natgillin/translations-raw huggingface dataset:
4) Det påhviler den medlemsstat, som påberåber sig et hensyn, der berettiger en begrænsning af de frie varebevægelser, konkret at påvise, at der foreligger et alment hensyn, at den pågældende begrænsning er nødvendig, samt at den står i rimeligt forhold til det tilsigtede mål.
4) It is for the Member State which claims to have area son justifying a restriction on the free movement of goods to demonsüate specifically the existence of a reason relating to the public interest, the necessity for the restriction in question and the proportionality of the restriction in relation to the objective pursued.
1) Artikel 7, stk. 1, andet afsnit, i Rådets direktiv 89/397/ EØF af 14. juni 1989 om offentlig kontrol med levnedsmidler skal fortolkes således, at en producent på grund lag af denne bestemmelse over for en medlemsstats kompetente myndigheder kan påberåbe sig en ret til at lade foretage en konüaekspertise, når myndighederne gør gældende, at produkterne ikke er i overensstemmelse med den nationale levnedsmiddellovgivning på grund lag af en analyse af' prøver af produkterne, der er udtaget i detailhandelen.
1) The second subparagraph of Article 7(1) of Council Directive 89/397/EEC of 14 June 1989 on the official control of foodstuffs is to be construed as meaning that a manufacturer may rely on a right to a second opinion based on that article against the competent authorities of a Member State where those authorities claim that his products fail to meet the standard required by the national rules on foodstuffs on the basis of an analysis of samples of those products taken from retail outlets.
Artikel 28 og 30 EF er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter tilbagekaldelse af en markedsføringstilladelse for referenceproduktet efter anmodning Ira indehaveren heraf alene af denne grund indebærer en tilbagekaldelse af parallelimporttilladelsen for det om handlede lægemiddel.
Articles 28 and 30 of the EC Treaty preclude national legislation under which the withdrawal, at the request of its holder, of a marketing authorisation of reference itself entails the withdrawal of the parallel import li cence granted for the medicinal product in question.
Traktatbestemmelserne er derimod ikke til hinder for begrænsninger i parallelimporten af det omhandlede lægemiddel, hvis der er en reel risiko for menneskers sundhed som følge af, at lægemidlet bibeholdes på indførselsmedlemsstatens mar ked.
However, those provisions do not preclude restrictions on parallel imports of the medicinal product in question if there is in fact a risk to the health of humans as a re sult of the continued existence of that medicinal prod uct on the market of the importing Member State.
2) Det tilkommer en national ret, for hvilken der er blevet indbragt en sag som den i hovedsagen omhandlede, i lyset af alle de faktiske og retlige forhold, der står til dens rådighed, at bedømme, om resultaterne af analyser af prøver af en producents produkter skal tillades som
2) It is for the national court before which an action such as that at issue in the main proceedings has been
EF-traktatens artikel 234 påhviler det dog den nationale domstol at undersøge, om det — i særlige tilfælde, hvor varemærket er vigtigt ved køberens valg, og hvor der er en stor forskel mellem de varemærker, der sammenlignes, med hensyn til anseelse — kan vise sig at være vildledende at undlade at nævne det mest velrenommerede varemærke.
Article 234 of the EC Treaty
3) Artikel 3a, stk. 1, i direktiv 84/450 er ikke til hinder for, at de varer, der sammenlignes, indkøbes via for skellige distributionskanaler.
4) Article 3a(l) of Directive 84/450/EEC, as amended, does not preclude an advertiser from carrying out a test purchase with a competitor before his own offer has even commenced, where the conditions for the lawful­ness of comparative advertising set out therein are com­plied with.
4) Artikel 3a, stk. 1, i direktiv 84/450 er ikke til hinder for, at annoncøren foretager et prøvekøb hos en konkurrent, inden han fremsætter sit eget tilbud, forudsat at de i den nævnte bestemmelse fastsatte betingelser for, at den sammenlignende reklame er tilladt, er overholdt.
The first indent of Article 38(1) of the Europe agree­ment establishing an association between the European Communities and their Member States, of the one part, and the Slovak Republic, of the other part, signed in Luxembourg on 4 October 1993 and approved on be­half of the Communities by Council and Commission Decision 94/909/ECSC, EEC, Euratom of 19 Decem­ber 1994, must be construed as precluding the applica­tion to a professional sportsman of Slovak nationality, who is lawfully employed by a club established in a Member State, of a rule drawn up by a sports federation in that State under which clubs are authorised to field, during league or cup matches, only a limited number of players from non-member countries that are not parties to the agreement on the European Economic Area.
