natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kommissionen fandt til gengæld, at der var behov for at fortsætte og intensivere undersøgelsen af aftaler om konsultationer om passagertakster og om fordeling af slots med det formål at verificere, om disse aftalekategorier også skulle fritages i fremtiden.
The Commission did, ho we ver, feel the need to further continue and intensify its investigation into passenger tariff consultations and slot allocation with the aim of verifying whether these two cate gories should continue to be exempted in future.
Det blev derfor besluttet at for længe forordning (EØF) nr. 1617/93 for disse to aftalekategoriers vedkommende indtil juni 2001.
It was therefore decided to extend Regulation (EEC) No 1617/93 for these two issues until June 2001.
Delvis forlængelse af gruppefritagelsesforordning nr. 1617193
Partial prolongation of block exemption Regulation (EEC) No 1617193
Den 26. maj 1999 vedtog Kommissionen for ordning (EF) nr. 1083/99 (') om en delvis forlængelse af forordning (EØF) nr. 1617/93 (2) om gruppefritagelse af visse kategorier af konkurren cebegrænsende aftaler om fælles planlægning og samordning af luftfartsselskabers fartplaner, om fælles drift af nye flyruter med ringe trafik, om konsultationer om takster for ruteflyvning med passagerer samt om fordeling af slots i lufthavne og fartplankoordinering.
Álitalia/KLM lation (EC) No 1083/1999 (2) partly prolonging Regulation (EEC) No 1617/93 (3), by which the
Mens forordning (EØF) nr. 1617/93 er blevet forlænget for såvidt angår konsultationer om passagertakster og aftaler om tildeling af slots i lufthavne indtil den 30. juni 2001, er den ikke blevet forlænget for fælles plan lægning og samordning af luftfartsselskabers fartplaner og for fælles drift.
While Regulation (EEC) No 1617/93 has been pro longed for passenger tariff consultations and slot allocation at airports until 30 June 2001, it has not been renewed for joint planning and coordination of airline schedules and joint operations.
Forordningen trådte i kraft den dag, den blev offentliggjort i De Euro pæiske Fællesskabers Tidende.
The regulation entered into force on the date of its publication in the Official Journal.
Kommissionen redegjorde for sin politik med hensyn til luftfartsselskabers provisioner til rejsebureauer i sin beslutning i Virgin/BA-sagen (6). Denne sag er nærmere omtalt i kapitel I.B i denne beretning.
However, the alliance was so wide-ranging that the Commission regarded the agreement as falling under the merger regulation, and it was examined as a merger.
Aftalerom fælles planlægning og samordning af fartplaner i
(3) OJ L 155, 26.6.1993; as last amended by Regulation (EC)
Kommissionen accepterede i denne sag, at den pågældende omkostningsdækningsregel tjente til at imødegå risikoen for, at for lave priser på landtransport kunne underminere den stabilitet, der var blevet skabt ved hjælp af konferencetariffen for søtransport, der er tilladt i henhold til gruppefritagelsen for linjekonferencer (5).
The Commission accepted, in this case, that the possibility of implementing a not-below-cost rule was aimed at avoiding the risk that below-cost pricing on the inland leg would undermine the stability brought about by the conference maritime tariff which is permit­ted under the block exemption for liner confer­ences (8).
Den 6. maj 1999 offentliggjorde Kommissionen, i overensstemmelse med procedurerne for behandling af konkurrencesager inden for transportsektoren (2), et resumé af den anmeldte nye aftale (3).
On 6 May, the Commission published, pursuant to the competition procedures applicable in the trans­ port sector (5), a summary of the revised TACA notification (6).
Fra offentliggørelsen af
The Commission has 90 days
Alle de største konferencer.derbesejler Euro pa, indgår ikke længere aftalerom prisen på land transport.
All major conferences serving Europe have now abandoned inland price-fixing.
