natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Protokollen indeholder endvidere bestemmelser om det satellitbaserede fartøjsovervågningssystem (FOS),der gælder for europæiske fartøjer på fiskeri i seychelliskfarvand, og om tilstedeværelsen af observatører om bordpå europæiske tunfiskerfartøjer.
The protocol also contains provisions on vessel monitoringby satellite (VMS) applicable to the European fleet operatingin the waters of the Seychelles, and on the presence ofobservers on EU tuna-fishing vessels.
*Aftaler, der udelukkende drejer sig om tun
*Agreements concerning tuna alone
Forbrug
Consumers
Tun i nye klæder
Tuna's new clothes
Tun på dåse er en enormt populær spise i Europa.
Tinned tuna is a food greatly appreciated in Europe.
Tun alene udgør 60% af den samledeproduktion af fiskekonserves.
It alone accounts for nearly 60% of totalproduction of preserved fish.
Konservesindustrien har især sit fodfæste i Frankrig, Portugal og Spanien (produktion og forarbejdning) samt Italien (forarbejdning).
This industry operates primarily in four countries: France, Portugaland Spain (for production and processing) and Italy (for processing).
For det første begynderden internationale konkurrence at blive mærkbar på markedet for de billigste produkter, fx discount- ogprivate label-produkter.
First,international competition is beginning to emerge in the inexpensive or ‘bottom-end’ products.
For det andet har forbrugernessmag udviklet sig, så tun på dåse er et stagnerendemarked, der taber andele til markedet for de mere sofistikerede produkter som færdigretter og/eller frostvarer.
Second, evolving consumer tastes are leading to stagnation in the preserved tuna market, as it loses shares to more sophisticated products like prepared and/or frozen dishes.
Siden2000 har de store koncerner udviklet nye produkter iserien af frisk tun i aluminiumsposer.
Change is taking place on the packaging side too.Since 2000, the big groups have been developing linesof tuna packed in aluminium pouches.
Ifølge produktudviklerne ligger fordelen ved denne teknik i en mindre hårdsterilisering, der gør, at kødet forbliver fast, så man kanfremstille tun i tern.
According to itsdesigners, the advantage of this technique is that it allows gentler sterilisation, resulting in firmer flesh,meaning the tuna can be diced.
Poserne rummer også en rækkefordele for forbrugerne, nemlig at de er lettere at opbevareend dåser og fylder mindre i skraldespanden bagefter.
The pouches alsopresent certain advantages for consumers: they areeasier to store than tins, and after use take up lessroom in the rubbish bin.
Siden tunsalaterneblev lanceret i 1980'erne, har dette marked været ikonstant stigning.
The market for tuna salads, launched in the 80s, has continued to evolve.
Virksomheden Cobreco fra Douarnenez i Bretagne harogså kastet sig over en ny emballeringsteknologi.
Cobreco, a firm based in Douarnenez, Brittany, has also invested in new packaging techniques.
Firmaetbeskæftiger 180 medarbejdere i sæsonen og 120 udenfor sæsonen og forarbejder hvert år 8000 tons hel tuntil fremstilling af 44 mio. dåser.
With 180 employees in peak season and 120 out of season,the company produces 8,000 tonnes of whole tunaannually, producing 44 million tins.
Cobreco afsætter ca.95% af sin produktion til detailhandelen.
It sells 95% of itsproduction to large-scale distributors.
Udviklingen i retning af mere sofistikerede produkter eren kæmpe chance for de mange små, sommetidernæsten håndværksprægede eller mellemstore virksomheder, som har den fordel, at de arbejder ud fra lokalknowhow og derfor ikke kan flyttes geografisk. Det erfra disse små og mellemstore producenter, at man skalforvente at se luksus- og gourmetprodukter som fx denye franske udgaver: tun naturel, fanget med line oguden tilsat salt eller hvid tunmousse med basilikum.
This evolution towards more sophisticated products is a windfall for many small or mid-sized firms, some of which are practically cottage industries, which have the advantage of being based on local know-how thatcannot be relocated.
