natgillin/translations-raw huggingface dataset:
EF-Domstolen afviste søgsmålet og stadfæstede de berørte institutioners analyse.
The Court rejected the plea, supporting the analysis of the institutions concerned.
EF-Domstolen stadfæstede navnlig, at intet kan begrunde anvendelse af EF-traktatens artikel 308 (og dermed enstemmighed).
In particular, the Court
C) Sag C-180/96 R. Del-Forenede Kongerige mod Kommissionen — Domstolens kendelse af 12.7.1996 (Sml. 1996. s. 1-3903. præmis 93).
(') Case C-180/96R United Kingdom ν Commission — Court of Justice order of 12.7.1996 (1996] ECR 1-3903, paragraph 93.
FÆLLESSKABSRETTEN end af hver enkelt medlemsstat.
COMMUNITY LAW confirmed that there was no justification for resorting to Article 308 of the EC Treaty (and hence to unanimity).
En lovgivningsmæssig harmonisering på basis af EF-traktatens artikel 95 (fælles beslutningstagning) er således fuldt ud begrundet.
The instrument of legislative harmonisation on the basis of Article 95 of the EC Treaty (co­decision) is therefore entirely justi­fied.
Denne konstatering er ikke i modstrid med det forhold, at direktivet giver medlemsstaterne mulighed for at udelukke en opfindelse fra patentering, hvis dens kommercielle udnyttelse strider mod sædelighed eller offentlig orden, som f.eks. kloning.
This statement is not contradicted by the power granted to the Member States under the directive to exclude inventions whose commercial exploitation would be contrary to ordre public or morality, such as cloning.
Denne skønsbeføjelse, der i øvrigt er veldefineret, viser, at det er nødvendigt at tage højde for hver enkelt medlemsstats sociale og kulturelle kontekst.
This scope for manoeuvre, which is subject to rules, reflects the need to take account of the social and cultural context of each Member State.
EF-Domstolen udelukker endelig argumentet om angreb på den menneskelige værdighed, der ville følge af muligheden for at patentere isolerede dele af det menneskelige legeme.
Lastly, the Court set aside the argument based on the offence to human dignity to which patentability of iso­lated parts of the human body could lead.
Domstolen anfører, at lovgiveren har villet skelne mellem dele af det menneskelige legeme, der findes som naturlige dele (opdagelse af en DNA-sekvens er ikke i sig selv patenterbar), og en udviklet teknisk fremgangsmåde (den oprindelige sekvenseringsmetode med henblik på industriel anvendelse er patenterbar).
It points out that the legislator made a distinction between elements of the human body in their natural state (the dis­covery of a DNA sequence is not patentable per se) and the technical or scien­tific procedure developed (the original method of sequencing with a view to its industrial application is patentable).
I en dom af 11. december(') tog retten stilling til offentlighedens ret til adgang til de åbningsskrivelser og begrundede udtalelser, som Kommissionen sen der til medlemsstaterne i forbindelse med overtrædelsesprocedurer.
In its judgment of 11 December ('), the Court of First Instance deliv­ered a ruling on public access to letters of formal notice and reasoned opinions sent by the Commission to the Member States in connection with infringement procedures.
David Petrie havde for egen regning og som repræsentant for en italiensk lektorforening bedt Kommissionen om aktindsigt i visse dokumenter.
Mr Petrie, acting on his own behalf and as the legal representative of an Italian lecturers' organisation, had applied to the Commission for access to certain documents.
Han begrundede sin begæring med, at som følge af en ændring af klagepunkterne i en supplerende åbningsskrivelse og en supplerende begrundet udtalelse i forbindelse med en overtrædelsesprocedure svarede den situation, der blev forelagt Kommissionen, ikke længere til den faktiske situation.
His request was based on the fact that, by reason of the redefinition of the objections by a supplementary letter of formal notice and a supplementary reasoned opinion during the infringement procedure, the situa­tion presented to the Commission in his view no longer corresponded to reality.
Kommissionen afviste denne begæring med den begrundelse, at nogle af de omhandlede dokumenter ikke var Kommissionens dokumenter, og at de øvrige ikke kunne offentliggøres, da de kunne skade den offentlige interesse og navnlig undersøgelsernes gang.
This application was refused by the Commission on the grounds that some of the documents requested were not Commission documents and that the others could not be disclosed for fear of adversely affecting the protection of the public interest and in particular the conduct of investigations.
Disse undersøgelser kunne føre til indledning af en procedure efter EF-traktatens artikel 226.
Such investigations were liable to result in the opening of the procedure under Article 226 EC.
