natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Ikke desto mindre støder europæiske borgere stadig på reelle, både praktiske og retlige, hindringer, når de ønsker at udøve deres ret til fri bevægelighed og ophold inden for Unionen.
Flowever, European citizens still encounter real obstacles, both practical and legal, when they wish to exercise their rights to free movement and residence in the Union.
Desværre blev dette område ikke etableret inden tidsfristen, der var fastsat til den 31. december 1992.
Unfortunately, this area was not established before the scheduled date of 31 December 1992.
Fællesaktens dynamik formåede imidlertid at få Rådet til i 1990 at udstrække opholdsretten til også at gælde for personer, der ikke udøver nogen erhvervsaktivitet på betingelse af, at de råder over tilstrækkelige midler og social dækning.
But in 1990 the Council, acting under the Single Act, extended the right of residence to persons who are not engaged in an occupation, pro vided they have sufficient resources and social insurance cover.
Denne ret, der er udvidet til bevægelighed og ophold for personer, blev stadfæstet ved indførelsen af unions borgerskabet i traktaten om Den Europæiske Union (1992).
The final stage in attaining the general right to movement and residence was its incorporation in the con cept of Union citizenship in the Treaty on European Union (1992).
Men i 1997 fandt man med Amsterdamtraktaten den politiske løsning, der gjorde det muligt at gå et skridt videre inden for området fri bevægelighed for per soner gennem en integration af Schengen aftalen i traktaten om Den Europæiske Union (visse medlemsstater har imidlertid ønsket at have særstatus og bevare kontrol ved deres grænser til andre medlemsstater).
In 1997 the Amsterdam Treaty produced a political solution for further progress on free movement, incorporating the Schengen Agreement into the Union Treaty (although some Member States wanted to have special status and will retain controls at their border with other Member States).
Tilføjelser til Amsterdam traktaten
Additions by the Amsterdam Treaty
Der er foretaget ændringer til artikel 17 og 21 (tidl. artikel 8 og 8D) om EU-borgerska-bet i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Amendments have been made to Articles 17 and 21 (ex Articles 8 and 8(d)) of the EC Treaty, which define European citizenship.
Først afklarer Amsterdamtraktaten forbindelsen mellem unionsborgerskabet og nationalt statsborgerskab.
Firstly, the Amsterdam clarifies the link between European and national citizenship.
Den angiver utvetydigt, at »unionsborgerskabet er et supplement til det nationale statsborgerskab og træder ikke i stedet for dette«.
It states unequivocally that 'citizenship of the Union shall complement and not replace national citizenship'.
To praktiske konklusioner følger af denne tilføjelse:
Two practical conclusions follow from this:
Fra 1974 og topmødet i Paris har det i øvrigt været et spørgsmål om at definere de »særrettigheder«, der skulle tildeles borgerne i det daværende Europæiske Fællesskab.
As early as the Paris Summit in 1974. attempts had been made to define the 'special rights' to be conferred on nationals of the European Economic Community as it then was.
I 1992 etablerede traktaten om Den Europæiske Union et unionsborgerskab inden for rammerne af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (artikel 17, tidl. artikel 8).
In 1992 the EU Treaty wrote Union citizenship into the Treaty establish ing the European Community (Article 17. ex Article 8).
Efter undertegnelsen af denne traktat præciserede en erklæring fra Det Europæiske Råd i Birmingham i oktober 1992 rammerne for dette borgerskab: »... unionsborgerskabet tildeler vore borgere flere rettigheder og mere beskyttelse uden på nogen måde at erstatte deres nationale statsborgerskab«.
After the signing of the Treaty, the declaration by the Birmingham Euro pean Council in October 1992 made clear that '... citizenship of the Union brings our citizens additional rights and protection without in any way taking the place of their national citizenship'.
Desuden henleder en erklæring knyttet til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab opmærksomheden på, at »spørgsmålet om, hvorvidt en person er
A declaration attached to the Treaty setting up the European Community notes that 'the question whether an individual possesses the nationality of a Member State shall be settled solely by reference to the national law of the Member State concerned'.
EU og borgerne
'I'he Union and the citizen
Endelig er der ved Amsterdamtraktatens ikrafttræden indføjet et nyt afsnit i præamblen til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
Lastly, a new paragraph has been inserted in the preamble of the EC Treaty.
Det bekræfter medlems staternes engagement i relation til deres befolkningers uddannelse.
It confirms the commitment by the Member States to the education of their peoples.