»Udgangspunktet for vores analyse,«forklarer firmaetssalgsdirektør Christian Bouiller, »var, at beholderen varved at blive gammeldags.
‘The starting point of our analysis’, explains salesmanager Christian Bouiller, ‘was that the container was going out-of-date.
Vi har et godt produkt, somforbrugerne sætter pris på, og en anerkendt fremstillingsmetode (appertisering (1)), men dåsen i sig selv erikke praktisk.
We have a good product,appreciated by the public, using a recognised process(‘appertisation’(1)), but the container itself is notpractical.
Den er af metal, hvilket gør den vanskeligat åbne og mangedobler risikoen for at komme til skade;den er stiv og derfor ikke særlig praktisk, når indholdetskal ud, og den kan ikke bruges i en mikroovn.«
A tin container is complicated to open andcan cause injury. Its rigidity makes it unpractical forturning out the content and it cannot be used in a microwave oven.’
Netop denne niche med luksusprodukter har firmaet La Belle-Îloise fra Quiberon i Bretagne fundet sig til rettei efter tre generationer i branchen.
The firm La Belle-Îloise, based in Quiberon, Brittany andactive in the sector for three generations, now occupiesthis up-market niche.
Svaret kom i maj 2003. En tunskive i plastemballagemed folielåg (2).
The solution was found in May 2003: the slice of tuna is packaged in a plastic operculated(2)container.
Sidste holdbarhedsdato er den sammesom for en metaldåse (3-4 år); plastemballagen ernemmere at åbne og tømme end dåsen, og den giverstørre variationsmuligheder med hensyn til at tilberedefisken, fordi den kan tåle at komme i mikroovn.
The best-by date is the same as for a tin can (three to four years), opening and turning out are easier and the packaging allows a greater variety of fishpreparations, since it can be used in a microwave oven.
Vi tager en tunfilet ogfindeler den i hånden.
We take atuna loin and flake it by hand.
Det er i øvrigt derfor,at vi kalder det findelt tun og ikke pluk –så man kan høre forskel«, oplyser man i virksomhedens salgsafdeling.
That is why we speak of flaked tuna rather than tunaflakes, to underline the difference’,explains the firm's marketingdepartment.
Så for visse producenter kan valget af et bestemtnichemarked vise sig at være særdeles givtigt.
Clearly, for certain producers the choice of a specificniche market is worthwhile.
Detsamme har vist sig være tilfældet i Spanien. Traditionelthar de små konservesfabrikker altid foretrukket traditionelle produkter og de mere forædlede varianter (fx tun i tomat eller olie).
The same trend is seen in Spain, where traditionally small local canning factorieshave always preferred traditional products and morerefined preparations (ceviche, with tomatoes, and soon).
Markedet består derfor af mangenicheprodukter og har således kunnet brede sig i EU'ssydlige medlemsstater, som efterspørger mere forfinedetunprodukter.
The market is therefore fragmented into numerousniche products and has thus been able to expand tothe southern European Union countries, where demandis high for more sophisticated tuna products.
Takket være den kvalitative politik har despanske og portugisiske tunfabrikanter bedre kunnetmodstå koncentrationen på tunmarkedet.
Thanks toa policy based on quality, Spanish and Portuguese tunafirms have held up better against mergers in the tunamarket.
Som svar på de europæiskeforbrugeres varierende smaglanceres der nye varianterog emballager.
To reflect the changing tastes of European consumersnew types of preparations and containers have been introduced.
(1) Sterilisering efter Appert-metoden eller appertisering består i at opvarme fødevarentil temperaturer på mellem +110°C og +140°C i den hermetisk lukkede beholder.Denne behandling ødelægger alt, hvad der kan influere på den pågældende fødevaresbakteriologiske kvalitet.(2) Plast- eller aluminiumslåg, der dækker beholderens åbning.
(1) ‘Appertisation’ consists in heating foods to temperatures of between +110 °C and +140 °Cin hermetically sealed packaging.
Det fungerer som lukkemekanisme og sikrer ligeledes, at produktet holder sig frisk.
