natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sigtet med konventionen var at stabilisere CO2-udledningerne iindustrilandene på 1990-niveauet inden 2000, at indføre globale overvågnings- og rapporteringsmekanismer tilkontrol af drivhusgasudledningerne og at opstille nationaleprogrammer for reduktion af disse udledninger.
The convention aimed to stabilise CO2emissions in industrialised countries at 1990levels by the year 2000, set up global monitoring and reporting mechanisms to keep track of greenhouse gas emissions andestablish national programmes for reducing emissions.
Konventionen trådte i kraft i marts 1994, da den var ratificeretaf 50 lande.
The UNFCCC entered into force in March 1994, after beingratified by 50 countries.
Nu er næsten alle verdens lande medlemmer(over 180 parter).
It is now approaching universalmembership (more than 180 parties).
Det næste vigtige skridt kom i 1997 i den japanske by Kyoto,hvor parterne i klimakonventionen nåede til enighed om en»protokol« med en række bindendekvantitative mål for globale nedskæringeri drivhusgasserne.
The next important step came in 1997 in the Japanese city of Kyoto, where the UNFCCC signatories agreed on a ‘protocol’that set a number of binding quantitative targets for globalgreenhouse gas cuts.
Efter denne Kyoto-aftale skulle industrilandene i årene2008-2012 nedbringe deres udledninger til5% under 1990-niveauet.
Under the Kyoto agreement,thedeveloped world agreed to reduce itsgreenhouse gas emissions to 5 % below1990 levels between 2008 and 2012.
EU’s 15medlemsstater gav deres opbakning tildenne proces ved at indgå en aftale om,at de ville bidrage til det globale mål meden nedskæring på 8% (i stedet for 5%)under 1990-niveauet i den sammeperiode.
The European Union’s 15 Member Statesshowed their commitment to this processwhen they agreed to contribute to theglobal target by making a bigger cut, of 8 % below 1990 levels over the same period.
De forpligtede sig også til,at de inden to år ville opstille konkrete foranstaltninger til atgennemføre planen.
They also pledged to draw up the concrete measures needed to make the plan work within the nexttwo years.
Men da de underskrivende parter mødtesi den nederlandske hovedstad, Haag, i november 2000 for atlægge sidste hånd på denne næste vigtige fase i kampen modklimaændringerne, var de ikke i stand til at nå til enighed, ogforhandlingerne endte uden resultat.
But when the signatories met in November 2000 inthe Dutch capital of The Hague to finalise this next importantstage in the fight against climate change, they were unable toreach a consensus, and the talks ended without an agreement.
I marts 2001 led klimakonventionen sit hidtil største nederlag.USA’s præsident, George W. Bush, meddelte, at USA ikkelængere ville støtte Kyoto-protokollen.
Then in March 2001, the UNFCCC suffered the most serioussetback in its history. United States President George W. Bushannounced that his country would no longer back the Kyoto Protocol.
Da USA er langt denstørste enkeltproducent af drivhusgasser i verden, mentemange eksperter, at Bush’s træk gjorde aftalen værdiløs.
As the US is the world’s largest single producer ofgreenhouse gases by far, many analysts said at the time that Bush’s move made the agreement worthless.
Men EU holdt på, at aftalen kunne og skulle reddes og overtalte defleste af de andre underskrivere af konventionen til fortsat atstøtte Kyoto-protokollen.
But the EUinsisted that the agreement could and should be saved, andmanaged to convince most of the other UNFCCC signatories tocontinue their support for the Kyoto Protocol.
EU’s beslutsomhed fik de ønskede følger, og i juli 2001 —denne gang på et møde i Bonn, Tyskland — lykkedes det allede berørte stater at nå frem til en politisk aftale, så de kunnebegynde at føre 1997-aftalen ud i livet (uden USA).
The EU’s determination paid off, and in July 2001 all Statesmeeting this time in Bonn, Germany, managed to clinch apolitical agreement that would allow them to start putting the1997 deal into practice (without the US).
Bonnunderskriverne mødtes igen i november 2001 i Marrakech,Marokko, for at gøre deres foreløbige aftale juridiskbindende.
