natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der er for øvrigt vedtaget nye henstillinger med støtte fra EU: brug af firkantede masker på mindst 40 mm til trawlerne, obligatorisk montering af FOS i fartøjer på over 15 m, midlertidigt stop for demersalt fiskeri i et samlingsområde for gydebestande i Lionbugten (for flere arter, især kulmule), generel reduktion af fiskeriindsatsen på 10%, en procedure for udarbejdelsen af en liste over fartøjer, der foretager ulovligt, urapporteret og ureguleret fiskeri, obligatorisk anmeldelse af videnskabelige og statistiske data samt indførelse af et system til måling af resultater.
Further recommendations were adopted with the support of the European Union: theuse of 40-mm square mesh for trawlers, the mandatory installation of a vessel monitoring system (VMS) on vessels over 15m in length, the provisional freeze of demersal fishing in an areawhere spawning stock gather in the Gulf of Lions (for several species, especially hake), a general 10% reduction in fishing effort, a procedure to establish a list of vessels presumed to have carried out illegal, undeclared or unregulated fishing, the mandatory declaration of scientific data and statistics and the establishment of a performance review system.
Efter ICCAT’s vedtagelse af en ny plan for almindelig tun besluttede Kommissionen at opretholde kontrolniveauet for dette problematiske fiskeri og vedtog en nul-tolerancepolitik.
Following the adoption by the International Commission for the Conservation of Atlantic Tunas (ICCAT) of a new recovery plan forbluefin tuna, the Commission has decided not to ease control pressure on this problematic species.
Fælles operationer, hvor en EU-fisker samarbejder med tredjelandes fiskerfartøjer, slæbebåde eller opfedningssteder, tillades kun, hvis det pågældende tredjeland er kendt for nøje at overholde ICCAT’s plan. Ilighed med sidste år er der indført et særligt kontrol- oginspekti-onsprogram i samarbejde med EF-Fiskerikontrolagenturet og de syv berørte medlemsstaters kontroltjenester (Portugal, Spanien, Frankrig, Italien, Malta, Grækenland og Cypern).
It has adopted a zero-tolerance approach. Certain joint operations, where an EU operator works with fishing vessels, tug boats or fattening farms from non-EU States, are only authorised if the third State is considered to comply strictly with the ICCAT plan.
Ifølge programmet skal der bruges ny teknologi til at fjernovervåge opgørelser over fangster, overflytninger og placering af fisk i bure, og forsyningskæden skal kontrolleres lige fra fangst til slagtning og efterårets indkøbsaktiviteter.
Thispro-gramme focuses on the use of new technologies for remotemoni-toring of catch, transfer and caging declarations, and the necessity of controlling the entire supply chain, particularly from catch to slaughter and purchase operations in the fall.
Det er desuden baseret på den fælles ressourceanvendelsesplan, som koordineres af agenturet og omfatter 12højsøpatruljebåde, 17 kystpatruljebåde og 12 fly.
It is also based on the Joint Deployment Plan coordinated by the Agency, involving 12 deep-sea patrol vessels, 17 coastal patrol vessels and 12 aircraft.
Derer 274inspektionsdage til havs, 242 inspektionsdage på land og 70dage til flypatruljering i hele fiskerizonen, dvs. fra Azorerne til det østlige Middelhav.
There will be 274 days of inspection at sea, 242 days on land and 70 days using aerial surveillance throughout the fishing zone, i.e.from the Azores to the Eastern Mediterranean.
Flerårige planer: mod et maksimalt bæredygtigt udbytte
Multiannual plans: on track for maximum sustainable yield
Markeder: den fælles markedsordning til debat
Markets: COM in the spotlight
Maritime anliggender: havets dag i Europa
Maritime affairs: European Maritime Day
Nyheder
In the news o m m air S
NEAFC – Årsmøde, London (Det Forenede Kongerige), 9.-13.