This treatment destroys all elements influencing the food's bacteriological quality.(2) A plastic or aluminium film that covers the opening of the container, serves as the closing system and guarantees product freshness.
Thunnus thynnuseller atlantisk tun i daglig tale,som er fanget og opfedet i Middelhavet, er blevetet hit på det japanske marked.
Thunnus thynnus, or bluefin tuna as it iscommonly known, caught and fattened in the Mediterranean, has become a hot item on the Japanese market.
Spanien er denførende eksportør af atlantisk tun efter en tyvedobling af sin eksport til Japan siden 1997.
Spain, which plays centre stagein the bluefin tuna export sector, has seen itsexports to Japan increase twentyfold since 1997.This development has been supported by a newcaging technique for bluefin tuna caught in the Mediterranean that allows for the fattening oftuna fish as well as providing more control overthe timing of its delivery on the market.
Denneudvikling er blevet understøttet af en ny burteknologi til atlantisk tun fanget i Middelhavet,som gør det muligt at opfede tunfiskene og sikreen mere pålidelig leveringsplanlægning.
The port of Cartagena, located in the Autonomous
Sidsti 1980'erne blev havnen i Cartagena, somligger i den selvstyrende region Murcia på den spanskesydkyst, hovedlandingshavn i Middelhavet for atlantisktun.
Region of Murcia on the southern coast of Spain,became the major landing port of bluefin tuna in the Mediterranean in the late 1980s.
Samtidig blev den Europas førende center foreksport af denne art til Japan.
At the same time, it also became the leading export centre (in Europe) of this species to Japan.
Det er derfor ikke overraskende, at Murciaregionen nu er den størsteproducent – og eksportør – af buropfedet atlantisk tun i Europa og i Middelhavet.
It is not surprising, therefore,that the Murcia region is now the largest producer –and exporter – of caged bluefin tuna in Europe as wellas in the Mediterranean.
Nye metoder og in /S e a p ic s .c om
New methods o g in / Sea p ic s .c o m
© S te veD r
© S te v e D r
Tun er en stærkt vandrende art, som tilbagelægger tusinder af kilometer gennemdet ene hav efter det andet på jagt efter rigelige fourageringsområder.
Tuna are highly migratory species which travel thousands of kilometres from oneocean to another in search of rich feeding grounds.
De første tunfarme blev oprettet i Murciaregionen i1996.
The first tuna farms were set up in the region of Murciain 1996.
Farmene får en del af forsyningerne af atlantisktun fra den lokale flåde af notfartøjer, der fisker medsnurpenot, men størstedelen leveres af franske og imindre grad italienske notfartøjer.
These farms obtain part of their supply ofbluefin tuna from the local fleet of purse seiners, butmost of it comes from the French and, to a lesserextent, Italian purse seiners.
De seneste år harburteknologien holdt sit indtog i andre egne af Middelhavet, idet der nu ligger i alt ca. 40 farme i Kroatien,Cypern, Italien, Libyen, Malta, Spanien, Tunesien og Tyrkiet.
In the past few years, the caging technique has been developed in otherareas of the Mediterranean Sea where there are nowaround 40 farms located in Croatia, Cyprus, Italy, Libya,Malta, Spain, Tunisia and Turkey.
Fiskeri efter atlantisk tun foregår om sommeren,når stimerne vandrer til deres traditionelle gydepladseromkring Balearerne, i Det Tyrrenske Hav og den centraledel af Middelhavet.
Fishing for bluefintuna is carried out in the summer when shoals migrate to their traditional spawning grounds aroundthe Balearic Islands, in the Tyrrhenian Sea and the Central Mediterranean.
For at efterkomme denne efterspørgsel forsynede Japansig førhen med atlantisk tun fra Stillehavet (sydlig tun,Thunnus maccoyii), men efter en brat nedgang i fangsterne i begyndelsen af 1980'erne blev landet nødt til at gøre sit leverandørgrundlag bredere.
Japan has traditionally been the main world market for bluefin tuna, with a specific request for large fish, or parts of the fish – such as the belly – with a veryprecise fat content (shashimi).