Denne undtagelse fremgår udtrykkeligt af den adfærdskodeks, der gælder for Kommissionen (2).
The code of conduct applicable to the Commission expressly provides for this excep­tion (2).
Sagsøgerne havde indbragt sagen for Førsteinstansretten med påstand om annullation af Kommissionens beslutning om afvisning.
The applicants appealed to the Court of First Instance requesting annul­ment of the Commission decision refusing access.
Retten mindede om. at afgørelsen, der indfører adfærdskodeksen, er en retsakt, der tillægger borgerne ret til aktindsigt i de dokumenter. Kom missionen ligger inde med(').
The Court pointed out that the decision adopting the code of conduct was an act conferring on the public a right of access to documents held by the Commission ?).
(') Sag T-191/99. David Pelrie mod Kommissionen.
(') Case T­191/99 David Petrie ν Commission.
I en dom af 5. april C') måtte EFTA-Domstolen påkende en klage over Norge.
In its judgment of 5 April ('), the EFTA Court considered an applica­tion against Norway.
EFTA-Domstolen fastslog, at Norge har tilsidesat sine forpligtelser i henhold til EØS-aftalens artikel 11, der svarer til EF-traktatens artikel 28, ved at opretholde national lovgivning om forbud mod import og markedsføring af cornflakes, som er tilsat jern og vitaminer, og som lovligt er fremstillet og markedsført i andre EØS-lande.
It ruled that, by applying its legislation so as to prohibit the import and marketing in Norway of corn flakes fortified with iron and vita­mins which have been lawfully manufactured and marketed in other EEA States, Norway had failed to fulfil its obligations under Article 11 of the EEA Agreement, parallel to Article 28 of the EC Treaty.
Sagen var blevet anlagt at EFTA-Tilsynsmyndigheden på baggrund af en klage fra en virksomhed, som af det norske fødevaretilsyn havde fået afslag på at markedsføre berigede cornflakes med den begrundelse, at tilsætning af næringsstoffer til fødevarer kun kunne tillades, såfremt der foreligger et ernæringsmæssigt behov i den norske befolkning.
The application had been lodged by the EFTA Surveillance Authority following a complaint filed by a company which had been refused an authorisation by the Norwegian Food Control Authority to sell fortified corn flakes in Norway on the grounds that the addition of nutrients was authorised only if there was a nutritional need in the Norwegian population.
Kommissionen og EFTA-Tilsynsmyndigheden var imidlertid af den opfattelse, at kun hensyn til folkesundheden kan tages i betragtning, når der træffes beslutning om markedsføring. Det kan højst være et af de relevante forhold i denne forbindelse, at der foreligger et ernæringsmæssigt behov.
The Commission and the EFTA Surveillance Authority countered with the argument that the relevant requirement for justi­fication was that of public health and that nutritional need was at most only one of the relevant factors.
Domstolen henviste til dommen i Sandoz-sagen af 14. juli 1987, hvorefter fællesskabsretten ikke er til hinder for nationale bestemmelser, hvorefter det uden forudgående tilladelse er forbudt at forhandle fødevarer, der lovligt forhandles i en anden medlemsstat, og som er tilsat vitaminer, såfremt forhandling tillades, når tilsætningen af vitaminer opfylder et reelt behov, navnlig af teknologisk eller ernæringsmæssig art. Domstolen indledte med at henvise til retstilstanden vedrørende markedsføring af fødevarer. Når der ikke findes harmoniserede bestemmelser, og når der råder usikkerhed med hensyn til den videnskabelige forskning, tilkommer det de kontraherende stater at fastlægge det beskyttelsesniveau, som staten ønsker til at beskytte folkesundheden.
In responding to the application, the Court referred to the Sandoz ruling of 14 July 1987, according to which Community law does not preclude national rules which prohibit, without prior authorisation, the mar­keting of food products to which vitamins have been added and which have been lawfully marketed in another Member State 'when the addition of vita­mins to foodstuffs meets a real need, especially a technical or nutritional one'.
Inden for disse grænser kan en kontraherende stat påberåbe sig forsigtighedsprincippet. Dette skøn er imidlertid underlagt domstolskontrol.
Under those conditions, a Contracting Party may invoke the precautionary principle [...]
Selv om hensynet til folkesundheden er det vigtigste aspekt, må proportionalitetsprincippet ikke tilsidesættes.
That measure of discretion must, how­ever, be exercised subject to judicial review.'
Det forhold at en national myndighed finder, at der ikke foreligger et ernæringsmæssigt behov, kan ikke begrunde et importforbud, som er en betydelig mere restriktiv foranstaltning.