Den enkelte medlemsstat forpligter sig til at levere »det højst mulige vidensniveau (...) gennem bred adgang til uddannelse og vedvarende ajourføring heraf«.
Each Member State undertakes 'to promote the developinent of the highest possible level of knowledge ... through a wide access to education and through its continuous updating'.
Endvidere får EU's borgere med Amsterdam-traktaten en ny rettighed. Efter den nye traktats ikrafttræden vil enhver unionsborger få ret til at skrive til Europa-Parlamentet, Rådet, Kommissionen, Domstolen, Revisionsretten, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Den Europæiske Ombudsmand på et af traktaternes 12 sprog og få et svar på samme sprog.
As a reminder, the 12 languages are: Dan- ish, Dutch, English, Finnish, French, Ger- man, Greek, Irish (Gaelic), Italian, Por- tuguese, Spanish and Swedish.
Indledning telse af Det Europæiske Fællesskab).
Introduction the Member States (Article 2 of the EC Treaty).
Det nye mål går ud på at nå »et højt beskæftigelsesniveau« uden at skade Den Europæiske Unions konkurrenceevne (artikel B i traktaten om Den Europæiske Union — artikel 2 efter den nye nummerering, når Amsterdamtraktaten er trådt i kraft).
The new objective is to achieve 'a high level of employment' without weakening the competitiveness of the European Union (Article 2 of the EU Treaty).
Oprindelig skulle regeringskonferencen i 1996 ikke vedrøre Det Europæiske Fælles skabs politik og kompetence.
Originally the policies and powers of the European Community were not on the agenda of the 1996 Inter-Governmental Confer ence.
Med henblik på at nå dette mål har Unionen fået tildelt en ny beføjelse, som supplerer medlemsstaternes, og som tager sigte på at få udarbejdet en »samordnet strategi« for beskæftigelse. Det centrale element i denne strategi er de fælles retningslinjer, som defineres i overensstemmelse med de retningslinjer, der blev vedtaget på Det Europæiske Råds møde i Essen.
To achieve this objective a new power has been vested in the Union, supplementary to that of the Member States, concerning the preparation of a 'coordinated strategy' for employment.
I det nye afsnit VIII (artikel 125-130) i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab anføres de pågældende mål nærmere sammen med de midler, der skal tages i anvendelse for at nå dem.
The new Title VIII (Articles 125 to 130) of the EC Treaty spells out these objectives and how to achieve them.
Afsnittet indeholder også en bestemmelse om oprettelse af et beskæftigelsesudvalg.
It also provides for the creation of an Employment Committee.
Efter vanskelige drøftelser på grund af for skellige nationale forhold og politikker på beskæftigelsesområdet nåede man endelig til enighed om, at de nationale politikker har forrang, og at der ikke skulle gennemføres store udgiftskrævende programmer.
Following difficult negotiations due to the diversity of situations and national policies in the field of employment, a consensus finally emerged on the precedence of nation al policies and the rejection of large-scale spending programmes.
Det nye kapitel om beskæftigelse, der er tilføjet traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, er resultatet af ovennævnte drøftelser. ser.
The addition of a new chapter on employment in the Treaty establishing the European Community is the fruit of these negotiations.
Et nyt mål for Den Europæiske Union
A new objective for the European Union
Beskæftigelsesfremme optræder nu som et af Den Europæiske Unions mål og bliver et »spørgsmål af fælles interesse« for med lemsstaterne (artikel 2 i traktaten om opret
Promoting employment is henceforth one of the objectives of the European Union and becomes a 'matter of common concern' for
Endvidere optræder afsnittet om beskæftigelse efter bestemmelserne vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union og fungerer således som en modvægt ved at tilføje
Indeed one of the hallmarks of this new Title is that repercussions on employment must be taken into account in adopting and imple menting each Community policy and action.
På Det Europæiske Råds møde i Essen den 9. og 10. december 1994 blev der for første gang defineret retningslinjer på europæisk plan for beskæftigelsen på kort og mellem lang sigt.
Early implementation dialogue between the social partners and policy-makers with a view to resolving this problem.
Det Europæiske Råd definerede endvidere fem hovedområder for medlemsstaternes indsats på beskæftigelsesområdet:
The European Council also defined five priority strands for Member States' employment policies:
På Det Europæiske Råds møde i Amsterdam den 16. og 17. juni 1997 besluttede med lemsstaterne at fremskynde gennemførelsen af de nye bestemmelser om beskæftigelsen i Amsterdam-traktaten. Den 1. oktober 1997 fremsatte Europa-Kommissionen forslag til retningslinjer for medlemsstaternes beskæftigelsespolitik i 1998.