Den japansketunfiskerflåde begyndte at tage på togter efter atlantisktun til mere fjerntliggende fiskebanker i Atlanterhavet og Middelhavet.
To meet this demand,Japan used to avail itself of bluefin tuna from the Pacific (Southern bluefin tuna, Thunnus maccoyii), butfollowing a sharp decrease in catches during the early1980s, the country sought to diversify its supply base.The Japanese tuna fleet began to venture further awayfrom home to bluefin fishing grounds in the Atlantic andthe Mediterranean.
De lokale fiskere i Middelhavet har fanget atlantisk tun i umindelige tider.
Local fishermen in the Mediterranean have been fishing bluefin tuna as far back as anyone canremember.
Der findes spor af tunfiskeri fra tidenfør Romerriget.
Evidence of that fishery can be found from before the Romans.
De mest almindelige fangstredskaberdengang var langliner og ruser.
The most common fishinggears used at that time were long-lines and traps.
Når tunene er fanget, bliver de flyttet til flydende bure,som derefter langsomt bugseres ind til kysten ved hjælpaf slæbebåde.
After being caught, the tuna are transferred to floating pens which are then slowly towed to the coast by means of tug boats.
Da bådenes hastighed sjældent overstiger1 knob under bugseringen, kan den vare op til flere ugerafhængigt af afstanden mellem fiskepladsen og farmen.På bestemmelsesstedet flyttes tunene atter, denne gangover i store, runde, fortøjede bure, som kan have endiameter på op til 90 m, eller i lige så store rektangulærebure, som ligger flere hundrede meter fra kysten.
As towing speedsrarely exceed 1 knot, the transfer may take up toseveral weeks depending on the distance between the fishing area and the farm. At their final destination, the tuna are transferred to large round moored cageswhich can measure up to 90 metres in diameter orin rectangular pens of similar size located several hundred metres from the coast.
Tunenebliver normalt fodret med små pelagiske fisk som ansjos,sardinel, makrel eller sild (man regner med 10-25 kgfoderfisk for producere 1 kg atlantisk tun) og kan væreanbragt i burene i adskillige måneder.
The tuna are usuallyfed small pelagics such as anchovy, sardinella,mackerel or herring (it is estimated that it takes 10-25 kilos of fish to produce one kilo of bluefintuna) and can be kept in the pens for several months.
Den opfedede tunfragtes normalt med fly til Japan hen mod nytår, nårefterspørgslen på det japanske marked – og dermedogså prisen – er højest.
The fattened bluefin tuna is normally freighted by air to Japan towards New Year’s when demand – andtherefore prices – are at their highest on the Japanese market.
Da det japanske marked foretrækker størreeksemplarer, går fartøjerne efter store tunfisk,hvilket betyder bedre beskyttelse af tunynglen.
The demand of the Japanese marketstimulated the development of the bluefin tunafishery by national fleets in Mediterranean coastal States.
Er markedet oversvømmet med atlantisk tun?
To prevent pricescollapsing, many producers began in 2003 to freezepart of their supply so as to market their productswhen demand picks up.
I perioden 1996-2003 oplevede tunfarmene i Murciaregionen en udvikling med kraftig vækst.
The advent of large commercial tuna farms ushered in a new era in fishing practices in the Mediterranean.Since the fattening process requires live tuna, the main catching method has become the purseseine.
Den hurtigeudvikling inden for burteknologien i andre middelhavslande har imidlertid medført en betydelig stigning i udbuddet af atlantisk tun og dermed også stigendekonkurrence på markedet.
Today, 75% of catches of bluefin tuna in the Mediterranean are made using this fishing technique.As the Japanese market favours larger specimens,vessels target larger tuna which results in greaterprotection for juvenile bluefin tuna.
Selvom eksporten af atlantisk tun til Japan fortsat stiger,er det japanske marked i de sidste år begyndt at visetegn på afmatning.
Too much bluefin tuna on the market?