Although the need to safeguard public health remains a primary concern, the principle of proportionality must
C) Sag E-3/0O. EFTA mod Norge.
(') Case E-3/00 EFTA ν Norway.
FÆLLESSKABSRETTEN det ikke, at den norske myndighed havde gennemført en fuldstændig risikoanalyse, og den administrative procedure var derfor ikke i overensstemmelse med EØS­rettens krav.
As the information available failed to show that the Norwegian authorities had carried out a comprehensive risk analysis, the Court found that the administrative procedure did not comply with EEA law.
I en dom af 25. januar(') tog Domstolen stilling til et præjudicielt spørgs­mål vedrørende anvendelsen af Rådets direktiv 77/187/EØF(2) om varetagelse af arbejdstagernes rettigheder i forbindelse med overførsel af bl.a. bedrifter.
In its judgment of 25 January ('), the Court delivered a preliminary rul­ing on the application of Council Directive 77/187/EEC on the safeguarding of employees' rights in the event of the transfer of a business (2).
I den kon­krete sag skete overførslen på baggrund af en udbudsprocedure i henhold til Rådets direktiv 92/5Ο/Ε0Ρ(λ), som har til formål at forbedre tjenesteydernes adgang til udbudsprocedurerne for at fremme konkurrencen, navnlig mellem virksomheder fra forskellige medlemsstater.
The transfer in question resulted from a procedure for the award of a public contract under Council Directive 92/50/EEC, which was intended to improve the access of service providers to such procedures and thus promote competition, particu­larly between undertakings from different Member States (■').
Domstolen bekræftede sin brede fortolkning af direktivet, idet den fastslog, at direktivet finder anvendelse på en overførsel mel­lem to virksomheder, der efter hinanden har fået tildelt en offentlig transporttjene­steydelse på grundlag af et offentligt udbud.
The Court confirmed its broad interpretation of the directive, holding that its scope extended to a transfer between two undertakings which had been successively awarded contracts for public transport services under a tendering procedure held by a public body.
Domstolen fastholdt denne vurdering, selv om der ikke forelå et direkte kontraktforhold, såfremt virksomheden defineret som »en økonomisk enhed, der er organiseret på stabil måde«, bevarer sin identitet, navnlig ved faktisk at fortsætte driften eller ved at genoptage denf4).
The Court upheld this interpretation even where there was no direct contractual link since the undertaking, being defined as a 'stable economic entity', retained its identity, as indicated inter alia by the fact that the service provided was actually continued or resumed ?).
For at sikre en ensartet anvendelse af fællesskabsretten i en vanskelig sag gav Domstolen ved en formålsfortolkning af sin rolle i henhold til EF­traktatens artikel 234 den nationale ret vejledning med henblik på bedømmelsen i den konkrete sag af betingelserne for, at der er tale om overførsel af en enhed. »Den omstændighed, at den tjenesteydelse, som udføres af den gamle og den nye ordremodtager, er den samme, er ikke i sig selv tilstrækkelig til, at der er tale om overførsel af en økonomisk enhed«, da begre­bet overført økonomisk enhed ifølge Domstolen omfatter en organiseret helhed af personer og aktiver, der gør det muligt at udøve en økonomisk virksomhed med et selvstændigt formål(5).
To ensure the uniform application of Community law in a complicated case, the Court applied a ideological interpretation of the role conferred on it by Article 234 of the EC Treaty, providing the national court with guidance on how to assess
Siizen mod Zehnacker — dom af 11.3.1997 (Sml.1997, s. I­1259, punkl 11).
) Case 24/85 Spijkers ν Benedik — judgment of 18.3.1986 [1986] ECR 1119, paragraphs 11 and 12.
401 ikke anses for en aktivitet, der i det væsentligste er baseret på arbejdskraft, idet der kræves omfattende materiel og anlæg«.
For the Court, 'the mere fact that the service provided by the old and the new contrac­tors is similar does not justify the conclusion that there has been a transfer of an economic entity'.
I domme af 12. juli(') tog Domstolen stilling til, om en patient, der behandles i en anden medlemsstat, end hvor vedkommende er bosat, kan få godtgjort hospitalsudgifter, hvis ikke patienten forudgående har fået tilladelse til en sådan behandling i den medlemsstat, hvor vedkommende er bosat.
In judgments delivered on 12 July (2), the Court of Justice ruled on the right of patients who have been treated in a Member State other than that of their State of residence to obtain the reimbursement of the costs of hospital treatment even though the Member State of residence has not authorised the treatment in advance.
