natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ud over dette sidste punkt er processen også under overvejelse.
Apart from this latter point, the process is still in the analysis stage at present.
Kommissionen indsamler de forskellige berørte parters synspunkter.
The Commission is collecting proposals from the different stakeholders.
Debatterne er naturligvis afgørende for at skabe et bedre image for de europæiske fiskeprodukter med hensyn til fødevaresikkerhed, kvalitet og overholdelsen af reglerne for god fiskeriforvaltning.
These debates are obviously fundamental for improving the image of European fishery products in terms of food safety, quality and conformity with rules on sound fisheries management.
Hvis alle ved, at fisk er godt for sundheden, og at nogle er mere sunde end andre, kan en god mærkning af fiskerivarer og akvakulturprodukter (igen) sikre forbrugernes tillid.
Everyone knows that fish is excellent for the health and that some are more healthful than others, but suitable labelling of fishery and aquaculture products will do a lot to help (re)gain consumer confidence.
Det tredje punkt er oplysningerne om fiskeriområderne, der i dag er svære at forstå for forbrugerne.
Third point: information on fishing zones is hard for consumers to understand.
De tager udgangspunkt i de 12 fangstområder, som FN’s Levnedsmiddel- og Landbrugsorganisation FAO har defineret: Det nordøstlige Atlanterhav, Det nordvestlige Atlanterhav, Østersøen, Det centralvestlige Atlanterhav osv. Disse områder er alt for store og dermed også vanskelige at aflæse.
It is based on 12 catch zones defined by the United Nations Food and Agriculture Organisation (FAO): Northeast Atlantic, Northwest Atlantic, Baltic Sea, Western Central Atlantic, etc. These zones are so vast that they lack clarity.
Kommissionen ønsker at foreslå en områdeinddeling, der siger forbrugerne noget mere. Det er dog ikke nogen nem løsning.
The Commission wishes to propose the use of zones that are more meaningful to consumers, but this process entails certain difficulties.
Det er f.eks. ikke sikkert, at det går an at vælge alt for regionale betegnelser.
Names that are very regional, for instance, may not prove possible.
At skrive »torsk fra Rigabugten« kan gøre den spanske eller portugisiske forbruger forvirret, mens oplysningen er helt klar for en tysk eller polsk forbruger af spisefisk.
Using the term ‘Gulf of Riga cod’could be perplexing to Spanish or Portuguese consumers, whereas it would be perfectly clear to those living in Germany or Poland.
Om end det er en ønskelig retning at gå i, skal der dog foregå en del flere overvejelser om måden at gøre det på.
The objective seems useful, but putting it into practice will require further analysis.
Hvor kommer den fisk fra, jeg har liggende på min tallerken?
Where does the fish on my plate come from?
En god sporbarhed skal give kontrolmyndighederne mulighed for næsten i realtid at vide, hos hvilken erhvervsdrivende et parti fisk nu befinder sig, når fisken en gang er fanget.
With an effective traceability system, control authorities know, almost in real time, which operators handle the lots of fish after catch.
Før det første salg skal fisk, bløddyr og skaldyr fordeles i partier af samme art. Det foregår normalt i kasser, der er dimensioneret efter de krav, som skibets producentorganisation eller auktionshus stiller. Ofte finder sorteringen allerede sted på båden, før den når havn, så vejningen kan foregå partivis.
Tracing a product back up the supply chain all the way to the vessel’s deck is possible thanks to traceability rules for fishery and aquaculture products.
I den logiske sporbarhedsrækkefølge er partiet den grundenhed, der bliver fulgt hele vejen gennem fiskens afsætningskredsløb.
Originally put in place for control purposes, traceability also helps consumers to know what they are buying and to be sure that they are paying a fair price.
Sporing af fisken hele vejen tilbage til skibets dæk. Det er muligt takket være regler om sporbarhed af fiskerivarer og akvakulturprodukter.
Before their first sale, fish, molluscs and crustaceans must be divided into lots of the same species, generally presented in crates graded according to the requirements of the PO or the auction centre to which the vessel delivers its products.
De gør det nemlig muligt at identificere hver eneste erhvervsdrivende lige fra butikken tilbage til fiskerfartøjet.
This sorting operation often takes place on the vessel, before reaching the port, so that the fish can be weighed by lots.
Sporbarheden blev oprindelig indført af kontrolhensyn, men er også et middel til at fortælle forbrugeren, hvad han eller hun køber, og garantere, at prisen er den rigtige.
In the logical next step in the traceability process, the lot is the basic unit that will be traced throughout the fish marketing chain.