Førsteinstansretten bliver imidlertid ved med at modtage klager fra rederier over Kom missionens beslutninger om at forbyde sådanne prisaftaler.
However, appeals from shipping lines to the Court of First Instance against the Commission decisions pro­hibiting inland price-fixing are continuing.
Visse afskibere har også appelleret Kommissionens godkendelse af omkostningsdækningsreglen til Førsteinstansretten.
The Commission's approval of the not-below-cost rule is also the subject of an appeal from shippers to the Court of First Instance.
et sådant resumé har Kommissionen 90 dage til at afgøre, om der hersker alvorlig tvivl med hen syn til aftalens lovlighed. I bekræftende fald fortsætter den sine undersøgelser.
from the date of such publication in which it can raise serious doubts and so continue its investi­gation into the case.
Med hensyn til søtransportdelen af den revi derede TACA-aftale meddelte Kommissionen parterne inden for fristen på 90 dage, at der her skede alvorlig tvivl med hensyn til, om den revi derede aftale kunne godkendes i den forel iggende form.
As regards the maritime transport aspects of the revised TACA, the Commission informed the parties within the 90-day period that it had seri­ous doubts whether their revised agreement could be cleared in its current form.
Kommissionen fokuserer sin undersøgelse på, om parternes aftaler (om især udveksling af oplysninger) vil kunne skade konkurrencen mellem parterne, når de forhandler om og indgår individuelle servicekontrakter med afskibere.
The Com­mission's investigation centred on whether the parties' arrangements (particularly as regards the exchange of information) could harm competi­tion between the parties when they negotiate and agree individual service contracts with shippers.
Et kapacitetsstyringsprogram er en aftale, hvor parterne enes om ikke at udnytte en del af lastrummet på deres skibe til transport af gods i en bestemt fart.
As far as inland transport is concerned, the revised TACA no longer provides for inland
Parterne er i stedet blevet enige om at indføre en regel om omkostningsdækning (»not-below-cost« rule), som forpligter rederi erne til, når de leverer søtransportydelser i hen hold til konferencetariffen, ikke at beregne en pris, der er lavere end de direkte variable omkostninger, de afholder til landtransport udført inden for EØS i kombination med søtransportydelserne.
On 30 April, the Commission adopted a deci­sion prohibiting a capacity management pro­gramme between conference and non-conference members, the Europe-Asia Trades Agreement (EATA), which operated in combination with di­rect price-fixing agreements (9).
Kommissionen meddelte ikke inden for fristen på 90 dage, at der herskede alvorlig tvivl med hensyn til omkostningsdækningsreglens lovlighed, hvorfor den nu betragtes som fritaget i
The purpose of the EATA was to increase prices by establishing a capacity management programme concerning scheduled maritime transport services for the car­riage of containerised cargo from northern Europe to the Far East.
) For søtransport: Rådets forordning (EØF) nr. 4056/86 af 22.12.1986 om fastsættelse af de nærmere retningslinjer for anvendelsen af traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 og 82) på søtransport. EFTL 378 af 31.12.1986. s. 4.
In 1994 the Commission prohibited a similar arrangement on the transatlantic trades: the Trans-Atlantic Agree-
Kapacitetsregulering kan kun være fordelagtig, hvis den ineffektive og udslidte kapacitet fjernes fra markedet for at sænke omkostningerne og dermed mindske priserne for afskiberne.
Capacity reg­ulation can only bring benefits if there was a real withdrawal of inefficient or outdated capacity so as to bring about a reduction of costs, leading to price reductions for shippers.
I 1995 anmodede IG om fornyelse af den oprindelige fritagelse fra 1985 (4) for en periode
In 1995, the IG requested a renewal of the exemption which had initially been granted in 1985 (s) for a period of 10 years.
Den fornyede fritagelse blev indrømmet i 1999 (5).
Commission Regulation (EC) No 870/95 (2) contains a block exemption for liner shipping consortia which expires in April 2000.
