter og tun), en flåde af frysetraw -lere, der fisker efter blæksprutter ud for Afrikas kyst, samt højsøfiskeri efter tun.Småfiskeriet ud for Marokkos kyster blevbragt til ophør efter udløbet af dengamle fiskeriaftale med Marokko i 1999.
•The Canary Islands’main fishingactivities are coastal artisanal fishing (for small pelagic species, demersals,and tuna), cephalopod fishing off thecoast of Africa by a fleet of freezertrawlers, and high seas tuna fishing. The small-scale semi-high seas fishingthat was practised off the coast of Morocco ended when the formerfishing agreement with Moroccoexpired in 1999.
a r op u i E k u lt ur a er i og a k vi sk F
is he ri es and a q u a cu lt u r FI
I 1998 og 2003 blevstøtteordningen opdelt, således at derbåde blev ydet støtte til flyforsendelseraf friske demersale fisk (455 EUR/t formaksimalt 2 000 t/år) og konserves afsmå pelagiske arter, som indtil videreikke er en særlig udviklet branche.
In 1998 and 2003 support underthe scheme was diversified to financeshipments by air of fresh demersal fish(EUR 455 EUR /tonne for a maximum of2 000 tonnes/yr) and tins of smallpelagic species (only in small quantitiesat present).
Godtgørelsesordningen betyder,at De Kanariske Øers opdræt afbrasen og bars bliver konkurren -ce dygtigt på de vesteuropæiskemarkeder.
Thanks to compensationscheme funding, the sea breamsand bass raised on the Canary Islands ’ fish farms can be sold atcompetitive prices on Europeanmainland markets.
Denne succes kan tilskrives to forhold: For det første udnyttelsenaf de nye markeder som USA og Canada (200 t i 2006), hvortileksporten forventes at stige betydeligt i de kommende år, menisær den store succes for opdrættede fisk i Spanien, hvor 82,5% afproduktionen sælges i dag, især til supermarkeder.
The scheme to offset the added costs of the outermostregions has been supporting aquaculture in the Canary Islands since 1998. This aid has contributed to theprosperity of what is today a booming new activity.
Det er her, at EU’s godtgørelsesordning kommer ind i billedet.
This diversification is most welcome in a fishing economythat has been depressed since the former fisheriesagreement with Morocco expired in 1999.
Siden 1998 er der ydet støtte til akvakulturen på De Kanariske Øer under ordningen med godtgørelser tilmeromkostninger til regioner i EU’s yderste periferi.Støtten bidrager til at skabe fremgang for en ny industri,der i dag er i kraftig udvikling.
There are two major reasons for this great performance: venturesinto new markets, such as the United States and Canada (200 tonnes in 2006), where exports should rise considerably inthe coming years; and, most importantly, the growing popularityof farmed fish in continental Spain, where 82.5 % of the output issold today, primarily through supermarkets.
En kærkommendiversificering i en fiskeriøkonomi, der siden 1999 har lidtunder udløbet af den gamle fiskeriaftale med Marokko.
And this is where the European Union’s compensation scheme comes in.
Castillodel Romeral er en lille fiskerihavn på Gran Canariassydkyst.
Castillodel Romeral is a small fishing port on the southerncoast of Gran Canaria.
Ved foden af den imponerende vindmøllepark har
Here, in the shadow of an impressive wind
(1) landbrugskoncernen Dylcan (Doradas y Lubiñas Canarias) opført sine bassiner til udsætning af fiskeyngel og opdræt, sitpakkeværksted og sine administrations- og salgskontorer.
(1) ) farm, the aquaculture group Dylcan (Doradas y Lubiñas Canariashas set up its hatching and fattening ponds, packing shop, andadministrative and sales offices.
De 1 200 km mellem havnen i Las Palmas og Cadix kan i høj gradbelaste de kanariske produkters konkurrenceevne.
The 1 200 km that separate the ports of Las Palmas and Cadizcould easily form major obstacle to the competitiveness of the Canary Islands’products.
Disse meromkostninger til transport skyldes dels de led, der gårforud for produktionen, dvs. transporten af yngelopdræt fra Biscayen, men også de efterfølgende led, dvs. forsendelsen af fisktil Spanien ad søvejen.
Additional transport costs hit the chainboth upstream and downstream from production, given that thefry are imported from Cantabria and the mature fish are sent backto Spain by sea.
Siden 1998 har EU ydet støtte til dissemeromkostninger, og derfor er det nu muligt at købe fisk fra De Kanariske Øer på markedet i EU.