Siden 1. januar 2010 har gennemførelsen af de nye regler om fiskerikontrol yderligere forstærket varernes sporbarhed.
Since 1 January 2010, the implementation of new rules on fisheries control has further strengthened product traceability.
Lad os se nærmere på, hvordan systemet fungerer fra båd til bord.
Let’s look at how the system works, from sea to plate.
På havet
At sea
Han skal for hver art anføre den skønnede mængde, datoen og fangstområdet, de anvendte redskaber samt sin hjemhavn og start- og slutdatoerne for sit togt.
For each species, the declaration mentions the estimated quantity, date and zone of catch, gears used and the vessel’s home port, and the start and end dates of its season.
Hvis partierne omlades til et andet skib, skal fiskerfartøjets kaptajn og transportskibets kaptajn udfylde og sende hver sin omladningsopgørelse til deres kontrolmyndighed med identifikation af skibet og en detaljeret beskrivelse af varen og dens bestemmelsessted.
If lots are transhipped to another vessel, the masters of the fishing vessel and of the transport vessel must both submit a transhipment declaration to their control authorities: these identify the vessel, give a detailed description of the goods and indicate their destination.
Ved landingen skal fangsterne i princippet vejes på vægte, der er godkendt af kontrolmyndighederne.
Upon landing, catches must as a rule be weighed on scales approved by the control authorities.
Dette ansvar kan også varetages af producentorganisationen (PO), som skibet hører til, eller køberen i tilfælde af direkte salg.
It is generally the auction centre where the fish will be sold that is responsible for the
Den nye kontrolordning kræver elektronisk logbog for alle både på 12 m og derover. Den skal føres dagligt under togter (før ankomst til havnen for de mængder, der er fanget på togtets sidste dag).
The new control scheme imposes the electronic logbook (electronic reporting system, ERS) for all vessels more than 12 m in length, with a daily declaration during fishing trips (before arrival in port for catches taken the last day out).
Denne bestemmelse træder i kraft gradvis.
This provision is being phased into place.
Den gælder i øjeblikket for både på 24 m og derover.
It is currently mandatory for vessels over 24 m in length.
I 2011 bliver alle både på 15 m og derover underlagt bestemmelsen.
In 2011, it will apply to all vessels over 15 m in length.
I 2012 bliver det obligatorisk fra 12 m. Kun både på op til 11,99 m beholder deres logbog i papirformat, og fangsterne skal opgøres hver anden dag.
In 2012, it will be the rule for vessels 12 m or more in length. For vessels up to 11.99 m, the paper logbook will remain in use and catches must be declared every two days.
Ikke alle fisk, bløddyr og skaldyr skal nødvendigvis igennem det klassiske afsætningskredsløb.
Not all fish, molluscs and crustaceans must necessarily go through the classic supply chain.
En almindelig forbruger har altid mulighed for at købe fisk på uformel vis på kajen direkte hos fiskeren.
An ordinary consumer can always buy fish informally at the wharf, directly from the fisherman.
Dette salg skal dog være godkendt af staten og må ikke give fiskeren en daglig indtægt på mere end 50 EUR.
This type of sale must nevertheless be authorised by the state and not result in income of more than EUR 50 a day for the fisherman.
Ligeledes skal køb af mængder på under 30 kg beregnet til privat forbrug ikke udløse en salgsnota.
By the same token, sales notes are not required for purchases of quantities of less than 30 kg for private consumption.
På basis af vejningen udfærdiger kaptajnen sin landingsopgørelse med en beskrivelse af de landede arter, den nøjagtige mængde og landingshavnen.
On the basis of the weighing, the vessel master completes a landing declaration that describes the species landed, their exact quantity and the port of landing.
Generelt modtages varen af auktionshuset, producentorganisationen eller fiskeriforeningen, der sætter den på lager, indtil salget åbner.
Generally, the auction centre, PO or fishermen’s association takes delivery of the goods and stores them until the sale begins.
Den enhed, der modtager varen, skal derefter udstede en overtagelseserklæring.
The body receiving the goods must submit a take-over declaration.
Ud over de oplysninger, der indgår i de forudgående opgørelser, skal erklæringen indeholde en beskrivelse af varen og en angivelse af lagerstedet.
In addition to the information contained in the previous declarations, the description of the goods and the place of storage must be detailed.
Ligesom med opgørelserne skal også erklæringen indsendes elektronisk og inden for ret kort tid, nemlig 24 timer for enheder med en årlig omsætning på over 200 000 EUR og 48 timer for de øvrige.