Opfedning under intens overvågning
Keeping close watch over the fattening process
Omladningen af rødtun til et opfedningsbur betragtesfortsat som en landing, og de pågældende fangster skaloverholde de gældende bestemmelser om mindstestørrelser og fangstzone og -periode.
The transhipment of bluefin tuna into fattening pens isconsidered a landing operation and the catches involvedmust comply with regulations in force in terms of minimumsize and catch zone and period.
For at sikre en bæredygtig og ansvarlig udvikling i opfedningen af rødtun har ICCAT vedtaget en række foranstaltninger til kontrol af disse aktiviteter og evaluering afderes virkning på bestanden af rødtun.
To ensure sustainable and responsible development ofbluefin tuna fattening activities, ICCAT has adoptedmeasures for monitoring and evaluating the impact offattening farms on stocks of bluefin tuna.
Den Europæiske Union har omsat de pågældende foran-
The European Union transcribed these measures into a new
En meget efterspurgt ressource
A sought-after resource
), som blev vedtaget i april
Regulation (
• medlemsstaterne skal opstille en liste over godkendteopfedningspladser, fartøjer, der har tilladelse til at fangerødtun i opfedningsøjemed, og fartøjer, som har tilladelsetil at omlade tunene til opfedningbure;
• Member States must draw up a list of authorised fatteningfarms, of vessels authorised to fish for bluefin tuna forfattening purposes, and of those authorised to transhiptuna to fattening sites;
Fra 1982 til 1994 tredobledes fangsten af rødtun i Middelhavet.
From 1982 to 1994, catches of bluefin tuna tripled in the Mediterranean.
For at beskytte denne ressource anbefalede ICCAT fra 1994 en række bevaringsforanstaltninger,bl.a. fastsættelse af mindstestørrelser, perioder medfiskeristop og siden 1998 fastsættelse af flerårige TAC'er og kvoter.
To protect tuna stocks, in 1994 ICCATrecommended a set of conservation measures based inessence on minimum landing sizes and on closing periodsfor fishing grounds, followed in 1998 by the setting ofmultiannual TACs and quotas.
•de autoriserede farme skal ligeledes deklarere sammensætningen af de fangster, de får leveret, og udarbejdestatistikker over de tun, som de sender på markedet.
• authorised farms must also declare the composition of thecatches transferred to their site and keep statistics on thetuna they place on the market.
I 2002 indførte ICCAT inspireret af EU en flerårig strategi i form af en forvaltningsplan for rødtun, der skulle gælde i fire år. I planen samlede man de eksisterende foranstaltninger og en kalender for lukning af fiskerizoner på enmere ensartet måde.
In 2002, at the instigation of the European Union, ICCATpromoted a multiannual approach based on the adoption ofa four-year management plan for bluefin tuna.
Disse foranstaltninger, der særligt gælder opfedning af tun i bure, har desuden til formål at uddybe kendskabet til udnyttelsen af rødtun generelt.
While specific to the fattening of tuna in cages, thesemeasures are also meant to improve knowledge of theexploitation of bluefin tuna in general.
De ledsages i øvrigt af etstikprøveprogram, som bl.a. udmønter sig i udsendelse af videnskabelige observatører om bord på fartøjerne og på opfedningspladserne, samt af et videnskabeligtprogram, der skal vurdere fiskerierne og fangsternessammensætning.
Yet Jean-Marc Fromentin (Ifremer), rapporteur for ICCAT'sworking group on bluefin tuna, is still concerned: ‘There islittle doubt that bluefin tuna is being overfished, since fleetcapacity is greater than the stock's reproductive capacity.’And the market for bluefin tuna, which is still lucrative to thisday, continues to draw new initiatives throughout the Mediterranean.
> Interessenternes tanker om denkommende europæiske fiskerifond
> Stakeholders reflect on future EUFisheries Fund
> Den fælles fiskeripolitiks resultatliste for 2004: »Medlemsstaternemå gøre det bedre«
> Findings of the 2004 fisheriescompliance scoreboard:‘Member States must do better’
> Europas kyster truet20% af EU's kystlinje er alvorligt ramt aferosion.
> European coasts in danger Twenty percent of the EU's coastline areseverely affected by erosion.