IG-medlemmernes samarbejde bygger på en aftale om fordeling af erstatningsansvar, der er nærmere beskrevet i en århundredgammel Inter national Group Pooling Agreement (IGPA) og en aftale ved navn International Group Agreement (IGA), der stammer fra begyndelsen af 1980'erne. I henhold til IGPA deles IG-medlem-merne om erstatningskrav på over 5 mio. USD.
The IG members cooperate within the framework of a claims­sharing arrangement, the details of which are spelled out in a century­old pooling agreement and, since the beginning of the 1980s, the International Group agreement (IGA).
Krav på mellem 5 mio. USD og 30 mio. USD for deles efter den enkelte klubs procentvise andel i kravene, tonnagen og de samlede præmier (dvs. præmieindtægter fra rederierne).
For the layer between USD 5 million and USD 30 million, each club makes a contribution which is roughly based on the number of claims it faces, the tonnage it covers and the total calls (i.e. premiums revenue from shipowners) it collects.
Når erstatningskravet udgør mellem 30 mio. USD og 2 mia. USD, køber klubberne i fællesskab genforsikring hos almindelige forsikringsselskaber.
Above USD 30 million, the clubs purchase togeth­er reinsurance from commercial insurers, current­ly up to USD 2 billion.
Krav på mellem 2 mia. USD og den aftalte øvre grænse (det såkaldte »overspill«) deles igen af klubberne.
Finally, the excess of any claim above USD 2 billion up to an upper limit (the so­called overspill) is again shared by the clubs.
Kommissionens forordning (EF) nr. 870/95 (') indeholder en gruppefritagelse for konsortier af linjerederier.
The most important change made in the preliminary draft regulation as compared with Regulation (EC) No 870/95 is that the trade share thresholds (i.e. the share of trade held by the con­sortium between the pairs of ports that it actually serves) are replaced by market share thresholds.
Gruppefritagelsen udløber i april 2000.
Market share is the usual indication of market power used in competition legislation.
IGA-aftalen indeholder en række regler for, hvilke procedurer der skal følges, når et rederi ønsker at skifte til en anden klub.
The IGA essentially lays down a number of rules concerning the procedures to be followed by clubs when a shipowner wishes to change clubs.
Et rederi, der er for sikret af en IG-medlemsklub, må kun tilbydes laverepræmier af en anden klub, hvis den nye klub kan påvise over for et ekspertudvalg, at den gamle klubs præmier er urimeligt høje, og den gamle klub ikke kan påvise over for ekspertudvalget, at den nye klubs præmier er urimeligt lave.
A shipowner insured by an IG member club can only be offered a lower rate by another club in one or the other of two circumstances: either the new club can demonstrate to an expert committee that the old club's rate is unreasonably high, or the old club fails to demonstrate to the expert committee that the new club's rate is unreasonably low.
Da IG søgte om fornyelse af fritagelsen fra 1995, gjorde de græske rederiers samarbejdskomité (Greek Shipping Co-operation Committee (GSCC)) Kommissionen opmærksom på en bestemt bestemmelse i IGPA-aftalen, der på det tidspunkt tvang alle klubber til at tilbyde en øvre dækningsgrænse på 18 mia. USD (det øvre niveau for overspil 1-krav).
When the IG applied for renewal of its 1995 exemption, the Greek Shipping Cooperation
(') EFTL89 uf 21.4.1995. () Arbejdsdokument fra GD IV af 28. http://europa.eu.int/comm/dg04/entente/otherJitin (') EFTC379af3l.l2.1999.
(2) OJL 89, 21.4.1995. (■') DG IV working paper, 28.1.1999 (http://curopa.cu.int/comm/dg04/entente/other.htm). f) OJC 379, 31.12.1999.
visse kategorier af aftaler på forsikringsområdet (3).