Like the other declarations, the take-over declaration must be transmitted electronically and without delay, within 24 hours for entities with annual turnover of more than EUR 200 000 and within 48 hours for the others.
I butikken
At the auction
Detailhandleren har også pligt til at give forbrugeroplysning. Forbrugeren skal nemlig kunne se følgende obligatoriske salgsoplysninger på etiketten: art, fremstillingsmetode (fangst eller opdræt), geografisk fangst- eller opdrætsområde samt for kølevarers vedkommende, om de er optøet eller ikke.
The wholesalers and processors have bought their goods.
På dette stadium er det de eneste oplysninger, som forbrugeren får, men det kan blive til mere i fremtiden (se s. 5).
The lots can naturally be grouped, split or divided among different buyers as long as their origin can still be traced.
Når det første salg finder sted, udsteder sælgeren ud over fakturaen også en salgsnota, som han sender til kontrolmyndighederne.
In most cases, the first buyer is a fish wholesale trader, although retail traders, restaurant owners and processors sometimes also buy at auctions.
Denne nota indeholder en række oplysninger i tillæg til dem, der er angivet i opgørelserne og erklæringen, nemlig køberens identitet, salgssted og salgsdato, fakturanummer og pris.
Direct sales circuits also exist. In this case, the fish are delivered directly from the vessel’s hold to the cold storage plant of the wholesaler or processor who has reached a prior agreement with the vessel owner.
Indholdet af salgsnotaen og fakturaen skal naturligvis stemme overens, hvilket såvel fiskeriinspektørerne som skattevæsnet er interesserede i.
Whatever the type of first sale, the buyers must always be approved by the state and identified in a national list.
Når der skal kontrolleres for overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik, eller der er problemer med f.eks. hygiejnen i en vare, er det altså fremover muligt på baggrund af de oplysninger, der ledsager hvert parti, at gå gennem hvert led i kæden og nå helt tilbage til fangstopgørelsen. Det er nyttigt for fiskerikontrollen.
The retailer has an additional obligation related to informing consumers. The sales label must legibly show the following compulsory information: species, type of production (catch or farming), geographical zone of catch or farming and, for products sold in the fresh food department, whether they have once been frozen or not.
Men det er også nyttigt for forbrugeren, som har mulighed for at få svar på sit grundlæggende spørgsmål: »Hvor kommer den fisk fra, jeg har liggende på min tallerken?«
This is useful for fisheries controls. It is also useful for consumers, who have the possibility to learn the answer to a fundamental question:‘Where does the fish on my plate come from?’
I tilfælde af direkte salg kan det ske, at fiskepartierne flyttes fra båden til en lastbil, der f.eks. skal køre dem til en auktion eller til en forarbejdningsfabrik, der ligger uden for havneområdet og sommetider langt væk.
For direct sales, lots of fish are sometimes transferred directly from the vessel to a lorry that will transport them, for example, to an auction or a processing plant located outside the port, sometimes very far away.
I dette tilfælde forlader partierne havnen uden overtagelseserklæring eller salgsnota.
In this case, the lots leave the port without a take-over declaration or sales note.
Situationen er tilladt på betingelse af, at transportøren udfærdiger et transportdokument.
This scenario is authorised provided the haulier draws up a transport document.
Dokumentet skal udfyldes, før lastbilen starter, og skal enten straks sendes elektronisk til de kompetente kontrolmyndigheder eller ledsage varen frem til bestemmelsesstedet og derefter sendes til de kompetente kontrolmyndigheder inden 48 timer efter landingen.
It must be completed before the lorry leaves the port and either transmitted immediately by electronic means to the competent control authorities or accompany the goods to their destination, where it must be transmitted to the competent control authorities within 48 hours following unloading.
Certificeret som »bæredygtigt fiskeri«: kvalitetsmærkning, der betaler sig la g eu l
‘Sustainable fisheries’ certification: a label that has to be earned la g e ul
FAO har i sine direktiver beskrevet en streng tildelingsprocedure for at hindre, at en aktør i et givet fiskeri ikke både optræder som dommer og part i tildelingen af et kvalitetsmærke.
These directives impose a rigorous award procedure to keep a fisheries player from being both judge and judged in the award of the label.
De europæiske forbrugere er mere og mere bevidste om fiskeriets indvirkning på fiskebestandene og de marine økosystemer. Som reaktion på denne bekymring kommer der flere og flere miljøkvalitetsmærker for »bæredygtigt fiskeri« og antallet af certificerede fiskerier er i konstant stigning.
European consumers are more and more concerned about the impact of fishing on fish stocks and marine ecosystems.