The European Union has been offsetting theseadditional costs since 1998, thereby enabling the Canaries’fish tofind their niche in the continental market.
Myndighederne på De Kanariske Øer fordeler således det årligestøttebudget til akvakulturen (1,5 mio. EUR) mellem Dylcan ogdette selskabs eneste konkurrent Acuimarca i forhold til de tovirksomheders forsendelser til Spanien.
The Canary Islands government splits the annual aquaculturebudget under the scheme (EUR 1.5 million) between Dylcan andits sole competitor, Acuimarca, in proportion to each company’sshipments to Spain.
En del af støtten formidlerselskabet videre til farmene.
The company then redistributes part of theaid that it receives among its partner farms.
Ud over disse anlæg på landjorden arbejdes der intenst på andreområder.
Right beside these land-based installations, major works are alsounder way.
Omkring 10 store, sorte plastrør på omkring 30 m liggerved siden af hinanden.
A dozen large black plastic hoses, some thirty metreslong, are lined up side by side.
De er klar til at blive omdannet til enflydende platform for de nye runde bure, som er sidste skud påkoncernens stamme, og som vil blive placeret 300 m ud forkysten. ”Lige nu har vi tolv bure,”forklarer Marta Dominguez,handelsdirektør. ”Vi forventer at fordoble kapaciteten inden for de kommende to år.”Her som på mange andre farme på De Kanariske Øer står fremtiden i udvidelsens tegn.
They are ready to be turned into afloating base for the new circular cages that will complete thegroup’s farm, 300 metres off the island’s coast. “We currently havetwelve cages,”Marata Dominguez, Dylcan’s Sales Manager, explains,“We intend to double this capacity in two years.”Here, as in manyfish farms in the Canary Islands, expansion is the name of thegame.
”Om støtten er nødvendig?
“Is this aid necessary?
Ja, selvfølgelig er den det!"udbryder José Luis Guersi, administrerende direktør.
Of course it is,”General Manager José Luis Guersi exclaims.
“Ved siden af turisme oggartnerier er akvakulturen den bedste mulighed for at spredeøkonomien på De Kanariske Øer.
“Next to tourism and horticulture, aquaculture is theleading opportunity for economic diversification open to the Canary Islands.
Problemet er, at sektoren har brugfor meget startkapital og en lang opstartsperiode, fordi man skalvente over et år, før man kan sælge den første høst.”
The problem is that this sector requires a large amount ofinitial capital and has a long lead-time, since you have to wait morethan a year before you can sell your first harvest.”
Gennemsnitstemperaturen svinger året rundt mellem 17 og24°C både i luft og vand, og derfor er det muligt at fortsætteproduktionen året rundt, hvilket gør De Kanariske Øer til detideelle miljø for udviklingen af akvakultur.
Average air and water temperatures fluctuate between17° and 24°C all year round. This allows continuous productionthroughout the year and makes the Canary Islands an idealenvironment for the growth of aquaculture.
I ønsket om at støtte sektoren har de regionale myndighedernaturligvis hævet støtten til akvakulturen i den kommendeperiode.
The regional government, which is keen to support this sector,naturally wants to increase aid for aquaculture during the nextperiod of the scheme.
Den støtteberettigede mængde kommer til at ligge på 3 400-12 000 t/år, mens støtten pr. enhed sandsynligvis ikke stigerret meget takket være stordriftsfordelene ved den øgedemængde af forsendelser.
The eligible quota should be somewherebetween 3 400 and 12 000 tonnes/yr. Aid per unit, in contrast,should not increase much, given the economies of scale madepossible by the increase in the volumes shipped.
Desuden nyder selskabet godt af det gunstige økonomiske klima.Snart oprettes den første kanariske udklækningsanstalt i Castillodel Romeral (24 mio. individer af yngelproduktion), som skalforsyne alle partnerfarmene.
Dylcan, for its part, wants to take advantage of this favourableeconomic context. Castillo del Romeral will soon be home to the Canary Islands’first hatchery (24 million fry), intended to supply allthe company's partner farms.
Målet er at reducere meromkost -ningerne – og dermed også afhængigheden af kontinentet.
The aim is to reduce the additionalcosts generated by transport and thus to decrease the islands'dependency on the mainland.
Dylcan, der er De Kanariske Øers selskab under koncernen Tinamenor, er øgruppens første produktions- og afsætnings -selskab for opdrættede brasen og havbars. Ud over fiskene fra sinegen farm sælger virksomheden også fisk fra tretten andreuafhængige farme i regionen, som har dét til fælles, at de køberyngelproduktion fra den biscayiske udklækningsanstalt Tinamenor.
