natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Rationalisering af strategien: Den systematiske brug af risikostyring og moderne teknologi for at sikre, at alle indkomne data rutinemæssigt krydstjekkes, vil gøre det muligt for medlemsstaterne og Kommissionen at koncentrere deres kontrolressourcer på områder, hvor risikoen for overtrædelser er størst.
Reductions in effort will henceforth be proportionate to the targeted reductions in fishingmortality for the segments that contribute most to cod or flatfish mortality,whereas for other segments concerned effort will be frozen at the average level for either the 2004-2006 or the 20052007 period.
Det gør også systemet mere omkostningseffektivt. Reduktion af de administrative byrder: Det nye system bliver hurtigere, mere præcist og billigere, og giver mulighed for automatisk databehandling.
Council Regulation (EC) No 1954/2003 of 4 November2003 on the management of the fishing effort relating to certain Community fishing areas and resources andmodifying Regulation (EC) No 2847/93 and repealing Regulation (EC) No 685/95 and Regulation (EC) No 2027/95
I april 2005 vedtog Ministerrådet at nedsætte et EU-fiskerikontrolagentur som led i indsatsen for at forbedre overholdelsen af den fælles fiskeripolitik.
Beyond the problems of control and enforcement common to fisheries managementin general, fishing effort control is fur-thercomplicatedbythefactthat fishing capacity is difficult to define, and fishing activity difficult to monitor.
Agenturets hovedopgave er at lukke de huller i håndhævelsen, der skyldes forskellene i medlemsstaternes kontrolsystemer med hensyn til ressourcer og prioritering.
In February 2007, the Commision published a Communication on improvingfishing capacity and effort indicatorsunder the Common Fisheries Policy.
er at styrke samarbejdet og koordineringen mellem de nationale inspektorater, ikke at erstatte dem med et paneuropæisk kontrolagentur.
The result is a simpler and more flexiblesystem which it will be easier to implement effectively.
På den måde styrker det EU’s mandat i henseende til kontrol og håndhævelse, og er således med til at sikre lige vilkår for alle europæiske borgere og skabe en kultur for overholdelse af reglerne.
While none of the existing methods for measuring and controlling fishing effort are perfect, as long
Oprettelsen af agenturet ændrer ikke ved medlemsstaternes forpligtelse til at håndhæve foranstaltningerne i den fælles fiskeripolitik eller Europa-Kommissionens pligt til at sikre, at medlemsstaterne opfylder denne forpligtelse.
© L ion el F operators’ potential earnings and disruptsthe balance of the marine ecosystem.
I agenturet samler medlemsstaterne deres kontrol- og overvågningsressourcer – både menneskelige ressourcer (inspektører) og fysiske midler (fartøjer, fly, infrastruktur osv.).
Many European fisheries are essentiallymixed fisheries, where several different species are found in the same area in such a way that it makes it almost impossible to target one species to the exclusion of others.
Disse midler mobiliseres så gennem fælles ressourceanvendelsesplaner, som er målrettet specifikke fiskerier, der involverer mere end én medlemsstat.
In March 2007, the European Commission set out a plan to reduce unwanted catches and eliminate discards in EU fisheries.Discard bans are not new: they havealready been introduced in some fisheriesand species in Norway, Iceland, Canadaand New Zealand.
Agenturet fungerer som rådgiver og koordinator, og samarbejder med de pågældende medlemsstater om at udvælge målfiskerier, udarbejde en anvendelsesplan og overvåge dens gennemførelse.
However, existing banstend to be in single species fisheries, andcan be implemented without the complications faced by the EU’s mixed fisheries,especially in the case of demersal stocks.
Men alt inspektions- og kontrolarbejde udføres af medarbejdere fra medlemsstaterne selv.
There are two main types of driver for discarding: economic, and regulatory.
I juli 2007 iværksatte agenturet sin første ressourceanvendelsesplan for Nordsøen og gennemførelsen af genopretningsplanen for torsk.