At the Amsterdam Council of 16 and 17 June 1997 the Member States decided to apply the new provisions on employment in the Amsterdam Treaty ahead of schedule, and on 1 October the European Commission proposed guidelines for the Member States' employment policies in 1998.
• fremme af investeringer i erhvervsuddannelse, således at arbejdstagerne kan tilpasse sig den teknologiske udvikling hele livet igennem
• promoting investment in vocational training so that workers can adapt to technological developments through out their working life;
• øget beskæftigelse i vækstperioder (navnlig ved en mere fleksibel tilrettelæggelse af arbejdet, en lønpolitik, der fremmer jobskabende investeringer, og fremme af initiativer på regionalt og lokalt niveau)
• increasing employment during periods of growth (notably via more flexible work organisation, a wage policy designed to encourage job-creating investments and the encouragement of initiatives at regional and local level);
• reduktion af de ikke-lønmæssige omkostninger for at fremme ansættelse, navnlig af ukvalificeret arbejdskraft
• reducing non-wage labour costs to encourage hiring, in particular of unqualified workers;
• styrkelse af arbejdsmarkedspolitik kens effektivitet ved at definere indkomsstøtten bedre og regelmæssigt evaluere, om arbejdsmarkedspolitik kens instrumenter er effektive
• improving the effectiveness of labour market policy by a better definition of measures to raise wages and by regular ly evaluating the effectiveness of labour market policy instruments;
• styrkelse af foranstaltninger til fordel for de grupper, der er særlig ramt af ledighed, særlig langtidsledighed (unge, der forlader undervisningssystemet uden eksamensbevis, ældre arbejdstagere og kvinder).
• improving measures to help groups which are particularly hard hit by unemployment, notably long-term unemployment (young people leaving school without qualifications, elderly workers and women).
På regeringskonferencen om Den Økonomi ske og Monetære Union (1992) blev det drøftet, om det ville være hensigtsmæssigt at lade de konvergenskriterier, som med lemsstaterne skal opfylde for at deltage i ØMU, omfatte beskæftigelsen.
During the Intergovernmental Conference on Economic and Monetary Union (1992), a debate took place on the advisability of including employment among the convergence criteria which Member States had to respect if they wanted to participate in the single currency.
Denne idé blev forkastet af de fleste regeringer, for de ønskede at bevare deres fortrinsret på beskæftigelsesområdet.
This idea was rejected by most governments, who were keen to guard their prerogatives in the field of employment policy.
Under debatten på nationalt plan forud for ratificeringen af den nye traktat har manglen på enhver henvisning til beskæftigelsen i den nye traktat dog været stærkt kritiseret i den offentlige mening.
During the national debates in the run-up to the ratification of the Treaty on European Union, the absence of any refer ence to employment in the new Treaty came in for heavy criticism.
Den Europæiske Union har frem stået, som om den kun i ringe grad bekymrede sig om arbejdsløsheds- og beskæftigelsesproblemer på et tidspunkt, hvor indførelsen af den fremtidige Økonomiske og Monetære Union indebar — til tider vanskelige — sociale og arbejdsmarkedsmæssige valg for medlemsstaterne, som skulle reducere deres budgetunderskud.
It looked as if the European Union cared little about unemployment and jobs — at a time when the Member States were finding themselves compelled to make difficult social choices in order to reduce their deficits in preparation for future economic and monetary union.
Henstillingerne er omsat i flerårige programmer i medlemsstaterne. Kommissio-
These recommendations have been imple mented in the Member States in the form of multiannual programmes.
F.U og borgerne
The Union and the citizen
Efter høring af Europa-Parlamentet, Det Økonomiske og Sociale Udvalg, Regionsudvalget og Beskæftigelsesudvalget vedtager Rådet de pågældende retningslinjer med kvalificeret flertal.
Council adopts the guidelines by qualified majority after consulting the European Par liament, the Economic and Social Committee, the Committee of the Regions and the Employment Committee.
Denne fremgangsmåde følger proceduren for konvergens mellem medlemsstaternes politik på det økonomi ske område. De fælles retningslinjer anbefaler ikke en harmonisering af de nationale bestemmelser.
The procedure is modelled on the convergence arrangements for national economic policies.