Dylcan, which is the local branch of the Tinamenor group, is thearchipelago’s leading producer and marketer of farmed sea breamand European sea bass.
Med et salg på 5 000 t i 2006 er selskabets omsætningvokset med 60% på et år.
With 5 000 tonnes sold in 2006, the company’s salesjumped 60 % in one year.
(1) Brasen og havbars fra De Kanariske Øer.
(1) Sea breams and European sea bass of the Canaries.
I jagten på nye områder afsøger akvakulturen mulighedernefor at stikke til havs.
In its search for more space, aquaculture is exploring thepossibilities of the high seas.
En udfordring, der kræver den mestavancerede teknologi.
This is a challenge thatrequires mastery of advanced technology.
Og som støttes af Kommissionen.
And one that hasthe European Commission’s support.
Nogle europæiske akvakulturproducenter har satset på højteknologi ogplaceret deres bure i områder, hvor intet begrænser bølgernes, vindensog strømmenes bevægelser.
A few European fish farmers have taken the technological gamble ofsetting their cages out in areas that have no obstacles to buffer the fullforce of the waves, wind, and currents.
Ingener længere i tvivl om akvakulturens betydning i denfælles fiskeripolitik.
Theimportance of aquaculture in the Common Fisheries Policyno longer needs proving.
Denne sektor kan medvirke til at bevare en lang rækkebæredygtige job i områder, der ofte er ramt af fiskeriets tilba -gegang.
Aquaculture accounts for a growing share of the market’s supply and also spares dwindling wildstocks.
I dag udgør den 19% i volumen af fiskeproduktionen i EU og 30% i værdi.
It can help maintain a certain number of sustainable jobsin areas that are generally affected by declining fishing activity.Today, it accounts for 19 % of the European Union’s fisheriesproduction in volume and 30 % in value.
Den har i de seneste år haft stor og hurtigfremgang, både i Europa og resten af verden, og er dermed ensektor i stadig ekspansion.
It has boomedworldwide over the last few years and is also an expanding sectorin Europe.
Men i de stedse mere mættede kystområder er udvidelsesmulig -hederne for akvakulturen ikke uudtømmelige.
However, the possibilities for expanding aquaculture activities inincreasingly saturated coastal areas are not infinite.
Der kan opståkonflikter mellem akvakulturen, turismen, fiskeriet og fritidsaktivi- -
Conflicts canarise between fish farmers and major players in the areas of tourism, fishing, and coastal recreation(1)
(1) og Bælterne skal anvendes til ørredopdræt, eller i Middelhavet,hvor de store dybder og de lunefulde vejrforhold tvingerakvakulturproducenterne til at anvende dybvandsteknologi, så snart de fjerner sig fra de beskyttede kystområder.
Indeed,aquaculture in the EU is practised in a great diversity of high seasareas. Examples include the North Atlantic, one of the mostturbulent areas on the planet – a reality with which Scottish and Irish fish farmers must grapple every day, as soon as they leavetheir bays and fjords, an experience shared by the salmon farms of Ireland’s West Counties and cod farms of the Shetland Islands,or Denmark where the government recently earmarked exposedareas of the Kattegat and Belts for the expansion of trout farming.
teterne ved kysten.
aquaculture activities can lead to environmental problems.
Desuden kan akvakulturen skabe miljøpro- - blemer, f.eks. fordi der kan være store forekomster af kvælstof ogfosfor fra ekskrementer og ikke-fordøjet foder omkring burene.
Forinstance, large amounts of nitrogen and phosphorus fromexcrement and uneaten feed may be discharged into the cages’immediate surroundings.
En af akvakulturproducenternes løsningsmuligheder er derfor atafsøge mulighederne for offshore-udvikling, det vil sige at placereburene langt ude i havet, væk fra kysten.
One solution available to fish farmers is thus to explore thepossibilities of offshore operations a considerable distance fromthe coasts.
Hvilket kræver bådeteknologi og økonomiske midler.
However, this calls for huge technological and financialinvestments.
Ganske vist tager Europa sine første skridt på akvakulturens vejmod det åbne hav, men tendensen ses også tydeligt andre stedersåsom i New Zealand, ud for USA’s østkyst, ved Hawaii og i Sydkorea.
While Europe is taking its first steps in offshore fish farming, thetrend is firmly ensconced elsewhere, for example, in New Zealand,on the East Coast of the United States, in Hawaii, and in South Korea.