The Bonn signatoriesmet again in November 2001 in Marrakech, Morocco, to turntheir provisional agreement into a legally binding deal.
Da antallet af ratifikationer vokser støt, kan Kyoto-protokollenventes at træde i kraft i 2003.
Kyoto is scheduled, finally, to enter into force at the UN World Summit on Sustainable Developmentto be held in Johannesburg, South Africa, in September 2002, marking the10th anniversary of the Rio Earth Summit.
Vigtige datoer i kampen mod klimaændringer
Key dates in the fight against climate change
December 1990Forhandlingerne om FN’s plan ombekæmpelse af klimaændringer begynder Maj/juni 1992Klimakonventionen vedtages og fremlæggestil undertegnelse på verdenstopmødet i Rio Marts 1994Konventionen træder i kraft December 1997 (COP3)Kyoto-protokollen vedtages November 1998 (COP4)Buenos Aires: handlingsplan forgennemførelse af Kyoto-protokollen November 2000 (COP6)Forhandlinger i Haag om gennemførelse af Buenos Aires-planen ender uden resultat Marts 2001USA trækker sig ud af Kyoto-protokollen Juli 2001 (COP6-bis)Bonn-forhandlingerne løser op forhårdknuden fra Haag November 2001 (COP7)Marrakech-forhandlingerne giver Bonnaftalen dens endelige udformning September 2002FN’s verdenstopmøde om bæredygtig udvikling (Rio+10) i Johannesburg, Sydafrika, hvoren række lande meddelte, at de ville ratificere Kyoto-protokollen.
December 1990Negotiations begin on UN plan to fight climate change May/June 1992UNFCCC adopted and presented for signatureat the Earth Summit in Rio March 1994Entry into force of the UNFCCCDecember 1997 (COP3)Kyoto Protocol adopted November 1998 (COP4)Buenos Aires action plan on implementing Kyoto November 2000 (COP6)Failed talks in The Hague on implementing
Kyoto-protokollens mål for drivhusgasemissioner (forskel i procent mellem 1990-niveauet og niveauet2008-2012)
The Kyoto greenhouse gas emissions targets (percentage compared to 1990 levels by 2008–12)
-5%EU i alt De enkelte EU-medlemsstater
Individual EU Member States
Belgien Danmark Tyskland Grækenland Spanien Frankrig Irland Italien
Luxembourg Netherlands Austria Portugal Finland Sweden United Kingdom
Ved fastsættelsen af disse bidrag er der taget hensyn til de respektivemedlemsstaters forventninger til økonomisk vækst, energimix ogindustrielle struktur.
Sources:UN Kyoto Protocol and EU burden-sharing targets agreed by the Environment Council on 16 June 1998.
Kilder:
Page 8
Folk, der lever i verdens kolde egne,vil måske være glade for en varmere planet,men videnskaben er generelt enig om, atklimaændringerne kan få katastrofale følger. Havetsvandstand er allerede stigende med deraf følgendeoversvømmelser i lavtliggende egne — mange af dem iverdens fattigste områder.
While people living in some of theworld’s colder regions might welcome awarmer planet, most scientists agree that climatechange could have potentially disastrous consequences.Sea levels are already rising, bringing severe flooding to low-lying areas — many of them in some of the world’s poorest regions.
Klimaændringer vil kunne skade landbruget i områder, somallerede trues af tørke og ørkendannelse.
Climate change could have a very damaging effect onagriculture in areas already faced with drought anddesertification.
Mange førende eksperter, bl.a. Det Mellemstatslige Panel om Klimaændringer (IPCC), fremfører,at vi allerede begynder at se konkrete tegn på problemet.Efter deres mening kan det stigende antal ekstremevejrfænomener, som har ramt en række lande i de seneste år,direkte tilskrives klimaændringerne.
It may also reduce water flows in some placesand spark major public health problems, including the spreadof tropical diseases such as malaria to wider parts of the world.Many leading experts, including the Intergovernmental Panelon Climate Change (IPCC), say we are already starting to seeevidence of the problem, arguing that the increasing numberof extreme weather events that have affected differentcountries in recent years are directly linked to climatechange.