Reform of the common organisation of the market: enlightening studies and consultations
Havets dag i Europa 2009: man strømmer til Rom
European Maritime Day 2009: strong attendance in Rome
November 2009På dette vigtige arbejdsmøde i den regionale fiskeriorganisation for tun i Atlanterhavet skal der følges op på genopretningsplanen for almindelig tun i Atlanterhavet og Middelhavet. > Yderligere oplysninger: Tlf.: +34 91 416 56 00E-post: info@iccat.int Hjemmeside: www.iccat.int WCPFC – Ordinært møde, Papeete (Tahiti), 7.-11. december 2009Dette møde for medlemmerne af Kommissionen for Tunfiskeriet i Det Vestlige og Centrale Stillehav har videnskabelige anbefalinger og beslutninger om forvaltning af bestandene på dagsordenen. > Yderligere oplysninger: Tlf.: +691 320 1992 eller 320 1993E-post: wcpfc@mail.fm Hjemmeside: www.wcpfc.int Institutionel dagsorden
WCPFC, regular session, Papeete (Tahiti), 7-11 December 2009This meeting of members of the Western and Central Pacific tuna regional organisation will focus on scientific advice and stock management decisions. > For more information:Tel: +691 320 1992 or 320 1993E-mail: wcpfc@mail.fm Website: www.wcpfc.int Institutional agenda
Kommissionen har ikke, medmindre andet er angivet, vedtaget eller på nogen måde godkendt synspunkter,der optræder i tidsskriftet, og udtalelser kan ikke tages til indtægt for Kommissionens eller GD Maritime Anliggender og Fiskeri opfattelse.Kommissionen kan ikke garantere for nøjagtigheden af informationerne i tidsskriftet, og hverken Kommissionen eller nogen person, som har sit virkei Kommissionens navn, kan drages til ansvar for oplysningernes anvendelse.© De Europæiske Fællesskaber, 2009.Eftertryk tilladt med kildeangivelse.Forsidebilleder: © Lionel Flageul
The Commission has not, save where otherwise stated, adopted or in any way approved any view appearing in this publication and statements should not be relied upon as statements of the Commission’s or the Maritime Affairs and Fisheries DG’s views.The Commission does not guarantee the accuracy of the data included in this publication, nor does the Commission or any person acting on its behalf accept responsibility for any use made thereof.© European Communities, 2009.Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.Cover photo: © Lionel Flageul
Layout og tryk: Mostra – Printed in Belgium –Trykt på Revive 55-genbrugspapir
Production: Mostra – Printed in Belgium – Printed on Revive 55 recycled paper
Flerårige planer: et uundværligt middel til at sikre bæredygtigheden i europæisk fiskeri
Multiannual plans: a key to sustainable European fisheries
Den fælles fiskeripolitik har siden reformen i 2002 haft udarbejdelsen af flerårige genopretningsplaner som et af de primære indsatsområder med henblik på retablering af truede bestande.
The establishment of multiannual recovery plans has been a priority of the Common Fisheries Policy (CFP) since its 2002 reform.
På topmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg i 2002 forpligtede EU’s medlemsstater sig til at udnytte alle bestande på niveauet for maksimalt bæredygtigt udbytte fra 2015.
At the Sustainable Development Summit in Johannesburg in 2002, the European Union Member States pledged to exploit all stocks at their maximum sustainable yield by 2015.
Begrebet maksimalt bæredygtigt udbytte dækker, at der for hver enkelt fiskebestand fastlægges præcis den samlede tilladte fangstmængde (TAC), der gør det muligt for arten at reproducere sig og dermed sikrer den fortsatte udnyttelse af bestanden på økonomisk, miljømæssigt og socialt bæredygtige betingelser.
The concept of maximum sustainable yield involves setting a total allowable catch (TAC) for each stock that allows renewal of the species and exploitation under sustainable economic, environmental and social conditions.
Dette begreb gælder således alle bestande, uanset om de i øjeblikket anses for truede eller ikke.
This concept applies to all stocks, vulnerable or otherwise.