Med et årligt forbrug af fisk på 60 kg/person tilskynder Korea kraftigt til at udvikle opdrættet i åbent hav, bl.a. fordiprodukterne nyder stor popularitet hos det asiatiske publikum, der er særdeles kræsent med hensyn til fiskens kvalitet.
With annual fish consumption of 60 kg/person, Korea isencouraging these offshore developments strongly, especially astheir products have been very successful with a particularlydiscriminating Asian public when it comes to the quality of thefish they eat.
Så selvom akvakultur på åbent hav indebærer en lang rækketekniske og økonomiske udfordringer, understreger alleakvakulturproducenterne, at der også er reelle fordele.
This makes sense, for although offshore or open sea fish farminghas its share of technical and financial challenges, it holds realadvantages that all fish farmers acknowledge, namely, waters inwhich pollution is less concentrated, that are better oxygenatedand more rapidly renewed, with less disease, and continuouscurrents that force the fish to exercise more.
Det er f.eks.vand med en mindre koncentreret forurening, der er bedre iltet,som hurtigere fornyes, med færre sygdomme, konstantestrømme, som tvinger fiskene til at bevæge sig mere osv. Alt dettegiver produkter af en bedre kvalitet, som kan sælges til en højerepris.
All of this givesproducts of superior quality that can be sold for higher prices.What is more, the waste from the farm’s cages is highly dilutedand which mitigates the environmental impact.
Alligevel ligger der i dette område midt ude i havet,fyldt med vind og bølger, der kan blive op til 7-8 m høje, etopdræt af guldbrasen med en kapacitet på 350 t/år.
This open sea environment, exposed to the wind andsubject to waves with up to 7 to 8 metre troughs, is neverthelesshome to a farm with a capacity of 350 tonnes of gilt-head seabream per year.
Fem bure pårad og række er samlet med stærke, bøjelige rør af polyuretan,som følger bølgernes bevægelser uden at gå i stykker. Kædensene ende er forbundet med et anker, der fungerer som omdrej -nings punkt for hele det 500 m lange anlæg, der drejer i en cirkel itakt med vinden og overfladestrømmen.
Five cages “lined up”are connected via anassembly of durable yet flexible polyethylene pipes that movewith the water without breaking.
Når der meldes omstorm, fyldes rørene med vand, og burene lægger sig blidt påhavbunden, hvor fiskene stille og roligt venter på, at det gode vejrvender tilbage, uden at risikere at blive blæst frem og tilbage oguden at slå sig på trådnettet… a r op u i E
When a storm is announced, the pipesare filled with water and the cages gently settle onto the sea floor,where the fish quietly await the return of fair weather, safe fromthe risks of being tossed about and injuring themselves on thenetting in rough seas.
Kugleformede bure, hydrauliske undervandssystemer, et eller flereforankringspunkter, flytransport af yngel, intelligent foderplatform,opsyn og overvågning med undervandskameraer osv…højteknologien har overtaget akvakulturen.
Spherical cages, submersible hydraulic systems, multiple or singlemooring points, airborne fry delivery, intelligent feedingplatforms, underwater camera monitoring and surveillance: high tech has sunk its hooks into aquaculture.
Det er en enorm udfordring for EU. EU udnytter de megetdiversificerede havområder på mange måder.
A few aquaculture businesses in the EU have taken this decisivestep and accepted the challenge to move their cages severalmiles offshore in waters where the depths can be up to 1 000 m,in areas where no obstacles buffer the full force of the waves,wind, and currents.
For eksempel i detnordlige Atlanterhav, et af de mest stormomsuste have i verden,en virkelighed, som de skotske og irske akvakulturproducenterbefinder sig i hver dag, så snart de fjerner sig fra deres bugter ellerfjorde, eller lakseopdrættet ud for Irlands vestlige grevskaber ellertorskeopdrættet ved Shetlandsøerne, eller i Danmark, hvorregeringen for nylig har bestemt, at de udsatte områder i Kattegat i l 2007 ap r
The European Commission, working closelywith the sector and with scientific and technological researchprogrammes, has envisioned the development of high seasaquaculture by encouraging all interested parties to make use ofthe 7th Framework Programme for Scientific Research and the European Fisheries Fund.
For de maltesiske fiskere er efteråret sæson for guldmakrel.Denne store vandrende art, der her kaldes lampuki, har iårhundreder været genstand for traditionelt fiskeri medindretninger, der tiltrækker fisk.