EU tegner sig kun for 5% af verdens befolkning, men for 15%af de globale drivhusgasemissioner. De rige industrilande har
With only 5 % of the world’s population, the EU is responsiblefor 15 % of global greenhouse gas emissions.
pligt til at tage føringen i en mindskelse af udledninger, somisær vil kunne ramme ulandene hårdt.
9 industrialised nations have a duty to take the lead in cuttingthe emissions that could have the most serious impact ondeveloping countries.
»Helt bortset fra klimaændringernes iøjnefaldendemiljøkonsekvenser vil de simpelthen kunne ødelægge håbetom økonomiske og sociale fremskridt i mange dele afverden«, advarede miljøkommissær Margot Wallström fornylig. »Den sørgelige sandhed er, at selv om det er ulandene,der er mindst ansvarlige for klimaændringerne, er detalligevel dem, der vil blive ramt hårdest.«
‘Climate change could simply destroy any hopes for economicand social progress in many parts of the world, besides itsdramatic environmental impacts’, warned European Environment Commissioner Margot Wallström recently. ‘Thesad truth is that the developing countries, which are leastresponsible for climate change, are nonetheless likely to bethose most affected.’
Med disse stadig klarere tegn på farerne ved klimaændringerne mener Europa-Kommissionen, at indsatsen for atløse problemet bør hvile på »forsigtighedsprincippet«, somogså er nedfældet i klimakonventionen (artikel 3, stk. 3). Herhedder det, at der bør handles, hvis der er tegn på fare, ogsåselv om der ikke er 100% bevis for, at der faktisk foreligger entrussel.
Faced with this rising evidence of the dangers of climatechange, the European Commission believes moves to tacklethe problem should be based on the ‘precautionaryprinciple’,which is also enshrined in the UNFCCC (Article 3.3).This states that even if a particular threat is not 100 % proven,measures to tackle the problem should be taken if the bestavailable evidence shows there is a potential danger.
Det er rigtigt, at vi kun kan få sikkerhed om virkningerne afklimaændringerne på lang sigt ved at vente og se, hvordanfænomenet påvirker jorden.
It is true that the only way to know for certain about the long-term effects of climate change would be to wait and seehow the phenomenon affects the planet.
Men gør vi det, vil det være forsent at standse processen, hvis konsekvenserne bliver såalvorlige, som de fleste eksperter forudser.
But if we do that, itwill be too late to put the process into reverse if theconsequencesare as severe as most experts now predict.
Kommissionen og EU-landenes regeringer mener, at forsigtighedsprincippet børvære en ledetråd for håndtering af klimaændringer i heleverden, og at der allerede nu må tages konkrete skridt for atløse problemet.
The Commission and EU governments are convinced that theworld must apply the precautionary principle in tacklingclimate change and start taking concrete action to deal withthe problem now.
International enighed om farerne ved klimaændringer
Internationalagreement on the dangers ofclimate change
Med undtagelse af USA mener de fleste af verdens regeringerligesom EU, at det haster med at bekæmpe klimaændringerne.
With the exception of the US, most of the world’sgovernments agree with the European view that urgentmeasures are needed to reduce climate change.
Efter en intensiv diplomatisk indsats fra EU-repræsentanternes side underskrev alle Kyoto-protokollensnøgleparter, undtagen USA, en politisk aftale i den tyske by Bonn i juli 2001. Aftalen indeholder en klar beskrivelse af,hvilke foranstaltninger der skal træffes.
Followingintense diplomatic efforts by EU representatives, all the keyparties to the 1997 Kyoto Protocol, except the US, signed apolitical deal in the German city of Bonn in July 2001, which set out clearly what these measures should be.
Denne foreløbigeaftale blev vedtaget formelt fire måneder senere under deinternationale forhandlinger i Marrakech, Marokko.
Thisprovisional agreement was formalised four months later atinternational talks in Marrakech, Morocco.