Men at opnå certificering som »bæredygtigt fiskeri« kræver en lang proces, hvor en række meget strenge regler fastlægges og kontrolleres.
Earning‘sustainable fisheries’ certification is the result of a long process that meets very strictly established and controlled rules.
Data om bestandenes tilstand skal indsamles og holdes ajour.
Data on the state of stocks must be collected and kept up-to-date.
I tilfælde af manglende videnskabelige oplysninger skal der vælges en forsigtighedsstrategi.• Virkningen for økosystemet – Det er altafgørende løbende at vurdere virkningen af fiskeriet for økosystemet og i tilfælde af skadelige virkninger at træffe foranstaltninger til at finde en konkret løsning.
In the absence of scientific data, a precautionary approach must be adopted.• The impact on the ecosystem – It is imperative to evaluate constantly the fishery’s impact on the ecosystem and to be able to provide a concrete solution if a negative impact occurs.
Miljøbeskyttelse har medbør.
is he ri es and a qu ac ul t ur F
Det er i dag et reelt salgsargument. De producenter, der ønsker at vise deres engagement i den retning, bliver derfor også flere og flere.
Respect for the environment has the wind in its sails.
Det er princippet bag kvalitetsmærkerne for »bæredygtigt fiskeri«, som gives til fiskerier, der ønsker at gå længere, end loven kræver, med hensyn til at bevare bestandene og økosystemerne og kommunikere om god praksis.
This is the principle of ‘sustainable fisheries’ labels awarded to fisheries that go beyond legal requirements on respect for stocks and ecosystems, and wish to publicise their good practices.
I anden omgang vælger initiativtageren et eller flere akkrediteringsorganer.
Voluntary information for consumers
I FAO’s direktiver angives proceduren for gennemførelse af en certificering som »bæredygtigt fiskeri« meget præcist.
Its directives detail the procedure for setting up ‘sustainable fisheries’ certification.
Det er en streng procedure, som har til formål at hindre, at en aktør i det pågældende fiskeri ikke både optræder som dommer og part i tildelingen af kvalitetsmærket.
The procedure is rigorous in order to keep a fisheries player from being both judge and judged in the award of the label.
Med andre ord kan ejeren af et varemærke for frossen fisk ikke både skabe sit eget kvalitetsmærke og selv tildele leverandørerne det.
In other words, a company that markets frozen fish cannot create its own label and award it itself to its suppliers.
Tre uafhængige organer
Three independent bodies
Mærkning med »bæredygtigt fiskeri« er en valgfri oplysning, hvilket vil sige, at den ikke indgår i de oplysninger, der er obligatoriske på salgsetiketten (se s. 5).
Sustainable fisheries labelling is voluntary information, meaning that it is not part of the information required on sales labels (see p. 5).
Man må heller ikke blande miljømærket sammen med andre typer valgfri information, som man kan finde på et fiskeprodukt, f.eks. påstande om ernæringsværdi (proteiner, fedtprocent eller omega-3-fedtsy-rer), organoleptiske egenskaber (friskhed, præsentation eller farve), den socialt ansvarlige produktion (fairtrade) osv.
Nor should environmental labels be confused with other types of voluntary information that can be found on fishery products, such as nutritional claims (proteins, fat content or omega 3), organoleptic properties (freshness, presentation and colour), the social context of its production (fair trade), etc.
I første omgang skal kvalitetsmærkets initiativtagende organ udforme de normer og standarder, som skal overholdes af de certificerede fiskerier.
First, the promoter of the label must develop standards to be met by certified fisheries.
Det bliver dermed et standardiseringsorgan.
It thus becomes a standards setting body.
Specifikationerne skal overholde FAO’s minimumskrav.
Its specifications must respect the minimum criteria set by the FAO.
Disse krav vedrører tilstanden i den udnyttede bestand, forvaltningssystemet og virkningen af fiskeriet for økosystemet.
These concern the state of the stocks exploited, the management system and the fishery’s impact on the ecosystem.
De forskellige kvalitetsmærker for »bæredygtigt fiskeri« til fisk, der stammer fra havfiskeri
The different ‘sustainable fisheries’ labels for marine fishery products
Der er udviklet lignende tiltag for bifangst af skildpadder.• Mærket Marine Stewardship Council (MSC) blev skabt i 1997 af Unilever-koncernen og Verdensnaturfonden (WWF), før det blev selvstændigt.
Certification is a two-phase process: once the fishery has been certified, vessels wishing to exploit the stock must in turn be certified. • The Marine Ecolabel Japan (MEL-Japan), set up in late 2007.