(EEC) No 1534/91 (2) and Commission Regulation (EEC) No 3932/92 (3), which applies Article
Kommissionen mente, at en ordning for fordeling af erstatningsansvar i denne størrelsesorden ikke var konkurrencebegrænsende, da de deltagende klubber ikke kunne tilbyde den samme dækningsgrad på egen hånd.
The Commission considered that at this level the claims-sharing arrangement is not anticompetitive because the participating clubs could not provide the same level of cover on their own.
hvordan Kommissionen har anvendt fritagelsen de sidste seks år.
The report chiefly describes how the Commission has applied the exemption system over the last six years.
Den indeholder ingen forslag til ændringer, da den nuværende gruppefritagelsesforordning vil være i kraft i endnu fire år, men den indeholder en række overvejelser om fremtiden, som Kommissionen ønsker kommentarer til fra medlemsstaternes tilsyns- og konkurrence myndigheder, domstole og andre berørte parter.
It does not contain proposals for amendments, since the current exemption regulation will be valid for another four years, but it does set out a number of forward-looking ideas on which the Commission wishes to receive comments from the industry, national supervisory and competition authorities and national courts.
Til gengæld er IGA-bestemmelserne om de tilbudsprocedurer, som klubberne skal følge, kon kurrencebegrænsende i henhold til artikel 81, stk. 1.
In contrast, the provisions in the IGA con cerning the procedures which clubs must follow to quote rates are anticompetitive within the meaning of Article 81(1).
IG har imidlertid ændret sine regler, således at det beløb, som rederierne skal betale til dækning af klubbens administrationsomkostninger (sagsbehandlingsgebyrer, gebyrer til klubbens ledelse osv.), ikke længere indgår i til budsproceduren.
However, the IG has changed its rules so that charges for the club's administrative costs (e.g. claims handling cost, club manager fees) now fall outside the scope of the quotation procedures.
Desuden har IG indføjet bestemmelser i IGA-afta-len, der gør administrationsomkostningerne mere gennemskuelige for rederierne.
Furthermore, the IG has inserted provisions in the IGA in order to enhance transparency for shipowners with regard to these administrative costs.
Der blev derfor indrømmet en tiårig fritagelse for disse regler i henhold til artikel 81, stk. 3.
Accordingly, these rules qualified for exemption and benefit from an exemption pursuant to Article 81(3) for 10 years.
Som det er tilfældet med enhver anden gruppefritagelsesforordning, har forordning (EØF) nr. 3932/92 gjort det muligt at mindske antallet af individuellesager, som Kommissionen skal behandle.
Like any other exemption regulation, Regulation (EEC) No 3932/92 has cut down the number of individual cases which the Commission has had to examine.
Det har des uden vist sig, at nogle af forordningens bestemmelser kan fortolkes forskelligt, at andre trænger til at blive revideret, og at nogle af formålene med forordningen ikke er blevet opfyldt.
It had furthermore become clear that certain provisions of the regulation could be interpreted in different ways, that others no doubt needed to be re-examined as to their substance and that some of the aims of the instrument had not been achieved.
Med hensyn til artikel 82 fandt Kommissionen, at de P & I-klubber, der er medlemmer af IG, i fællesskab indtog en dominerende stilling på ver densmarkedet for P & I-dækning.
As far as Article 82 is concerned, the Commission took the view that the P & I clubs which are members of the IG collectively hold a dominant position on the worldwide market for the provision of P & I cover.
Den sluttede imidlertid, at hverken bestemmelsen om en fælles minimumsdækning (som GSCC gjorde indvendinger mod) eller bestemmelserne vedrørende de enkelte klubbers tilbud om genforsikring til tredjeparter ud gjorde et misbrug af denne dominerende stilling.
It concluded, however, that neither the clause concerning a minimum common level of cover (objected to by the GSCC), nor the clauses concerning the conditions at which individual clubs can offer reinsurance to third parties constitute an abuse of that dominant position.