Derfor skelner Den Europæiske Union i dag ikke længere mellem genopretningsplan og forvaltningsplan, men taler udelukkende om »langsigtede« eller »flerårige« planer.
This explains why the European Union has now scrapped the distinction between recovery plans and management plans, and today refers only to ‘long-term’ or ‘multi-annual’ plans.
Eksemplet med den flerårige plan for den vestlige bestand af hestemakrel, der finder anvendelse fra næste år på en helt igennem sund bestand, er et godt eksempel på denne udvikling.
The example of the multiannual plan for Western horse mackerel, to be applied starting next year to a stock in excellent health, illustrates this evolution.
I dette tilfælde gælder det fremover om helt generelt at udnytte ressourcen fornuftigt frem for uafladeligt at gribe ind, når situationen allerede er løbet af sporet.
In this case, the idea is to achieve reasonable exploitation of the resource rather than having to intervene constantly in critical situations.
Det er bedre at vælge vejen til velstand end konstant at vakle på fallittens rand.
The aim is a return to prosperity rather than a constant battle to avoid bankruptcy.
I dag landes ca. 40% af de europæiske fangster inden for rammerne af de flerårige planer.
Some 40% of European catches are now taken within the framework of multiannual plans.
Disse planer har i visse tilfælde allerede givet resultater, omend deres fulde effekt først kan slå igennem efter flere år, især i bestande, der allerede er stærkt nedfiskede.
In some cases these plans have already produced results, although it will take years before their full effects are deployed, especially for stocks that were already seriously depleted.
I løbet af nogle år har erhvervets modtagelse af de flerårige planer ændret sig radikalt.
Over just a few years, the sector’s reaction to multiannual plans has evolved radically.
I forbindelse med reformen i 2002 blev planerne sommetider mødt med modvilje, men i dag får de en mere positiv modtagelse. Takket være den langsigtede planlægning og udjævningen af de årlige udsving i TAC’erne har planerne vist deres værd som forvaltningsredskab for fiskeriet, og fiskerne begynder at vurdere planerne efter fortjeneste.
Although such plans occasionally met with opposition during the planning phase of the 2002 reform today they are welcomed.Thanks to long-term planning and smaller annual variations in TACs, the plans have demonstrated their worth as an instrument to manage fishing activity, and fishermen are starting to appreciate them for their true value.
I forbindelse med overvejelserne om den næste reform af den fælles fiskeripolitik bør udvidelsen af dem til langt de fleste fiskerier i EU indgå som et hovedområde med massiv deltagelse af de berørte aktører og i særdeleshed de regionale rådgivende råd (RRR).
Their extension to the great majority of European fisheries is expected to be an important focus of today’s reflection on further CFP reform, with the close involvement of the actors concerned, and particularly the Regional Advisory Councils (RACs).
Joe Borg, EU-kommissær for maritime anliggender og fiskeri
Joe Borg, European Commissioner for Maritime Affairs and Fisheries he ri es and a qu ac ul t ur is F em be r 2009 I
Flerårige planer:mod et maksimalt bæredygtigt udbytte la ge ul
Multiannual plans:on track for maximum sustainable yield la ge ul
Ud over en begrænsning af TAC’erne defineres der i de flerårige planer en række supplerende foranstaltninger, der skal garantere bæredygtigheden i udnyttelsen af en given bestand: områder og perioder med lukning af fiskeriet, tekniske foranstaltninger, opfølgende foranstaltninger og kontrol- og inspektionsforanstaltninger ogendelig en stram forvaltning af fiskeriindsatsen.
In addition to limiting TACs, multiannual plans define other measures meant to guarantee the sustainable exploitation of a given stock: closing of fishing zones and closed periods, technical measures, follow-up measures, monitoring and inspections, and strict management of fishing effort.
Den Europæiske Union havde allerede forpligtet sig til fra 1996 at forvalte visse bestande efter flerårige planer iforbindelse med aftalerne med Norge og andre nabolande. Den første af disse bestande var sild i Nordsøen, fulgt aftorsk, kuller og makrel.