Med Marrakech-aftalen er der skabt et solidt grundlag forkampen mod klimaændringerne, og den baner vejen for Kyoto-protokollens ratifikation og ikrafttræden.
The Marrakech accord provided a solid basis for actionagainst climate change and paves the way for ratification and entry into force of the Kyoto Protocol.
Der er ingen,der påstår, at den opgave, der venter os, vil være let, menforhandlingerne i 2001 var et vigtigt skridt i deninternationale kampagne.
Nobody ispretending that the task ahead will be easy, but the 2001 talks marked an important step in the ongoing internationalcampaign.
EU’s indsats
EU action
EU har altid været i frontlinjen i kampen mod klimaændringerog har allerede truffet mange foranstaltninger for at løseproblemet.
The EU has always been at the forefront of the fight againstclimate change and already has in place many measuresdesigned to tackle the problem.
Men selv om medlemsstaterne har gennemført betydeligenedskæringer i deres drivhusgasemissioner, er det efter Europa-Kommissionens mening langt fra nok.
But the European Commission believes that while Member States have made important reductions in their emissionsof greenhouse gases, they still need to do much more.
Hvis der ikke gøres en ny, gennemgribende indsats modklimaændringerne, vil EU ikke være i stand til at opfylde dettilsagn, det afgav i Kyoto om at skære sine udledninger nedmed 8% under 1990-niveauet inden udgangen af 2012, lyder Kommissionens advarsel.
Without significant new action on climate change, the Unionwill never be able to honour the pledge it made in Kyoto toreduce its emissions to 8 % below 1990 levels by 2012 at thelatest, the Commission warns.
Overvågning af drivhusgassernei EU
Monitoring EU greenhouse gas emissions
I 1993 enedes de daværende EF-landes regeringer om atindføre en overvågningsmekanisme for drivhusgasserne for athave hånd i hanke med nedskæringsindsatsen.
In 1993, EU governments agreed to set up a monitoringmechanism to keep track of their efforts to reduce theirgreenhouse gas emissions.
Ifølge denneordning forelægger alle medlemsstaterne data om deresemissioner, og på dette grundlag udarbejdes derregelmæssige fremskridtsrapporter om EU’s samlede indsatsmod klimaændringerne.
Under the scheme, all Member States provide data on their emissions, which is used tocompile regular progress reports on the Union’s overall effortsto tackle climate change.
I en rapport fra 2000 (1) hedder det, at emissionerne i EU faldtmellem 1990 og 1998.
A report from 2000 (1) indicated that EU greenhouse gasemissions fell between 1990 and 1998.
Men rapporten pegede også på, at dettetilsyneladende positive resultat i høj grad skyldtes engangsbegivenheder, som ikke kan ventes at gentage sig.
But the report alsopointed out that this apparently positive message was due inlarge part to two ‘one-off’ events that are unlikely to berepeated.
Den førsteaf disse begivenheder var overgangen fra kulbaseret elfremstilling til gasfyrede kraftværker i Det Forenede Kongerige.Den anden begivenhed var en betydelig aktivitetsnedgang idet tidligere Østtyskland som en direkte følge af overgangentil et andet økonomisk system.
The first was the shift from coal-powered electricitygeneration to gas-fuelled power stations in the UK, and thesecond was a major reduction in activity in the former East Germany, directly linked to that region’s economic transition.
Den seneste opgørelse fra Det Europæiske Miljøagentur i København viste, at de samlede udledninger i EU faldt med 4% mellem 1990 og 1999.
The latest inventory published by the Copenhagen-based European Environment Agency showed that overallgreenhouse gas emissions in the EU fell by 4 % between 1990and 1999.
Med denne reduktion er EU nåethalvvejs mod sit Kyoto-mål.
This reduction takes the EU half-way to its Kyototarget.
)Beretning udarbejdet i henhold til Rådets beslutning 1999/296/EF om ændring af beslutning 93/389/EØF om En overvågningsmekanisme for emissionen af CO2og andre drivhusgasser i Fællesskabet(KOM(2000)749), november 2000.
(1)Report under Council Decision 1999/296/EC, amending Decision93/389/EEC, ‘For a monitoring mechanism of Community greenhouse gasemissions’ (COM(2000) 749), November 2000.