Rent praktisk består den mest komplicerede opgave i at vurdere forsikringspuljer til fælles dækning af visse typer risici med udgangspunkt i forordningens bestemmelser (afsnit IV) (4).
From a practical point of view, assessing pools for the common coverage of certain types of risks in the light of the regulation (Title IV) is the most complex task (4).
Rapporten redegør for udviklingen i Kommissionens politik over for puljer, idet den har været nødsaget til at udbygge de regler, som forordningen indeholder.
The report outlines the de velopments in the approach taken by the Commission, which has had to supplement the arrangements set in place by the regulation.
Som det fremgår af en række nylige sager (5), indebærer Kommissionens nye politik, at en pulje, der er nødvendig for at opnå den størrelse, der skal til for at kunne dække de pågældende risici, nu anses at falde uden for anvendelsesområdet for artikel 81, stk. 1.
As reflected in recent cases (5), the new approach essentially means that a pool which is necessary in order to at tain the minimum dimension for covering the
(') EFTL 143 af 7.6.1991.
(4) See above.
(2) EFTL 398 af 31.12.1992.
(5) 1998 Competition Report, points 111-119.
Det skyldes, at Kommissionen endnu ikke har tilstrækkelige erfaringer med først nævnte (idet den kun har modtaget en enkelt klage over en aftale af denne art, og den blev senere trukket tilbage), og at sidstnævnte aftale form er af en sådan karakter, at den i princippet ikke falder ind under artikel 81.
ment of that nature) and in view of the nature of the latter (which should not normally fall within the scope of Article 81).
For så vidt angår den fælles indsamling af statistiske data med henblik på beregning af præmier (afsnit II), består problemet således i at afgøre omfanget af det fornødne samarbejde.
As far as the joint compilation of statistics with a view to calculating risk premiums (Title II) is concerned, the problem is one of determining the extent of minimum co operation.
Kommissionens tjenestegrene vil derfor primært koncentrere sig om at måle aftalernes konkrete virkninger for forsikringsselskabernes individuelle metoder til beregning af egne risiko præmier og/eller kommercielle præmier.
The Commission therefore intends to focus primarily on gauging the concrete effects of the agreements concerned on the individual be haviour of insurers when they calculate their own risk premiums and/or commercial premiums.
Elektricitetsdirektivet er allerede blevet gennem ført af de fleste medlemsstater, mens gasdirektivet stadig befinder sig i gennemførelsesfasen. Liberaliseringen vil betyde, at el og gas vil blive behandlet som alle andre varer, som udbydere konkurrerer om at sælge.
The electricity directive has been implemented at national level by most Member States, while the gas directive is still in the process of being trans posed.
Det samme vil snart være tilfældet for gas markedet.
The same will soon be true for gas markets. kets.
Rapporten rejser ligeledes spørgsmålet om, hvorvidt det vil være rimeligt fortsat at tillade visse »sorte klausuler«, der i dag kan fritages, hvis forsikringsselskaberne udtryk keligt erklærer, at de ikke er bindende.
The report also raises the question of whether or not to continue allowing certain 'black clauses', which are currently exemptable where the insurer expressly declares that they are not binding.
Ti ud af de tolv medlemsstater, der var for pligtet til at gennemføre elektricitetsdirektivet i 1999, fik det også gjort.
Ten of the twelve Member States which were required to implement the electricity directive in 1999 actually did so.
Tre medlemsstater mod tog dispensation (Belgien og Irland indtil 2000 og Grækeriland indtil 2001).
Three Member States had a derogation (Belgium and Ireland until 2000, Greece until 2001).
To medlemsstater (Frankrig og Luxembourg) opfyldte ikke deres forpligtelser, så Kommissionen besluttede at ind lede en procedure efter traktatens artikel 226 over fordern begge.
Two Member States (France and Luxembourg) did not fulfil their obligation; the Commission therefore decided to initiate proceedings under Article 226 of the EC Treaty against them.
Aftaler vedrørende sikkerhedsudstyr (afsnit V) er især blevet indgået på nationalt plan.