Marine organisms which are caught during a fishing operation, whether theywere targeted or not, may end up being discarded, i.e. returned to the sea, most commonly for reasons connected either with market considerations or with management measures.
Her samles ressourcer fra syv medlemsstater: Belgien, Danmark, Det Forenede Kongerige, Frankrig, Nederlandene, Tyskland og Sverige.
Every year, this is thefate of a substantial proportion of thecatch taken by European boats – between10 % and 60%, depending on the fishery.
Medlemsstaterne skiftedes til at lede de syv inspektionskampagner, som agenturet ydede støtte til.
In the North Sea alone, annual discards are estimated at 500 000 to 800 000 tonnes. Nor is the EU unique.
Fiskeri i større farvande: fordelene ved partnerskab
Negative consequences of discarding
Den europæiske flåde har en lang tradition for at fiske uden for europæiske far-
Discarding unwanted catches has manynegative environmental and economicconsequences, especially as very few fish discarded will actually survive.
I dag fanger EU-flåden omkring 40% af sine fangster (efter vægt) i henhold til aftaler med partnerlande, og 20 % fanges i høj sø.
©VGA on these stocks are the subject of separate negotiations (see fact sheet on Northernagreements).
Det anslås, at bilaterale aftaler alene skaber direkte beskæftigelse til omtrent 40000 arbejdstagere i EU og fiskerimuligheder for ca. 3000 fartøjer.
Important fisheries include mackerel, herring, cod, haddock, whiting, saithe, plaice and sole, as well as industrial species (Norway pout, sandeel andsprat).
EU’s fiskerirelationer med naboerne mod nord er en vigtig dimension af den fælles fiskeripolitik, især med Norge.
Total Allowable Catches fisheries were of the order of 1 million tonnes per year.
Aftalen mellem EU og Norge stammer fra 1981, og giver nu fælles adgang til omkring 750000 t fisk til en værdi af langt over 2 mia. EUR.
But these stocks suffered severe depletion, and the fisheries were closed for a period, and have onlyrecently been reopened at much lowercatch levels.
mellem på grundlag af princippet om relativ stabilitet (se indrammet tekst).
These fisheries are an important source of feed for the aquaculture sector.
Både den fælles fiskeripolitik og aftalerne har stor betydning for kontinuiteten i de traditionelle fiskerier efter indførelsen af 200-sømilegræn-sen.
But this use of the stocks is controversial because of their impact on the food chain, and thus on other fisheries.
Et af hovedformålene med disse forhandlinger er netop at sikre gensidig adgang til bestande, der overskrider de territoriale grænser, idet de – alt efter årstiden – bevæger sig frem og tilbage mellem EU-farvande og vores partneres farvande.
Sandeel and Norway pout are important prey species for other fish, and the industrial fisheries can take significant by-catches of juvenile haddock and whiting,species which are favouredfor human consumption.
Bilaterale aftaler er baseret på gensidighedsprincippet, uanset om det tager form af adgang til EU-farvande og bestande for operatører fra partnerlandet eller støtte, både økonomisk og teknisk, til bæredygtige fiskerier i partnerens territorialfarvande.
Although it isquite small, the North Sea is very rich in aquatic life, thanks to the numerous rivers that feed it and the exchange of waters with the Atlantic Ocean.Traditionally, it has been one of the richest fishinggrounds in the world: in 1995, it producedsome 5 % of total world fish landings.Since then, catches have fallen dramatically from 3.5 million tonnes to less than1.5 million tonnes in 2007.
Ud over disse bilaterale aftaler findes der også multilaterale ordninger, de såkaldte kyststatsaftaler.
Technical measures are the set of conditions under which fisheries can beundertaken.
Disse aftaler dækker tre vigtige pelagiske fiskebestande: atlantisk-skandinavisk sild (1 266 000 t), makrel (385366 t) og blåhvilling (1 250 000 t).
The main objectives of suchmeasures are the protection of juveniles, marine habitats and reduction of discards.