5) En prissammenligning bringer ikke en konkurrent i miskredit i henhold til artikel 3a, stk. 1, litra e), i direktiv 84/450, hverken fordi prisforskellen mellem de sammenlignede varer er højere end den gennemsnitlige prisforskel eller som følge af antallet af sammenligninger.
5) A price comparison does not entail the discrediting of a competitor, within the meaning of Article 3a(l)(e) of Directive 84/450/EEC, as amended, either on the grounds that the difference in price between the prod­ucts compared is greater than the average price differ­ence or by reason of the number of comparisons made.
Artikel 3a, stk. 1, litra e), i direktiv 84/450 er ikke til hinder for, at en sammenlignende reklame ud over navnet på en konkurrent gengiver hans logo og et billede al' hans butiksfacade, hvis reklamen overholder de i fællesskabsretten fastsatte betingelser for, at den er til ladt.
Article 3a(l)(e) of Directive 84/450/EEC, as amended, does not prevent comparative advertising, in addition to citing the competitor's name, from reproducing its logo and a picture of its shop front, if that advertising com­plies with the conditions for lawfulness laid down by Community law.
1 ) Artikel 7, stk. 2, i Rådets direktiv 84/450/EØF af 10. september 1984 om vildledende og sammenlignende reklame, som ændret ved Rådets og Europa-Parlamentets direktiv 97/55/EF af 6. oktober 1997, er til hinder for, at nationale bestemmelser, der er strengere med hensyn (il beskyttelse mod vildledende reklame, anvendes på sammenlignende reklame for så vidt angår sam menligningens form og indhold, og der skal herved ikke opstilles sondringer mellem de forskellige dele al' sammenligningen, dvs. angivelserne vedrørende an noncørens og vedrørende konkurrentens tilbud og for holdet mellem disse tilbud.
I ) Article 7(2) of Council Directive 84/450/EEC of 10 September 1984 on misleading and comparative ad­vertising, as amended by Parliament and Council Di­rective 97/55/EC of 6 October 1997, precludes the ap­plication to comparative advertising of stricter national provisions on protection against misleading advertising as far as the form and content of the comparison is concerned, without there being any need to establish distinctions between the various elements of the com­parison, that is to say statements concerning the adver­tiser's offer, statements concerning the competitor's of­fer and the relationship between those offers.
(Angående en påstand om, at det fastslås, al Den Franske Republik har tilsidesat de forpligtelser, der påhviler den i henhold til artikel 12, stk. 3, litra a) og b), i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag, som affattet ved Rådets direktiv 96/95/EF af 20. december 1996 om ændring af direktiv 77/388/EØF med hensyn til merværdiafgiftens normale sats.)
(Application for a declaration that, by applying a re­duced rate of value added tax to the fixed part of the prices for gas and electricity supplied by the public net­works, France has failed to fulfil its obligations under Article 12(3)(a) and (b) of Sixth Council Directive 77/ 388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment, as amended by Council Directive 96/95/ EC of 20 December 1996 amending, with regard to the level of the standard rate of value added tax, Directive 77/388/EEC.)
2) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber be taler sagens omkostninger.
2) The Commission was ordered to pay the costs. OJC 146,21.6.2003
EUT C 146 af 21.6.2003
Administration
8.5.2003 — Sag C­122/01 Ρ — T. Port GmbH & Co. KG mod Kommissionen. EUT C 146 af 21.6.2003 EF­traktatens artikel 234
Article 234 of the EC Treaty
8.5.2003 — Sag C­349/97 — Spanien mod Kommissionen.
8.5.2003: Case C-349/97 Spain ν Com­mission.
6.2.2003 — Sag C­492/01 Ρ — Dieck­mann & Hansen GmbH mod Kommissionen. EUT C 135 af 7.6.2003 Civil­ og handelsret
Decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance
EUT C 146 af 21.6.2003
Article 230 of the EC Treaty
Retspraksis ved Domstolen og Retten i Første Instans
10.4.2003: Case T­366/00 Scott ν Corn­
(Angående en påstand om delvis annullation af Kom missionens beslutning 2002/14/EF af 12. juli 2000 om den statsstøtte, Frankrig har iværksat til fordel for Scott Paper SA/Kimberly-Clark.)
(Application for partial annulment of Commission De­cision 2002/14/EC of 12 July 2000 on the State aid granted by France to Scott Paper SA Kimberly­Clark.)