Domstolen lagde i sit svar på de præjudicielle spørgsmål vægt på medlemsstaternes kompetence til at udforme deres sociale sikringsordninger og understregede, at medlemsstaterne skal respektere det grundlæggende princip om fri udveksling af tjenesteydelser, som hospitalsbehandling er et eksempel på.
A reference for a preliminary ruling was made to the Court, which pointed out that, while Member States were entitled to organise their social security systems, they must comply with the fundamental freedom to provide services, including hospital services.
En ordning med forudgående tilladelse kan således være en hindring for enhver europæisk borgers ret til at benytte hospitalstjenester i en anden medlemsstat.
A system of prior authorisations is therefore liable to hinder European citizens in exercising their right to obtain medical services in another Member State.
Domstolen minder dog om, at risikoen for et alvorligt indgreb i den sociale sikringsordnings økonomiske ligevægt og sikring af en hospitalstjeneste, der er åben for alle, kan berettige til en begrænsning af det grundlæggende princip om fri udveksling af tjenesteydelser, for så vidt som betingelserne for at få tilladelse ikke fører til arbitrære afslag, der ikke er behørigt videnskabeligt begrundet på internationalt plan, eller til forskelsbehandling af patienter, der behandles i en anden medlemsstat.
However, the Court pointed out that considerations concerning the maintenance of financial balance and a hospital service open to all may justify a barrier to the fundamental freedom provided that the conditions for obtaining the prior authorisation do not result in arbi­trary refusals of treatment, the provision of treatment that is not tried and tested scientifically at international level or differences in the treatment of patients cared for in another Member State.
Men når en tilladelse er givet, kræver overholdelsen af princippet om fri udveksling af tjenesteydelser, at det beløb, der skal godtgøres, svarer til det, som ville have blevet godtgjort i den medlemsstat, hvor patienten er bosat.
If an authorisation has been issued, compli­ance with the principle of freedom to provide services requires that the amount of the reimbursement should be at least the same as that paid in the Member State of the patient's residence.
Den 20. september(2) afsagde Domstolen dom i en begæring om præjudiciel afgørelse fremsat af en belgisk domstol vedrørende den retlige situation for den franske statsborger Rudy Grzelczyk, som var studerende i Louvain-la-Neuve. Han var blevet nægtet eksistensminimumsydelsen »minimex«, som en belgisk studerende i en lignende situation ville have ret til.
On 20 September, the Court delivered a preliminary ruling (') in a matter referred to it by a Belgian court concerning the legal situation of Mr Grzelczyk, a French national studying at Louvain-La-Neuve, who had been refused the 'minimex' (minimum subsistence allowance) when a Belgian student in identical circumstances would have received a favourable reply.
FÆLLESSKABSRETTEN
398 COMMUNITY LAW condemned such discrimination between citizens of the Union.
Landbrugsret — veterinærlovgivning
Agriculture — Veterinary legislation
I en dom af 12. juli('), der har dobbelt interesse, både hvad angår realiteten og proceduren, skulle Domstolen påkende et problem med anvendelsen af veterinærlovgivningen.
On 12 July, the Court gave judgment in a case (') concerning the application of veterinary legislation. This judgment is interesting from the standpoint both of substance and of procedure.
For så vidt angår sagens realitet, hviler bekæmpelsen og udryddelsen af mund- og klovsyge på princippet om forbud mod en generel og obligatorisk vaccination.
Regarding substance, the con trol and eradication of foot-and-mouth disease is based on the principle that general and compulsory vaccination is banned.
I denne sag ansøgte en opdrætter de nederlandske myndigheder om at blive fritaget fra forbuddet mod at vaccinere, idet hans husdyrhold befandt sig uden for de vaccinationsområder, der efter opdagelsen af syge husdyrhold i Nederlandene blev fastsat af Kommissionen.
In this case, the applicant requested the Netherlands authorities to grant an exemption from that ban since her stock was outside the vaccination zones the Commission specified after foci of the disease appeared in the Netherlands.
Den nationale ret, over for hvilken opdrætteren be stred dette forbuds lovlighed, bragte spørgsmålet for Domstolen, der har bekræftet, at et generelt forbud var velbegrundet.
When the applicant challenged the lawfulness of those rules before the national court, it made a refer ence for a preliminary ruling to the Court of Justice, which confirmed that the general ban was well founded.
Ifølge Domstolen er denne politik, der er baseret på internationale henstillinger og praksis, rimelig i forhold til det forfulgte mål, der er at forbedre hele husdyrbestandens sundhedstilstand.
The Court of Justice held that that policy, which is based on international recommendations and practice, is not disproportionate to the objective in view, the improvement of health of stock as a whole.