I juni 1996 iværksatte Europa-Kommissionen »En indsats for beskæftigelsen i Europa — En tillidspagt« med henblik på at aktivere alle berørte parter på fællesskabsplan, nationalt og lokalt plan, at udnytte den multiplikatorvirkning, som aktioner på europæisk plan kan have, og at integrere arbejdsløshedsbekæmpelsen i en samfundsmodel på mellemlang og lang sigt.
Europe: a Confidence Pact' with a view to mobilising all the players concerned at Com munity, national and local level, capitalising on the potential multiplier effect of these actions at European level, and enshrining the struggle against unemployment in the framework of a medium- and long-term vision of society.
På Det Europæiske Rådsmøde i Dublin (13.-14. december 1996) reagerede stats- og regeringscheferne positivt på opfordringen til at inddrage alle aktører på det økonomiske, sociale og arbejdsmarkedsmæssige område og anmodede om, at forslagene til regionale og lokale beskæftigelsespagter blev gennem ført hurtigt (80 af de pågældende pagter blev undertegnet i juni 1997).
The Dublin European Council ( 13 to 14 December 1996) welcomed this initiative, embracing all the economic and social operators and called for swift implementation of the draft territorial employment pacts (80 of these pacts had been signed by June 1997).
Medlemsstaterne skal faktisk tage hensyn til de fælles mål i deres beskæftigelsespolitik.
Member States must take these common objectives into account in their employment policies.
Rådet gennemgår derefter de årsrapporter, som medlemsstaterne fremlægger på dette område, og kan i givet fald — efter for slag fra Kommissionen — rette henstilling til en medlemsstat.
The Council then examines the annual reports submitted by the Member States in this area and, if it deems necessary, addresses a recommendation — act ing on a proposal from the Commission -to a Member State.
Derefter vedtager Rådet henstillingen med kvalificeret flertal.
This recommendation is then adopted by the Council by qualified majority.
I øvrigt har Den Europæiske Union gennem ført mange aktioner på beskæftigelsesområdet via strukturfondene og Den Europæiske Socialfond.
The European Union has also taken numerous job-creation measures under the Structural Funds and the European Social Fund.
Beskæftigelsen optræder nu som en fællesskabspolitik og et punkt på dagsordenen for alle Det Europæiske Råds møder, og Amsterdamtraktaten giver mulighed for at udbygge fællesskabsinitiativer på beskæftigelsesområdet og skabe en sammenhængende politik på europæisk plan.
By including employment in the Communi ty policies and putting it on the agenda of all European Councils, the Treaty of Amsterdam allows the development of Community employment initiatives and the creation of a consistent policy at European level.
En ny fællesskabspolitik
A new Community Policy
Denne fremgangsmåde har visse ligheder med den fremgangsmåde, der benyttes i for bindelse med den økonomiske politik.
This provision is similar to the one on economic policy, but no penalties are imposed on Member States that fail to comply with the Council's recommendations.
I for bindelse med beskæftigelsespolitikken kan der dog ikke iværksættes sanktioner over for medlemsstater, som ikke efterkommer Rådets henstillinger.
The new Title VIII puts in place a coordinated employment strategy designed to encourage a skilled and adaptable labour force and to promote labour markets that are responsive to economic change.
I traktaten hedder det hel ler ikke, at henstillingerne kan offentlig gøres.
In their view, putting a coordinated strategy in place already amounted to a major step forward.
I modsætning til bestemmelserne vedrørende Den Økonomiske og Monetære Union,
Firstly the European Council adopts conclusions on the employment situation in the Community on the basis of the annual report prepared by the Council of the European Union and the Commission.
Med det nye afsnit VIII udvikles der en samordnet strategi for beskæftigelse for at fremme en velkvalificeret og smidig arbejdsstyrke og arbejdsmarkeder, som kan reagere hurtigt på økonomiske forandringer.
The Council may adopt initiative measures to promote employment, acting by qualified majority and in accordance with the co-decision procedure involving the European Par-
Beskæftigelsesudvalget
The Employment Committee
Der har eksisteret et udvalg for beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikker siden december 1996.
A Committee on Employment and the Labour Market was established in December 1996.
Det fik tillagt begrænsede beføjelser.
It has restricted powers.
Til erstatning heraf nedsætter Rådet, som anført i den nye artikel 130 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, et udvalg, kaldet Beskæftigelsesudvalget, som svarer til Det Monetære Udvalg, der er nedsat i forbindelse med Den Økonomiske og Monetære Union.