Aftaler baseret på udveksling af fiskerimuligheder dominerer EU’s forbindelser med naboerne mod nord, især Norge, Island og Færøerne.
Among the most important North Seacommercial fish stocks, cod, sole and plaice are now managed under multiannual plans.
Vores gensidigt overlappende fiskerier med disse nationer går langt tilbage i tiden.
These provide a structuredapproach to restoring overfished stocksand achieving high yields which are sustainable for the longterm (see fact sheet on longterm plans).
Siden indførelsen af den fælles fiskeripolitik har EU forhandlet den årlige udveksling af kvoter på vegne af medlemsstaterne, som kvoterne derefter fordeles
There are also longterm management arrangements in place for a number of the stocks shared by the EU and Norway, for example haddock and saithe.
Syv af de bestande (torsk, kuller, sej, rødspætte, hvilling, makrel og sild), der fiskes af både EU’s og Norges flåder, forvaltes i fællesskab i henhold til langsigtede aftaler.
North Sea fisheries are shared between7 EU Member States (Belgium, France, Denmark, Germany, Netherlands, Sweden and UK) and Norway.
For kuller og sej har denne strategi været utroligt vellykket, hvad angår sikring af et højt bæredygtigt udbytte.
Denmark and Norway between them account for morethan 65 % of annual quotas.
Til gensidig fordel for begge parter undersøger Kommissionen fortsat muligheden for at udvide de langsigtede forvaltningsprincipper til at dække så mange af disse fælles bestande som muligt.
Catch limitsfor most of the stocks of commercialimportance are laid down in the annual omnibus regulation on fishing opportunities voted in December by the Councilof Ministers.
Underminering af fødevaresikkerheden?
The North Sea of juveniles.
Lige så vigtige er de partnerskabsaftaler, vi indgår med nationer, der ikke har interesse i at fiske i EU-farvande, men som kan få fordel af vores finansielle og tekniske bistand i deres bestræbelser på at udvikle deres egen fiskerisektor på et bæredygtigt grundlag.
They are also used to address environmental concerns, for example topreserve sensitive habitats or ecosystems by designating them as part of the Natura 2000 network.
Disse artikler er ofte rørende, men er baseret på en række misforståelser, og hjælper derfor på ingen måde de mennesker, der drives til så desperate handlinger:
There are a number of protected or closed areas in the North Sea, such as: n ul l
Langt de fleste af de mennesker, der tager ud på den ulovlige og ofte tragiske sejlads til De Kanariske Øer, er ikke fiskere eller andre lokale beboere, men mennesker, der allerede har rejst hundredvis, hvis ikke tusindvis, af kilometer for at komme ud til kysten og derfra videre til søs.
Regulation 850/98 includes general provisions for nets and conditions for theiruse, such as minimummesh sizes, thesetting of minimum landing sizes, andrestrictions on fishing for certain speciesin specified areas.
En fiskeripartnerskabsaftale består af to hovedkomponenter: omhyggeligt reguleret adgang for EU-flåden til ressourcer, som partnerlandets nationale industri ikke kan udnytte fuldt ud, og finansiel støtte fra EU, hvoraf en stor andel (undertiden op til 100%) er øremærket til partnerlandets nationale fiskeripolitik, bekæmpelse af piratfiskeri og styrkelse af bæredygtig fiskeripraksis i landets eksklusive økonomiske zone.
Restrictions on certain types of fishing activities may be regulated as well, for example, the prohibitionof gillnets or beam trawlers at certaindepths, or the prohibition of fishingmethods that use explosives, poisonous or stupefying substances or electric current (though Annex III of Regulation 40/2008 allows a temporary derogation of the use of electric pulse trawl fishing on an experimental basis).
Det er rigtigt, at der overfiskes i nogle områder og efter nogle arter i Vestafrika, men det skyldes ikke EU’s flåder, der tegner sig for mindre end 20 % af det samlede fiskeritryk i området.