8.4.2003 — Forenede sager C-53/01, C54/ 01 og C-55/01 — Linde AG mil.
8.4.2003: Joined Cases C­53/01, C54/01 and C­55/01 Linde and Others.
2) I øvrigt fortsættes sagens behandling.
2) The remainder of the proceedings was ordered to be continued.
3) Afgørelsen om sagens omkostninger udsættes.
3) The costs were reserved.
Overtrædelser
Petrolessence
10.4.2003 — Sag C-392/99 — Kommissionen mod Portugal.
10.4.2003: Case C­392/99 Commission v Portugal.
(Angående påstand om annullation af Kommissionens beslutning af' 13. september 2000, hvorved denne afslog TotalFina Elis forslag om, at sagsøgerne godkendes som erhververe af seks servicestationer på motorvej.)
1) The application was dismissed as unfounded. (Application for the annulment of the Commission de­cision of 13 September 2000 rejecting TotalFina Elf s proposal concerning approval of the applicants as transferees of six motorway service stations.)
10.4.2003 — Forenede sager C-20/01 og C-28/01 — Kommissionen mod Tyskland.
10.4.2003: Joined Cases C­20/01 and C­28/01 Commission v Germany.
2) Sagsøgerne bærer deres egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger, herunder omkostningerne i sagen om foreløbige forholdsregler.
2) The applicants were ordered to bear their own costs and pay those of the Commission, including the costs relating to the application for interim relief.
1) Kommissionens beslutning SG (2002) D/228078 af 8. januar 2002, hvorved Kommissionen besluttede ikke at modsætte sig fusionen mellem SEB og Moulinex og erklærede fusionen for forenelig med det fælles marked og med aftalen om det europæiske økonomiske samar bejdsområde på betingelse af, at de afgivne tilsagn overholdes (sag COMP/M.2621 — SEB/Moulinex) an nulleres for så vidt angår markederne i Italien, Spanien, Finland, Det Forenede Kongerige og Irland.
Agriculture mon market and the EEA agreement, subject to compli­ance with the undertakings proposed (Case COMP/ M.2621 — SEB ν Moulinex), was annulled so far as it concerns the markets in Italy, Spain, Finland, the United Kingdom and Ireland.
4) SEB SA og De'Longhi SpA bærer deres egne om kostninger.
3) The applicant and the Commission were each or­dered to bear their own costs.
10.4.2003 — Sag T­369/00 — Departe­ment du Loiret mod Kommissionen.
10.4.2003: Case T­369/00 du Loiret ν Commission.
1) Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber fri­findes.
1) The application was dismissed.
(Angående en påstand om annullation af Kommissio­nens beslutning af 11. juli 2001, hvorved den finan­sielle støtte, der er ydet til sagsøgeren i henhold til arti­kel A0­3040 i Fællesskabets budget, blev bragt til ophør.)
(Application for annulment of the Commission's deci­sion of 11 July 2001 to terminate the financial support granted to the applicant under Article AO­3040 of the Community budget.)
2) Sagsøgeren bærer sine egne omkostninger og betaler Kommissionens omkostninger.
2) The applicant was ordered to pay its own costs and those of the defendant.
10.3.2003 — Sag T­303/01 — Ayuntami­ento de Osera de Ebro mod Kommissionen.
10.3.2003: Case T­303/01 de Osera de Ebro ν Commission.
Intellektuel ejendomsret
Structural Funds
(Angående en påstand om erstatning for den skade, som sagsøgerne har lidt som følge af Kommissionens indførelse, anvendelse og fremme af det officielle euro­symbol, der hævdes at være grundlæggende identisk med et figurmærke, som sagsøgerne har ladet regi­strere.)
(Application for compensation for the damage alleg­edly caused to the applicants by the Commission's adoption, use and promotion of the official euro sym­bol, which is allegedly substantially identical to a graphic trade mark registered by the applicants.)
10.4.2003 — Sag T­353/00 — Jean­Marie Le Pen mod Parlamentet.
10.4.2003: Case T­353/00 Jean­Marie Le Pen v Parliament.
3.4.2003 — Forenede sager T­44/01, Τ­Ι 19/01 og T­126/01 — Eduardo Vieira SA mil. mod Kommissionen.
3.4.2003: Joined Cases T­44/01, T­l 19/01 and T­126/01 Eduardo Vieira and Others ν Com­mission.