The European Union made a commitment to manage certain stocks under multiannual plans within the framework of agreements with Norway and other neighbouring countries, as early as 1996.
Men først i 2002 indarbejdede EU med reformen af den fælles fiskeripolitik formelt dette forvaltningsprincip i EU-lovgivningen.
It was not until 2002, however, with the reform of the Common Fisheries Policy, that the EU formally wrote this management principle into European legislation.
I dag landes over 40% af de europæiske fangster i henhold til flerårige planer, og der er tydelige tegn på, at det er den rette vej.
Today, more than 40% of European catches are taken within the framework of multiannual plans and there are clear signs that this isthe right direction.
Da den fælles fiskeripolitik var i sin vorden i begyndelsen af 1980’erne, havde Europa-Kommissionen foreslået at nedsætte de tilladte fangstmængder i hver bestand med 10% hvert år for gradvis at bringe bestandene i de fælles farvande tilbage på maksimalt bæredygtigt udbytte.
When the Common Fisheries Policy was first under preparation in the early 1980s, the European Commission had proposed to reduce catches by 10% annually with the goal of gradually bringing stocks in Community waters to their maximum sustainable yield.
Forslaget blev afvist af Ministerrådet. Ministrene mente, det var bedst at fastholde muligheden for et politisk valg af udnyttelsesgraden for et år ad gangen, når bestandene ikke var i nævneværdige problemer.
The proposal was rejected by the Council of Ministers, who preferred to have an annual political say on exploitation levels as long as stocks did not present any particular problems.
Således så de første »genopretningsplaner« dagens lys. De blev indført for truede bestande, der blev udnyttet i henhold til aftalen med Norge, f.eks. sild fra Nordsøen (1996), makrel (1999), atlantoskandisk sild (1998) og kuller fra Nordsøen (2003).
Consequently, the first‘recovery plans’were put in place for the vulnerable stocks exploited under agreements with Norway, such as North Sea herring (1996), mackerel (1999), Atlanto-Scandian herring (1998) and North Sea haddock (2003).
I 2002 vedtog Den Europæiske Union i forbindelse med reformen af den fælles fiskeripolitik princippet om flerårig planlægning i de fælles farvande.
In 2002, in connection with the reform of the Common Fisheries Policy, the European Union adopted the principle of multiannual planning for Community waters.
Torsk og kulmule blev de første arter, der fik gavn af det. Fra 2004 gjaldt princippet for bestandene fra Skagerrak til farvandet vest for Irland.
Stocks of cod and hake from the Skagerrak to the west of Ireland were the first to benefit from the new principle, in 2004.
Lige siden 1960’erne er der blevet anvendt langsigtede planer for visse bestande i USA, Australien og New Zealand, især for at rationalisere udnyttelsen af de store pelagiske bestande.
Long-term plans had already been used for certain stocks since the 1960s in the United States, Australia and New Zealand, particularly to rationalise the exploitation of large pelagic stocks.
Så Den Europæiske Union var faktisk bagud med hensyn til at modernisere sine forvaltningsmetoder.
So the European Union was lagging behind in terms of modernising its management methods.
Men i de følgende år foregik fiskeriet i de truede bestande efter flerårige planer, og man begyndte med de mest problematiske: kulmule, jomfruhummer
During the following years, however, fishing management for several vulnerable stocks was shifted
Situationen forværredes kraftigt i løbet af 1990’erne.
The situation grew much worse during the 1990s.
Hovedparten af bestandene begyndte at give faldende fangster, hvilket var et tegn på en hastigt svindende mængde fisk.
Catches of most stocks started to fall, the sign of a considerable decline in the quantities of fish.
De årlige nedsættelser af TAC’erne viste sig at være utilstrækkelige med hensyn til at rette op på situationen.
Annual cuts in TACs proved inadequate to bring the situation back to normal.