Protected areas also fall under the umbrella of technical measures.
EU-fartøjer, der fisker under fiskeripartnerskabsaftaler, har normalt ikke tilladelse til at fiske inden for 12-milezonen, der er forbeholdt de lokale, ikkeindustrielle flåder.
They may be set up to improve fisheries management,for example by protecting concentrations
Men EU’s fiskeripartnerskabsaftaler er ikke en del af dette problem.
The Mediterranean is one of the European Union’s three most important fisheries regions.
Samtidig er EU’s fartøjer også forpligtede til at hyre lokale fiskere eller til at lande en vis del af deres fangster til partnerlandets forarbejdningsindustri.
zone. A large part of the Mediterranean is therefore under the high seas regime– a factor which makes the challenge of tackling illegal fishing all the harder.
Desuden er EU den eneste fiskerimagt i verden, hvis forbindelser til tredjelande er fuldt gennemsigtige, da alle detaljer om aftaler o.l. er offentligt tilgængelige.
Nonetheless, the prompt implementation of the GFCM port State measures and the new measures laid down in the EU’s 2007 regulation on the fight against Illegal, Unregulated and Unreported(IUU) fishing should help address thisproblem.
suverænitet har altid forrang.
by a number of different fisheries.
EU har dog ret til at trække sig ud af en aftale, hvis dets betingelser ikke bliver opfyldt.
Catch limits, which are often the tool of choice in other areas, are not suitable for most of the Mediterranean fisheries.
Det drejer sig ikke kun om rimelige økonomiske betingelser, men også om passende garantier for, at fiskeriet er bæredygtigt, at biodiversiteten ikke er i fare, og at midlerne bruges på en måde, der bidrager til den økonomiske udvikling i lokalområdet, og dermed styrker den nationale fødevaresikkerhed.
However, for certainmigratory stocks (swordfish and small tunas), some pelagic species (sardines, anchovies and sprat) and some crustaceans (Norway lobsters, red shrimps, squillids) it may be appropriate to set catch limits if adequate scientific advice is available.
lokal fødevaresikkerhed og indtægtsskabende handel.
The Mediterranean Sea has a very narrow continental shelf which helps explain why coastal fisheries are so important.
I en global sammenhæng i hastig forandring er udfordringen derfor at sikre, at vi konstant tilpasser og forbedrer vores partnerskabstilgang, så aftalerne fortsat yder et reelt bidrag til udviklingen af bæredygtige fiskerier, ikke kun i Europa, men også i resten af verden.
This, combined with a broad variety of traditions, widely differing socio-economic situations and the seasonal nature of many fisheries, has ensured that smallscale inshore fishing continues to thrive.
Tidligere er EU’s aftaler med udviklingslande blevet kritiseret fra forskelligt hold. Nogle ngo’er beskriver dem som en »eksport« af overfiskeri, mens forskellige politikere anklager EU for at betale »overpris« for nogle muligheder, som den europæiske flåde ikke udnytter til fulde.
Instead, fisheries management in the Mediterranean focuses on technical measures (mesh sizes, minimum sizes,protected areas) and on the control and reduction of fishing capacity and effort.The CFP’s structural and market policiesare also applied and enforced.
I den nuværende generation af fiskeripartnerskabsaftaler er det blevet forsøgt at tage hensyn til denne kritik for at sikre, at EU’s skatteborgere får noget for deres penge, og at der samtidigt ydes et positivt bidrag til vores partneres egne udviklingsmål. Der er sket fremskridt, men der er bestemt stadig plads til forbedringer.
A key development in husbanding resources came with the decision in November 2003 to give the General Fisheries Commission for the Mediterranean (GFCM), the regional fisheries organisation for the area established 50 years previously, autonomous resources andthe task of developing a conservationpolicy for all exploited marine resources with special emphasis on shared stocks.The EU and its Member States are members of the GFCM.