Artikel 63 i Rådets forordning (EF) nr. 40/94 emi EF-varemærker
Article 63 of Council Regulation (EC) No 40/94 on the Community trade mark
9.4.2003 — Sag T-224/01 — Durferrit GmbH mod Kontoret for Harmonisering i det In dre Marked (Varemærker og Design).
9.4.2003: Case T­224/01 Durferrit ν OHM. OJC 135,7.6.2003
26.3.2003 — Sag T-85/03 R — Caymanøernes regering mod Kommissionen.
26.3.2003: Case T­85/03 R Islands ν Commission.
Gennemgang af retspraksis ved Domstolen og Retten i Første Instans fra 1. april til 30. juni 2003
Analysis of decisions by the Court of Justice and the Court of First Instance from 1 April to 30 June
Anmodning om præjudiciel afgørelse; Verfassungsgerichtshof (C-465/00) og Oberster Gerichtshof (C-138/01 og C-139/01) (Østrig); be skyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger; direktiv 95/46/ EF; beskyttelse al' privatlivets fred; offentliggørelse al oplysninger om indkomstforholdene for ansatte i institutioner, der er undergivet Rechnungshofs revision.
The Austrian federal constitutional law on the limita­tion of income of public officials requires legal entities subject to audit by the Rechnungshof (Court of Audi­tors) to inform it of salaries and pensions exceeding a certain threshold. The Rechnungshof collects the data, including the names of the persons concerned, in a re­port to members of the parliamentary assemblies.
i at oplyse deres navne.
This report is then distributed widely to the public.
Selv om direktiv 95/46/EF om beskyttelse af' fysiske personer i forbindelse med be handling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger er vedtaget med hjemmel i EF-traktatens artikel 95, anlagde Domstolen en vid fortolkning af anvendelsesområdet, som ikke er begrænset til, at der rent faktisk i enhver af' de situationer, der er om fattet af direktivet, skal foreligge en faktisk tilknytning til den frie bevægelighed mellem medlemsstater, som Kommissionen og generaladvokaten havde gjort gældende.
Two em­ployees of the Österreichischer Rundfunk (ORF) (Aus­trian State radio) brought proceedings to prevent ORF from communicating their names. Although Directive 95/46/EC on the protection and free movement of per­sonal data is based on Article 95 of the EC Treaty, the Court gave a broad interpretation of its scope of appli­cation as not being limited to the existence of an actual link with free movement between Member States in each of the situations referred to by the directive, thereby supporting the submission of the Commission and the opinion of the Advocate­General.
Hvad angår direktivets målsætning fastslog Domstolen, at selv om dets primære målsætning er at sikre den frie udveksling af' personoplysninger, inde holder det også en bestemmelse om, at medlemssta terne skal sikre beskyttelsen af' fysiske personers grundlæggende rettigheder og frihedsrettigheder, især retten til privatlivets fred.
As for the purpose of the directive, the Court pointed out that, while it is primarily to ensure the free movement of per­sonal data, it does require Member States to observe the protection of the fundamental rights and freedoms of individuals, in particular their right to privacy.
Forud for efterprøvelsen af, om de nationale østrigske bestemmelser er i overens stemmelse med direktivets bestemmelser, foretog Domstolen derfor en efterprøvelse af, om de er i over ensstemmelse med artikel 8 i den europæiske menneskerettighedskonvention (EMK) om beskyttelse af privatlivets fred.
As part of its examination of the Austrian national legislation for compatibility with the provisions of the directive, the Court first examined it for compatibility with Arti­cle 8 of the European Convention on Human Rights (ECHR) on the protection of privacy.
Domstolen understregede, at en arbejdsgivers videregivelse til tredjemand af oplysninger om en arbejdstagers eller pensionists indkomst er et indgreb i de berørte personers ret til beskyttelse af deres privatliv i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i EMK's artikel 8, som ikke er berettiget, medmindre det er i overensstemmelse med loven, varetager et af de le gitime formål, der er omhandlet i denne artikel, og er nødvendigt i et demokratisk samfund for at opfylde dette formål.
The Court stressed that communication by an employer to a third party of data relating to the remuneration received by an employee or pensioner is an interference with pri­vate life within the meaning of Article 8 of the ECHR and may be justified only if it is in accordance with the law, pursues a legitimate aim as specified in that article, and is necessary in a democratic society to achieve that aim.