Det blev derfor nødvendigt at træffe mere systematiske og bedre planlagte foranstaltninger for at opnå en tilbagevenden til normale tilstande i de bestande, der var i vanskeligheder.
It came to light at the time that more systematic and better planned measures were needed to ensure that vulnerable stocks could be returned to normal.
(iberiske farvande), søtunge (Biscayabugten og Nordsøen), rødspætte (Nordsøen), torsk (Østersøen), ål samt sild (farvandet vest for Skotland).
Limited variation in annual TACs to multiannual planning, starting with the most problematical: hake, Norway lobster (Iberian waters), sole (Bay of Biscay and North Sea), plaice (North Sea), cod (Baltic Sea), eel and herring (West of Scotland).
Dertil kommer blåhvilling (Nordøstatlanten) ifølge aftaler med nabostater.
Blue whiting (North East Atlantic) can be added to the list within the framework of agreements with neighbouring states.
Planerne regulerer i øjeblikket 41% af fangsterne i det pelagiske fiskeri og 44% af fangsterne i det demersale fiskeri.
TACs are set every year in terms of the exploitation rate laid down by the plan.
Hvert år defineres TAC’erne derfor ud fra den befiskningsgrad, der er fastlagt i planen.
They determine the TAC based on the best possible knowledge of the stock’s situation.
Det er en opgave, der kræver videnskabelig ekspertise.
These TACs are adopted annually by the Council of Fisheries Ministers and vary in terms of the biomass of the stock concerned.
Eksperterne vurderer TAC’erne ud fra det bedst mulige kendskab til bestandens tilstand.
If the plan has been well devised, applied and respected, biomass should at least remain stable and at best progress from year to year.
Disse TAC’er vedtages hvert år af Ministerrådet for fiskeriministrene og varierer alt efter den pågældende bestands biomasse.
At present, these plans regulate 41% of catches of pelagic stocks and 44% of catches of demersal stocks.
Hvis planen er ordentligt udarbejdet og anvendes og overholdes korrekt, bør biomassen forblive stabil og i bedste fald vokse fra år til år.
These figures are expected to continue to grow in the future since new plans are in the development or adoption stages.
Formål: fra biomasse til dødelighed
Objective: from biomass to mortality rate
De fleste af planerne har en begrænsning på udsvingene i TAC’erne fra det ene år til det næste, både i op- og nedadgående retning.
Most plans limit the variation in TACs from one year to the next, both upwards and downwards.
Genopretningsplanen for nordlig kulmule begrænsede således denne variationsmulighed til 15%, mens den næste plan har en grænse på 10% for udsvingene i TAC fra år til år indtil 2012 og derefter på over 20%.
For Northern hake, for instance, the recovery plan limited this variation to 15% and the next plan limits changes in the TAC to 10% at most from one year to the next until 2012, and subsequently to 20%.
Denne variationsbegrænsning ser i dag ud til at være et succeskriterium.
This limited variation is seen today as a criterion for success.
Den gør det muligt at undgå, at opsving i bestanden, der som oftest er forbigående, ikke forpligter de politiske beslutningstagere til at øge fiskerimulighederne ud over det rimelige.
It means that improvements, which are often short-lived, cannot be used by policymakers to increase fishing opportunities beyond reasonable levels.
Desuden kan den garantere en større stabilitet for fiskeren, som skal kunne planlægge sin erhvervsmæssige fremtid ved hjælp af pålidelige driftsprognoser.
It also provides greater stability for fishermen, who have to be able to plan their future activities with reliable exploitation projections.
I 2002 indførte man en sondring mellem »genopretningsplan« og »forvaltningsplan«.
In 2002, a distinction was made between a‘recovery plan’and a‘management plan’.
Førstnævnte gælder en bestand, hvori antallet af fisk (biomassen) ligger under den sikre biologiske grænse, eller hvor fiskeriet er for omfattende til, at bestanden kan reproducere sig.
The former applies to a stock whose biomass (number of fish) falls below biologically safe limits or for which catches are so high that the stock cannot replenish itself.