The new Article 130 of the EC Treaty replaces this Committee and requires the Council to establish an Employment Committee, on the lines of the Monetary Committee established by economic and monetary union.
Foranstaltningerne har til formål at »fremme samarbejdet mellem medlemsstaterne og støtte deres indsats på beskæftigelsesområdet gennem initiativer, der tager sigte på at udvikle en udveksling af oplysninger og gode erfaringer, og som skal sikre komparativ analysevirksomhed og rådgivning samt fremme fornyende metoder og evaluere erfaringer, navnlig ved hjælp af pilotprojekter«. De »indebærer ikke harmonisering af medlemsstaternes love og administrative bestemmelser«.
These measures should 'encourage cooperation between Member States and to support their action in the field of employment through initiatives aimed at developing exchanges ofinformation and best practices, providing comparative analysis and advice as well as promoting innovative approaches and evaluating experience, in particular by recourse to pilot projects'.
Den samordnede beskæftigelsesstrategi bør dog indirekte få virkning herpå.
However, the coordinated strategy on employment should have an indirect impact on these rules.
Dette rådgivende udvalg fremmer samordningen mellem medlemsstaterne vedrørende beskæftigelses- og arbejdsmarkedspolitikkerne.
This advisory committee promotes coordination between Member States on national employment and labour market policies.
Det følger udviklingen i de pågældende politikker i medlemsstaterne og Det Europæiske Fællesskab, afgiver udtalelser på Rådets eller Kommissionens anmodning eller på eget initiativ og bidrager til forberedelsen af Rådets drøftelser.
It monitors the development of these policies in the Member States and the Community as a whole, formulates opinions either at the request of the Council or Commission or on its own initiative, and helps prepare the ground for the Council's proceedings.
I to erklæringer fastlægges de nærmere rammer for de pågældende tilskyndelsesforanstaltninger: staltninger:
• the actions must specify the grounds for their adoption, their duration (maximum five years) and the maximum amount of funding;
• i forbindelse med aktionerne anføres de forhold, der ligger til grund for deres vedtagelse, aktionernes varighed (mak
• their funding is limited because it must be provided under Rubric 3 of the Financial Perspectives, which represents approximately 6 % of the Com munity budget.
Som det nuværende Udvalg for Beskæftigelses- og Arbejdsmarkedspolitikker sammensættes Beskæftigelsesudvalget af to repræsentanter for hver medlemsstat og Kommissionen.
Like the former Committee on Employment and the Labour Market, it consists of two representatives of each Member State and the Commission.
Det hører arbejdsmarkedets parter.
It consults the social partners.
• traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, som indeholder bestemmelser, der vedrører samtlige medlemsstater (afsnit XI, tidl. VIII)
Article 136 (ex Article 117) reaffirms that social policy is a competence which the European Community shares with the Member States.
• aftalen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, der optræder som bilag til protokollen om social- og arbejdsmarkedspolitikken, som indeholder bestemmelser, der vedrører de 14 med lemsstater, der har undertegnet aftalen.
However, even if the Com munity's main role is to support and com plement the activities of the Member States, incorporation of the Social Agreement sub stantially extends its powers in this area.
I forbindelse med de ændringer, som Amsterdamtraktaten medfører for Det Europæiske Fællesskabs social- og arbejdsmarkedspolitik, er det vigtigt at understrege betydningen af, at der integreres en udvidet aftale om social- og arbejdsmarkedspolitik ken i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab.
One of the major innovations introduced by the Treaty of Amsterdam in the European Community's social policy is the incorporation of a strengthened social agreement in the EC Treaty.
Samtlige de direktiver, som de 14, der undertegnede aftalen, har vedtaget, udvides nu til at omfatte Det For enede Kongerige.
Already all the directives adopted by the 14 signatories to the agree ment have been extended to the United Kingdom.
I den tidligere artikel 136 (tidl. artikel 117) fremhæves det, at både Det Europæiske Fællesskab og medlemsstaterne har kompetence på det social- og arbejdsmarkedspolitiske område.
Moreover, the Community and the Member States have defined the social rights they hold to be fundamental on the basis of two texts:
Endvidere har Fællesskabet og medlemssta terne med udgangspunkt i følgende to tekster defineret arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder, som anses for at være grundlæggende:
• the 1989 Community Charter of the Fundamental Social Rights of Workers.
Med denne »genforening af de 15« bliver Fællesskabets social- og arbejdsmarkedspolitik igen til et sammenhængende hele.
The 'reunification of the 15' restores unity and cohesion to the Community's social pol icy.