Naturligvis er partnerskabsaftalerne ikke perfekte, og EU opfordrer til en åben og ærlig debat om, hvordan de kan forbedres, især i forbindelse med den nye reform af den fælles fiskeripolitik.
In January 2007, Romania and Bulgaria became EU members, thus extending the CFP’s reach to the Black Sea for the first time.
Alle disse problemer skal undersøges og løses.
In 2008, the Union set TACs and quotas for two stocks – turbot and sprat.
Nogle af de forventninger, der stilles til partnerskabsaftalerne, er urimelige: Formålet med dem er at støtte og bistå, men de er ikke et værktøj, der kan bruges til at påtvinge vores partnere, hvad vi opfatter som de »rette« politikker eller ledelsessystemer. Landenes
It fixed a closed fishing season, minimum size and minimum mesh size for turbot and agreed operational fisheries programmes for the two countries.
EU arbejder for at skabe lige vilkår for alle fiskerinationer og bistå udviklingslandene med at udarbejde solide, bæredygtige fiskeripolitikker med den rette balance mellem
In many fisheries in the Mediterranean, catches may contain up to 20 differentspecies and the same stocks are exploited
Fiskeri i større farvande: førende på den internationale scene
Special characteristics, similar problems
Den store udvidelse af de enkeltes landes jurisdiktion over fiskerbanker i 1980’erne
EU catches in the Mediterranean and Black Sea (2006)
Beskyttelse af følsommelevesteder
Candidate countries (2005)
11 delta, der er et unikt økosystem baseret på kemosyntese, og det undersøiske bjerg Eratosthemes syd for Cypern med en lang række sjældne koralformer.
Stocks of sole, hake, red mullet, Norway lobster, spiny lobster, sardine, anchovy and many other species are considered to be overexploited, and some may even be depleted.
fik stor indflydelse på fiskemønstrene i hele verden.
It requires Member States to create new protected areas in their national waters.
Men selv om dette var en stor forandring set fra en fiskerisynsvinkel, berørte den rent faktisk kun en meget lille del af verdens have og oceaner.
Above all, though, itdecentralises important aspects of policy, and requests EU governments to set up management plans for specific Mediterranean fisheries in their territorialwaters.
Langt størstedelen forblev internationale farvande, eller hvad der almin-deligvis kaldes »høj sø«.
The result is a coherent and comprehensive framework that will underpin a more sustainable approach to managing Mediterranean fisheries in the future.
EU mener, at de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer kan være et magtfuldt værktøj for både miljøbeskyttelse og forvaltning af et bæredygtigt fiskeri. Et godt eksempel er de foranstaltninger, som Den Almindelige Kommission for Fiskeri i Middelhavet (GFCM) enstemmigt vedtog i januar 2005 for at beskytte tre særligt følsomme dybhavslevesteder, som ligger uden for national jurisdiktion.
In October 2002, the Commission published its Action Plan for the Mediterranean – the first time the EU hadestablished a comprehensive approachto the sea as a whole.
Siden det 17. århundrede havde de internationale farvande været omfattet af begrebet »havenes frihed« – hvilket betød, at de skulle være frit tilgængelige for alle nationer, og ikke være nogens ejendom.
Communication from the Commission to the Council and the European Parliament, laying downa Community Action Plan for the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources in the Mediterranean Sea under the Common Fisheries Policy, COM(2002) 535 final of 09.10.2002.
Men i de sidste 30 år har vi været vidne til en hurtig og vidtrækkende udvikling af havretten, styret af processen med FN’s havretskonvention, der formelt blev vedtaget i 1982 og trådte i kraft i 1994.
Council Regulation (EC) No 1967/2006 of 21 December 2006 concerning management measures for the sustainable exploitation of fishery resources in the Mediterranean Sea, amending Regulation (EEC) No 2847/93 and repealing Regulation (EC) No 1626/94.
Takket være de omtalte foranstaltninger er disse områder nu lukket for fiskeriformer, der kan udgøre en trussel mod de derværende levesteder.