Det vil sige, at der ikke længere er nok kønsmodne individer (eller de lever ikke længe nok, før de bliver fanget) til at sikre den fremtidige bestand gennem reproduktion.
This means that there are no longer enough specimens that are mature (or that survive long enough before capture) to ensure the stock’s future through reproduction.
Genopretningsplanens formål er derfor at bringe den voksne biomasse i bestanden tilbage til et forsigtighedsniveau.
The aim of the recovery plan is therefore to bring adult biomass to a safe level under the precautionary approach.
Forvaltningsplanen gælder en bestand, som ikke er i fare, men hvis maksimale bæredygtige udbytte kan opretholdes på langt sigt ved at fastsætte en befiskningsgrad, som garanterer dette mål.
A management plan, on the other hand, applies to a stock that is not vulnerable but for which long-term maximum sustainable yield is guaranteed by setting a catch rate that guarantees this objective.
Kort sagt gælder genopretningsplanen en truet bestand, mens forvaltningsplanen gælder en bestand, der ikke er truet, og har til formål at sikre en bæredygtig udnyttelse af den på langt sigt.
To sum up, a recovery plan applies to a vulnerable stock whereas a management plan applies to a non-vulnerable stock and aims to make its exploitation sustainable over the long term.
Beskyttelse af ungfisk a kultur i E er i og ak v i sk F em be r 2009 I
Protecting immature fish e op r u e in E e ri es and a qu ac ul t ur is h F
I 2004, da genopretningsplanen blev vedtaget, var biomassen under den kritiske biologiske grænse på 100 000 t. Det mål, der blev fastlagt i 2004, var at bringe bestanden af voksne fisk op over en forsigtighedsgrænse på 140 000 t og samtidig opretholde en moderat befiskningsgrad.
In 2004, when the recovery plan was adopted, biomass was below the critical biological threshold of 100 000 t. The target set in 2004 was to bring the adult stock back over the precautionary-level threshold of 140 000 t while maintaining a moderate catch rate.
Det Internationale Havundersøgelsesråd (ICES) bekræftede ud fra sine videnskabelige vurderinger, at dette mål var nået i 2008 og i 2009.
The scientific findings of the International Council for the Exploration of the Sea (ICES) confirmed that this objective had been reached in 2008 and 2009.
Antallet af kønsmodne individer kom faktisk igen op på niveauet fra slutningen af 1980’erne.
The number of mature individuals had returned to the level of the late 1980s.
Nordlig kulmule skal derfor omfattes af en forvaltningsplan fra 2010.
Northern hake should therefore be switched to a management plan from 2010.
Men en nedbringelse af TAC’en er ikke nok. Beskyttelsen af f.eks. ungfiskene og gydeområderne er også et vigtigt element, hvis man vil garantere en bæredygtig udnyttelse af bestanden.
Today, however, the European Union has dropped this distinction between recovery and management plans and refers only to ‘long-term’ or ‘multi-annual’ plans.
Planen for torsk i Østersøen forbyder fiskeri fra 1. maj til 31. oktober i gravsænkningerne ved Bornholm, Gdansk og Gotland, som er vigtige vækstområder for ungfisk.
Whatever the situation of the stock, the goal is ultimately to reach maximum sustainable yield by setting an appropriate exploitation rate.
Planen forbyder ligeledes demersalt fiskeri i juli og august i den centrale del af Østersøen og i april i den vestlige del for ikke at forstyrre fiskene i yngleperioden.
Multiannual plans are not restricted to vulnerable stocks alone.
I fiskerierne i Nordsøen er der lagt begrænsninger på nettenes maskestørrelse i forbindelse med forvaltningsplanerne for torsk, kulmule og fladfisk.
At the Sustainable Development Summit in Johannesburg in 2002, the European Union Member States pledged to exploit all their stocks at maximum sustainable yield by 2015.
En flerårig plan indebærer ligeledes et specifikt kontrolprogram.
Long-term planning is therefore essential.