I denne forbindelse fastslog Domstolen for det første, at indgrebet er fastsat ved østrigsk lov. Det tilkommer dog de nationale domstole at efterprøve, om offentliggørelsen af de pågældende personers navne (som ikke er foreskrevet) er i overensstemmelse med kravet om forudsigelighed.
In this respect the Court found first that the inter­ference was in accordance with Austrian law but that it was for the national courts to ascertain whether disclo­sure of the names of the persons (which is not provided for) meets the requirement of foreseeability.
Domstolen bemærkede derefter, at formålet med dette indgreb er at sikre, at administrationen ved anvendelsen af offentlige midler udviser sparsommelighed og fornuft, som er et legitimt formål i den forstand, hvori udtrykket anvendes i EMK's artikel 8.
Next the Court observed that the objective of the interference was to ensure the thrifty and appropriate use of public funds by the authorities, which constitutes a legitimate aim within the meaning of Article 8 of the ECHR, which mentions the 'economic well­being of the coun­try'.
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt indgrebet er nødvendigt for at nå det legitime formål, fandt Domstolen, at det påhviler de nationale domstole at efterprøve, om det er nødvendigt, ud over beretningen til de parlamentariske forsamlinger, til den brede offentlighed at offentliggøre de pågældende personers navne i forbindelse med de modtagne indkomster, og om det ikke ville have været tilstrækkeligt blot at med dele offentligheden, hvilke vederlag og andre økonomiske fordele de pågældende personer ifølge overens komst kan kræve.
Finally, as regards necessity, the Court considered that it was for the national courts to examine whether it was necessary to disclose to the general public, over and above the report to the parliamentary assemblies, the names of the persons in relation to their salaries, and whether it would not have sufficed to inform them only of the salaries and other financial benefits to which the employees concerned were contractually en­titled.
Sag C-276/01 dom af 10. april 2003.
Case C­276/01 Joachim Steffensen, judg­ment of 10 April.
I denne sag skulle Domstolen under henvisning til princippet om retten til en retfærdig rettergang som fast slået i artikel 6, stk. 1, i den europæiske konvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder og som fortolket af Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol tage stilling til, om resultaterne af analyser af prøver skulle tillades som bevis middel for en national domstol, såfremt producenten ikke havde haft mulighed for at udøve den ret til at lade foretage kontraekspertise, der er fastsat i direktiv 89/ 397/EØF om offentlig kontrol med levnedsmidler.
Reference for a preliminary ruling; Amtsgericht Schleswig (Germany); Directive 89/397/EEC; of­ficial control of foodstuffs; second subparagraph of Article 7(1); analysis of samples; right to a sec­ond opinion; direct effect; admissibility of the re­sults of analyses as evidence in the event of an in­fringement of the right to a second opinion.
Connect Austria sig princippet om fællesskabsrettens forrang for national ret for at opnå, at en forfatningsbestemmelse, hvorefter Vcrwaltungsgerichtshof ikke har kompetence til at behandle sager anlagt til prøvelse al' afgørelser fra TCK, ikke skulle anvendes.
which court or tribunal has jurisdiction to hear disputes involving individual rights derived from Community law; however, it is the Member States' responsibility to ensure that those rights are effectively protected in each case. It noted that, at the time of the action.
Den konstaterede, at på tidspunktet for sagsanlægget var direktiv 90/387/EØF om tilrådighedsstillelse al'åbne net.
Directive 90/387/EEC on open network provision had not been fully transposed into Austrian law and that Connect Austria did not have the right to appeal against the TCK decision.
ONP. ikke gennemført fuldt ud i østrigsk ret, og at Connect Austria ikke havde klageadgang over for TCK's afgørelser.
The Court restated the principle of uniform interpretation of directives and the obligation incum­bent on all the authorities of Member States, including the courts, to ensure compliance with that principle as far as possible, in the light of the wording and the pur­pose of the Directive so as to achieve the result it has in view.
Domstolen henviste således til princippet om en direktivkonform fortolkning, hvorefter det påhviler alle myndighederne i medlemsstaterne, herunder også domstolene, ved an vendelsen af nationale retsforskrifter i videst muligt omfang at fortolke dem i lyset af direktivets ordlyd og formål og at fremkalde det med direktivet tilsigtede resultat.
Where application of national law in accordance with the requirements of Directive 90/387/EEC is not possible, the national courts must fully apply Commu­nity law and protect the rights it confers on individuals, if necessary disapplying any provision, even of a con­stitutional nature, the application of which would, in the circumstances of the case, lead to a result contrary to that directive, whereas national law would comply with the Directive if that provision were not applied.