For Maltese fishermen, autumn is mahimahi season. Knownlocally as the lampuki, this great migratory species has beenfished traditionally for centuries, using fish aggregatingdevices (FAD).
Det er et af de fåmålrettede fiskerier i Middelhavet.
It is one of the rare targeted fishery activitiesof the Mediterranean.
Lad os gøre et lilleophold i Malta for at kigge nærmere på denne traditionsrigeaktivitet, men også for at opdage denne ø, hvor fiskeriet ibogstaveligste forstand udgør en del af de smukke rammer.
Let’s spend some time in Malta todiscover this traditional activity but also the mood on thisisland, where fishing is an integral part of the scenery –literally!
Marsaxlokk er et klassisk mål for turister, der besøger Malta. De kommer for at beundre de traditionelle fiskerbåde.
Marsaxlokk is a classic tourist destination on Malta.
på engelsk.
Itis easy to find Valetta’s central fish market.
En fiskehandler standser ved 0,65 lire pr. kg (1,5 EUR)for et parti guldmakrel.
You simply strollthrough the town’s empty streets around 3 a.m. and follow the
Man skal bare gå gennem byens tomme gader ved tretiden ommorgenen og følge fiskehandlernes lange kæde af kølevogne.
The middlemen present the merchandise batch bybatch and coax the prices up. Maltese is de rigueur, except for thefigures, which are given in English.
Fra alle hjørner af landet mødes de på samme sted, hver dag vedsamme tid, til åbningen af auktionen på Central Fish Market, Maltaseneste fiskeauktion.
fishmongers’refrigerated vans, which come from all corners of thecountry to converge on the same place, every day, at the samehour, for the opening of the auction at the Central Fish Market,the only fish auction on Malta.
- Nej, hør nu lige her, insisterer mellemmanden. 70!
-“No, they’re worth more,” the middleman insists, “70!
Hører jeg halvfjerds?- 65, siger fiskehandleren stædigt, mens han lader, som om han kigger ringeagtende på varen.Med et diskret tegn giver fiskeren sin accept til mellemmanden.- OK, siger denne.Og fiskehandleren henter derefter de 12 kasser efter at have vejet dem og betalt.
Who’ll giveme 70?”-“65!” The fishmonger remains unmoved, feigning to lookdisdainfully at the merchandise!With a discrete sign, the fisherman signals his consent to theiddleman.-“OK,”the middleman says, and the fishmonger quickly leaveswith a dozen crates after weighing and paying for them.
På denne auktion, der ligger bare en times køretur fra øensfjerneste punkt, sælges Maltas samlede fangster.
This auction market, which is an hour’s drive from the farthestpoint on the island, suffices to market Malta’s entire catch.
Den storeokkerfarvede stenbygning er omkring tyve meter lang og liggerpå Barriera Wharf i Grand Harbour, lige neden for de ældgamlemure og bastioner, der stammer fra det sekstende århundrede.Gennem indgangene i bygningens ender kommer man direkteind i den fliseklædte auktionshal, hvor den tidlige morgensauktion finder sted.
The large ochre stone building that houses it stretches sometwenty metres along Barriera Quay, in the Grand Harbour, at thefoot of the 16th century walls and bastions. From the entrances ateither end of the rectangle you find yourself directly in the vasttiled hall where the morning sale takes place.
Langs bygningens sider finder man en langrække små forretninger.
Rows of small shopsborder each long side of the rectangle.
Det er her, varerne kommer fra.
That is where themerchandise enters.
Fiskerne ankommer i bil eller ladvogn.
The fishermen arrive by car or minivan.
De smider deres fangstover i de firkantede, grå kasser, som de overdrager til deresforetrukne middleman.
They unload their catchesin standardised grey plastic crates that they hand over to theirfavourite middleman.
Denne morgen er det seks af dissemellemmænd, der deler auktionen mellem sig.
This morning, six middlemen areconducting the auction.
De er de eneste,som mestrer det vanskelige og helt specielle auktionssprog, en opgave, som giver dem stor betydning for statistikken overlandets fangster.
They are the only ones allowed topractice the subtle dialectics of auctioneering, a function thatgives them an important role in keeping track of the country’slandings statistics.
De store fisk, især sværdfisk, ligger side ved side midt i den storehal under neonlampernes skarpe lys, sammen med de mangekasser med guldmakrel, der stablet oven på hinanden optagerhalvdelen af pladsen.
The large fish – mostly swordfish – are laid out in the middle ofthe large hall, under the harsh neon light, along with the stackedcrates of mahi-mahis, which occupy half of the hall.