Det er en certificering af et fiskeri eller en fiskebestand i forening med et fangstredskab eller en fangstmetode overalt i verden, men især af fiskerier i udviklingslandene.
This private not-for-profit organisation, which forms part of the Japanese Fishing Association, certifies Japanese fish for release on the Japanese market. • The Icelandic logo for responsible fisheries, created recently.
Det er en certificering af fisk fra såvel fangst som akvakultur og fra både u- og ilande.• KRAV-mærket for fiskeri blev skabt i 2004, men findes kun i Sverige og Norge.
This was one of the first labels promoted by different bodies starting in the early 1990s. These labels remain controversial and concern only bycatches of dolphins.
Certificeringen foregår i to tempi: Først certificeres fiskeriet, derefter de både, der ønsker at udnytte bestanden. • Marine Ecolabel Japan (MEL-Japan) blev skabt i 2007.
Similar initiatives have been developed for bycatches of turtles.• The Marine Stewardship Council (MSC), initiated in 1997 by Unilever and the World Wide Fund for Nature (WWF) before becoming independent.
Denne private, almennyttige organisation, der er medlem af den japanske fiskerisammenslutning, certificerer japanske fisk til det japanske marked. • Det islandske mærke for ansvarligt fiskeri (Icelandic logo for responsible fisheries) er helt nyt.
The MSC operates worldwide but the majority of the fisheries it certifies are in developed countries.• Friend of the Sea (FOS), created in 2006.This label certifies both farmed fish and fish caught at sea, in developed and developing countries.
I tredje omgang får det akkrediterede certificeringsorgan til opgave at verificere, at det ansøgende fiskeri overholder de specificerede standarder.
Third, the accredited certifier is responsible for checking that the fishery applying for certification meets the specified standards.
Hvis det er tilfældet, tildeler organet fiskeriet det omhandlede kvalitetsmærke.
If this is the case, it awards the label.
Det skal herefter udføre regelmæssig kontrol og revision for at sikre sig, at fiskeriet fortsat overholder standarderne.
It must then carry out regular controls and audits to ensure that the fishery continues to comply with the standards.
Det er vigtigt at nævne, at certificeringen omfatter hele ansvarskæden.
Another important aspect is that certification encompasses the entire chain of responsibility.
Det vil sige, at før kvalitetsmærket kan sættes på fisken, skal hvert enkelt led i kæden lige fra fiskeren over grossisten og fiskefabrikken til distributøren osv. udøve bæredygtig fiskeripraksis.
This means that, before the label can be awarded to the product, every link in the chain – the fisherman, but also the wholesaler, processor, distributor and so on – must apply sustainable fisheries practices.
Man skal nemlig garantere, at de produkter, der med kvalitetsmærket påsat sendes i handelen, faktisk kommer fra det certificerede fiskeri.
There must be a guarantee that products sold with the label actually come from the certified fishery concerned.
Hvordan foregår en certificeringsprocedure for »bæredygtigt fiskeri«?
But how does a ‘sustainable fisheries’ certification procedure take place in practical terms?
Certificering som »bæredygtigt fiskeri« er altså en avanceret, minutiøs og gennemskuelig proces.
‘Sustainable fisheries’ certification is therefore a rigorous, demanding and transparent process.
For konklusionerne på evalueringen af fiskeriet skal offentliggøres på f.eks. webstedet for kvalitetsmærkets initiativtager.
The conclusions of the fishery’s assessment must be made public, for example on the website of the label’s promoter.
En fuldstændig evaluering varer 5-24 måneder og kan endda strække sig endnu længere, hvis en tredjepart, f.eks. en miljø-ngo eller et konkurrerende fiskeri, protesterer over den endelige afgørelse.
The complete assessment takes from five to 24 months or even longer if a stakeholder – for example an environmental NGO or a competing fishery – objects to the final decision.
For at imødegå protesten skal gruppen af fiskere lade udføre nye undersøgelser.
To respond to the objection, the fishermen’s association has to conduct further studies.
Lad os tage eksemplet med en gruppe fiskere, der gerne vil have et af deres fiskerier certificeret.
Let’s take the example of a fishermen’s association that wishes to certify one of its fisheries.
De skal først og fremmest vælge et kvalitetsmærke.
It must first choose a label.
Derefter indsamler de alle nødvendige oplysninger, der skal med i ansøgningen (statistikker, videnskabelige rapporter osv.).
Next, it collects the data needed for its application package (statistics, scientific reports, etc.).
Når informationen er samlet, vælger de et akkrediteret certificeringsorgan, som foretager en forundersøgelse.
Once these data have been assembled, it chooses an accredited certification body, which will conduct a pre-assessment.