Tallet når helt op på 55% i Polen,mens det kun er 0,04% i Finland.
This figure isas high as 55% for Poland and as low as0.04 for Finland.
Tallenedækker over, at der nogle steder forsvinder 0,5-2 meter af kysten årligt, mens detandre steder drejer sig om op til 15 meter.Det er hovedsagelig menneskelig aktivitet,der er årsag til nedbrydningen af Europaskystlinje, men storme, oversvømmelser og andre naturkatastrofer har forværretsituationen.
This translates in a retreating coastline of half to two metres in someplaces and up to fifteen metres a year inothers. Human activity is by and largeresponsible for the degradation of Europe'scoastline, but storms, floods and othernatural disasters have exacerbated thesituation.
Konsekvenserne af erosionensåsom tab af ejendom, ødelæggelse afvilde dyrs levesteder og risiko for tab afmenneskeliv koster EU milliarder af eurohvert år.
The effects of erosion – loss ofproperty, the destruction of wildlife habitatsand the risk to human lives – are costingbillions of euros to European communitiesevery year.
Europa-Kommissionen har bestilten rapport om de sociale, økonomiske ogøkologiske virkninger af nedbrydningen af Europas kyster, og den vil nu bruge denfærdige rapport som grundlag for anvendelsen af de eksisterende instrumenter, fxvandrammedirektivet, habitatdirektivet ogdirektivet om strategisk miljøvurdering, tilat sikre EU's kystlinje større bæredygtighed.
Following a report commissioned by the European Commission whichevaluated the social, economic and ecological impact of erosion on Europe's coaststhe Commission will use existing instruments such as the Water Framework, the Habitats and the Strategic Environmental Assessment Directives to ensure greatersustainability of the EU coastline.
Yderligere oplysninger kan ses på Generaldirektoratet for Fiskeris websted: http://europa.eu.int/comm/fisheries/news_ corner/press/inf04_21_en.htm
For more information, see web site of the Directorate-General for Fisheries: http://europa.eu.int/comm/fisheries/news_ corner/press/inf04_21_en.htm
I juli 2004 offentliggjorde Europa-Kom-missionen anden udgave af resultatlistenover medlemsstaternes håndhævelse afden fælles fiskeripolitiks bestemmelser.Trods en vis generel fremgang viste tavlendog, at medlemsstaterne bliver nødt til atstramme op på håndhævelsen af reglernei den fælles fiskeripolitik.
In July 2004, the European Commissionpublished the second edition of the fisheries compliance Scoreboard which revealsthat despite some overall progress,Member States must strengthen enforcement of CFP rules.
Overfiskningudgør fortsat hele 75% (61 af 81) af deovertrædelsesprocedurer, som Kommissionen har indledt mod medlemsstaterne.
With three-quarters ofall cases (61 out of 81), fishing beyond allocated quotas continues to head the list ofinfringements procedures opened by the Commission against Member States.Other cases relate to Member States’ failure to transmit catch data to the Commission or to transmit them on time,shortcomings in their enforcement obligations and inadequate monitoring of technical measures.
I andre tilfælde har medlemsstaterneundladt at indberette fangstdata til Kommissionen eller at gøre det rettidigt,varetaget deres håndhævelsesforpligtelsermangelfuldt eller ikke overvåget af detekniske foranstaltninger i tilstrækkeliggrad.
In the EU as a whole, casesof quota overfishing stood at 16 in 2003,down from 23 in 2002.
I EU var der i 2003 sammenlagt16 tilfælde af overfiskning mod 23 i 2002.De pågældende kvoter blev overskredetmed mellem 1 og 76%.
For the quotasconcerned, the extent of overfishing ranged from 1% to 76%.
Medlemsstaternesovervågning af fangster og landinger er etvigtigt led i at forebygge overfiskning.Kommissionens inspektører, som har tilopgave at observere de nationale håndhævelsesmyndigheders aktiviteter, måfortsat notere mangler på området.
An important aspectof preventing quota overruns involvesclose monitoring by Member States of catches and landings.