Agreements on security devices (Title V) have largely been concluded at national level,
Den »mindste« pulje, der er nødvendig for, at de medlemmer, der ikke på egen hånd har den størrelse, der skal til for at dække den pågældende risiko, kan gøre det, betragles ikke som konkurrencebegrænsende.
The 'smallest' pool necessary to enable those members who do not have the minimum individual dimension for covering the risk concerned to do so is regarded as not restricting competition.
På et møde i juni 1999 drøftede Kommissionen et udkast til disse retningslinjer med medlemsstaterne, og den forventer at kunne vedtage de endelige retningslinjer i løbet af første halvdel af 2000.
The Commission discussed draft guidelines with the Member States during a multilateral meeting in June 1999 and expects to be in a position to adopt final guidelines in the first half of 2000.
De gik således videre end direktivet, der kun siger, at transmissionssystemoperatøren skal have en uafhængig ledelse og føre særskilte regnskaber, og at der skal træffes foranstaltninger til at sikre, at der ikke udveksles oplysninger mellem netoperatøren og elektricitetsleverandøren.
They thus went further than the requirements of the directive, which required only the unbundling of management and accounts of transmission grid operations as well as the creation of 'Chinese walls' against any information flow between the grid and supply business.
De fleste medlemsstater har valgt at oprette en særskilt tilsynsmyndighed, som skal overvåge elindustrien og navnlig sikre tredjepartsadgangen.
Most Member States opted to establish an independent electricity regulator which will have to monitor the electricity industry and in particu lar TPA.
Medlemsstaterne arbejder tæt sammen med disse nye myndigheder, og der er således blevet skabt et såkaldt elektricitetsreguleringsforum. der holdt sit første møde i Firenze (den såkaldte »Firenze-proces« (3)), og hvori deltager repræsentanter for samtlige medlemsstater, transmissionssystemoperatører og elektricitetsproducenter.
The Commission is closely collaborating with these newly created authorities and indeed created an EU Electricity Regulation Forum, whose inaugural meeting was held in Florence (the so-called 'Florence process' (3)), in which representatives from all Member States, TSOs and electricity producers participate.
I 1999 beskæftigede forummet sig hovedsageligt med spørgsmålene om prissætning af grænseoverskridende trans mission og overbelastning (4).
In 1999 the forum dealt mainly with the issue of cross-border transmission tarification and con gestion (4).
Mange medlemsstater har åbnet deres markeder i en grad, der overstiger direktivets minimumskrav.
Many Member States opened up their markets to a greater extent than the minimum required by the directive.
I stedet for blot at gennemføre den foreskrevne åbning på mindst 26,5 % agter lande såsom Det Forenede Kongerige, Tyskland, Sverige og Finland at åbne markedet 100 %.
Instead of the 26.5 % minimum requirement, countries like the UK, Germany, Sweden and Finland committed them selves to 100 % market opening.
Andre lande har åbnet 90 % (Danmark), 33 % (Nederlandene, Spanien) eller 30 % (Italien) af elektricitetsmarkedet op for konkurrence.
Other countries opened up 90 % (Denmark), 33 % (Netherlands, Spain) or 30 % (Italy) of their requirements.
Det betyder, at over 60 % af EU's samlede elektricitetsforbrug blev liberaliseret i 1999.
As a result, more than 60 % of total EU electricity demand was liberalised in 1999.
Et tilstrækkeligt stort antal elforbrugere vil frit kunne vælge deres egen forsyningskilde, og det vil skabe konkurrence mellem udbyderne. Konkurrencen vil også blive skærpet som følge af, at de største forbrugere af elektricitet i EU tilhører gruppen af såkaldt privilegerede kunder (').
This should set free a sufficient number of electricity consumers to shop around and instigate competition among suppliers, particularly in view of the fact that the Union's largest consumers of electricity are among the so-called eligible customers (').