The implementing rules for the fleet policy allow for the adjustment of theseinitial capacity levels to take account of the entries of vessels into the fleet thatwere decided between January 1998 and31 December 2002.
De pågældende områder er dybvandskoralrevene i Det Ioniske Hav ud for Capo Santa Maria di Leuca, Italien, som huser en enestående koloni af den hvide Lophelia-koral, »cold hydrocarbon seeps« nord for Nilens
These entries have to comply with the rules already cited. A similar provision relating to the capacity of their fishing fleet on the date of accessionapplies to the Member States that joined the Union in May 2004 and January 2007.
Dette viser, hvordan det internationale samfund og interessenter fra det offentlige og civile samfund gennem de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer kan samarbejde om at beskytte følsomme miljøer mod de skader, som fiskeriet kan påføre dem.
This ensures that the capacity of national fleets can never be any greater than it was on that date. In fact, the sizeof the EU fleet is being reduced at a fairly constant rate of some 2 % a year.
EU vil fortsat arbejde aktivt for at styrke de eksisterende regionale fiskeriforvaltningsorganisationer og tilskynde til oprettelse af sådanne i de områder i høj sø, hvor de endnu ikke findes.
Successive EU enlargements have led to moderate increases in overall fishing capacity, but the global trend to reduction hasremained unchanged.
De regionale fiskeriforvaltningsorganisationer blev ikke oprettet med havretskonventionen, idet de fleste af dem allerede blev etableret i efterkrigstiden gennem direkte forhandlinger mellem de berørte stater.
In 2004, the new Community Fleet Register (CFR) was established. It is the main tool for monitoring the size of the EU fishing fleet.
Deres missioner og procedurer blev derfor fastlagt længe før både havretskonventionen og FN’s aftale om fiskebestande.
Member States are obliged to transmit electronically on a quarterly basis all the relevant information on thecharacteristics of the EU’s 88236 commercial fishing vessels (as of December 2007), together with information on entries to, and exits from the fleet.
Fiskeriforvaltningsorganisationerne og de nye retlige rammer, som de fungerer inden for,
The legal basis for the entry-exit regime is Article 13 of Council Regulation 2371/2002 and Articles 6 and 7 of Commission Regulation 1438/2003.
Havretskonventionen knæsatte nationernes ret til at udvide deres eksklusive økonomiske zoner (EEZ) til op til 200 sømil fra basislinjen, og gjorde friheden til at fiske i høj sø betinget af den enkelte stats villighed til i samarbejde med de andre berørte stater at sikre bevaring og god forvaltning af de pågældende fiskebestande.
Another concept used in fleet management under the CFP is that of reference levels. These are calculated on the basis of the global final objectives of the Fourth Multiannual Guidance Programme (MAGPIV) as established by Article 12 of Council Regulation (EC) No 2371/2002.
I henhold til havretskonventionen blev ansvaret for at omsætte dette mål i praksis pålagt de regionale fiskeriforvaltningsorganisationer.
The total capacity of the fleet expressed in terms of either tonnage or power may not exceed these levels.
Dette blev i 1995 efterfulgt af FN-aftalen om fiskebestande, hvor forsigtighedsprincippet blev indført som grundlag for forvaltningen af fiskeriet i høj sø, ledsaget af bestemmelser om fiskerinationernes gensidige kontrol.
However, this condition hashad little effect in practice, since the size of the majority of Member State fleets sincethe last reform was already significantlybelow those final objectives.
har udviklet sig i takt med de krav, der er blevet stillet til dem, og i dag er ikke to af dem ens.
At the same time,as a general rule, capacity leaving thefleet with public aid cannot be replaced.
Der er dog begyndt at opstå en fælles kultur og fælles standarder for forvaltning og regulering.
However, it ispermitted for Member States to rebuild 4 % of the tonnage that had been decommissioned with public aid if the increase is designed to improve onboard safety, working conditions, hygiene or product quality.