Ved at forfølge dette mål tager Fællesskabet også højde for nødvendigheden af at beskytte dyrene.
The Community, in pursuing this objective, is also having regard to the requirement of the protection of animals.
Domstolen anerkender endvidere, at Rådet har kunnet tage hensyn til de økonomiske virkninger af sin politik, herunder konsekvenserne af en systematisk vaccinationspolitik på handelen med tredjelande.
Lastly, the Court found that the Council was entitled to define the policy to be followed on the basis of its economic effects, including the consequences of a systematic vaccination policy on trade with third countries.
Endvidere anvendes ansøgerens sprog altid i forbindelse med beslutninger, og parterne kan træffe aftale om at anvende dette sprog som behandlingssprog. Sagsøger appellerede sagen til EF-Domstolen.
In this case, the Court has applied for the first time the accelerated procedure provided for the new Article 104a of the Rules of Procedure of the Court of Justice of the European Communities, which enabled it to deliver its judgment in 11 weeks.
De omhandlede Europaaftaler tager kun sigte på at skabe en ramme, der giver mulig hed for en gradvis integration af disse lande i Fællesskabet, og ikke som det er tilfældet på fællesskabsniveau et indre marked med fjernelse af enhver hindring for den frie bevægelighed for personer og tjenesteydelser.
The Europe agreements in question are designed simply to create an appropriate framework for these countries' gradual integration into the Community, and not, as is the case of Community level, to create an internal market in which all obstacles to the free movement of persons and services have been abolished.
Retten til indrejse og ophold for disse landes statsborgere som direkte følge af etableringsretten er således ikke en absolut forrettighed.
Thus, the rights of entry and residence, as cor­ollaries of the right of establishment, are not absolute privileges.
Værtslandet har altså fortsat ret til at anvende de nationale indvandringsregler, dog på den betingelse at de ikke ser bort fra eller krænker de rettigheder, som disse aftaler giver på det etableringsretlige område.
The host Mem­ber State therefore retains the residual right to apply its own internal rules on immigration, provided that they do not nullify or compromise the rights con­ferred by the terms of the agreements regarding the right of establishment.
Sidstnævnte betingelse opfyldes ikke af restriktive bestemmelser baseret på standardbegrundelser, som f.eks. regulering af migrationsstrømmene eller hensynet til balancen på arbejdsmarkedet.
This last condition is not met by restrictions based on standardised reasons such as the regulation of migration flows or balancing the labour market.
Domstolen giver derimod medlemsstaterne mulighed for at indføre en national kontrol af den påtænkte aktivitet eller at sanktionere personer, der afgiver falske erklæringer og indrejser som turister.
On the other hand, the Court does recognise the right of Member States the right to introduce a national system for monitoring the proposed activity or penalising the authors of false declarations who may have entered the country merely as tourists.
FÆLLESSKABSRETTEN
400 COMMUNITY LAW
Som i de foregående år har Kontoret for De Europæiske Fællesskabers Officielle Publikationer (EUR-OP) fortsat sine bestræbelser på at forbedre og tilpasse sin indsamling, bearbejdning og distribution af retsakter.
As in previous years, the Office for Official Publications of the Euro pean Communities (EUR-OP) continued its efforts to improve and update its techniques for collecting, processing and disseminating legal texts.
Hensigten er at gøre fællesskabsretten mere tilgængelig og gennemsigtig ved hjælp af online-informations-tjenesterne Celex og EUR-Lex. som er interinstitutionelle, juridiske databaser for valtet af kontoret.
Its objective is to make Community law more transparent and accessible thanks to the on line information services of CELEX and EUR-Lex, which are interinstitutional legal databases it is responsible for managing.
Arbejdet er koordineret af den interinstitutionelle Lex-gruppe (GIL) og af Rådets særlige arbejdsgruppe med ansvar for IT-behandling af juridiske data (GIJC).
The Lex Interinstitutional Group (GIL) and the Council Working Party on Legal Data Processing (GIJC) coordinated this work.
Året 2001 blev markeret ved åbningen i juni af EUR-Lex-portalen?) for fællesskabsretten på EU-institutionernes server »Europa« (—» nr. 1279).
In June 2001, the EUR-Lex portal (') was opened, providing access to Community law on the institutions' Internet server 'Europa' (—^ point 1279).
EUR-Lex vil i fremtiden være den centrale adgangsportal for brugere, der søger retsakter og politiske dokumenter i EU-sammenhæng.
This is now the central interface for accessing all the European Union's legislative acts and documents of political import.