Mål for 2008-2012 efter
Distance- to-target
)Tal fra beretningen om En overvågningsmekanisme for emissionen af CO og andre drivhusgasser i Fællesskabet (KOM(2001) 708), vedtaget den 30.11.2001.
)Figures from the report ‘For a monitoring mechanism of Community greenhouse gas emissions’ (COM(2001) 708) adopted on 30 November 2001.
)For de fluorerede gasser har de fleste af medlemsstaterne valgt et andet referenceår end 1990 (nemlig 1995), hvilket er muligt efter Kyoto-protokollen. Af hensyn til sammenhængen er 1990 imidlertid brugt som referenceår for alle gasserne.
)For the fluorinated gases most Member States have selected a base year other than 1990 (namely 1995), as allowed for under the Kyoto Protocol.
)For Danmark er data, som afspejler justeringer for elhandel i 1990, anført i parentes.
)For Denmark, data that reflect adjustments for electricity exchange in 1990 are given in brackets.
For EU i alt er de ikke-justerede danske emissionsdata blevet brugt.
For the EU total, non-adjusted Danish emissions data havebeen used.
Kilde:Det Europæiske Miljøagentur (2001).
Source:European Environment Agency (2001).
Det europæiske klimaprogram
The Europeanclimate changeprogramme
Formålet med det europæiske program for klimaændringer(EPPC), som blev lanceret i juni 2000, er også at hjælpe EUmed at opfylde Kyoto-målene. Programmet blev udformetefter høringer med en lang række parter, bl.a. miljø-ngo’er,industrien og regeringer samt syv tekniske arbejdsgrupper fortransport, landbrug, industri og andre sektorer.
The European climate change programme (ECCP), launched in June 2000, is also designed to help the EU meet its Kyototargets.
Programmetopstiller over 40 foranstaltninger, som — hvis de føres ud ilivet — vil kunne reducere udledningerne med det dobbelteaf det krævede niveau.
It has identified more than 40 measures that could — if fullyimplemented — cut emissions by twice the required level.Those already in the pipeline include directives on the energyperformance of buildings, biofuels, energy-efficient publicprocurement, and fluorinated gases.
Af foranstaltninger, der allerede er istøbeskeen, kan nævnes direktiver om energiudnyttelse ibygninger, biobrændstoffer, energieffektivitet ved offentligeindkøb og fluorerede gasser.
A further 11 initiativescover — among other things — plans to strengthen researchon climate change.
Yderligere 11 initiativer omfatterbl.a. planer om at udbygge forskningen i klimaændringer.Blandt 22 foranstaltninger til udvikling på længere sigt kannævnes fremme af varmeproduktion fra vedvarende energi ogteknologiske forbedringer af køretøjer og brændstoffer. I juli2001 offentliggjorde Kommissionen sin første revision afklimaprogrammet (1) med konkrete forslag til programmetsgennemførelse.
Also, 22 measures for longer-termdevelopment include promoting heat production fromrenewable energy sources and technological improvements to vehicles and fuels.
)Meddelelse fra Kommissionen om iværksættelse af det europæiske klimaændringsprograms første fase, KOM(2001) 580.
)Communication on the implementation of the first phase of the European climate change programme (COM(2001) 580).
Det sjette miljøhandlingsprogram og EU’sudvidelse
The sixthenvironment actionprogramme and EU enlargement
Bekæmpelse af klimaændringerne er også et prioriteret mål i EU’s sjette miljøhandlingsprogram, Vores fremtid — Voresansvar, som blev lanceret i 2001, og som blev vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet den 22. juli 2002.
Tackling climate change is also a priority of the EU’s sixthenvironment action programme (6EAP), ‘Our future, ourchoice’, launched in 2001 and currently under discussion inthe EU institutions.
Programmetopstiller miljømålene for de kommende ti år (2001-2010) og de tiltag, der behøves for at nå målene.
This sets out environmental targets for thenext 10 years (2001–10), and the action required to achievethem.
Det slår til lyd for en global udledningsreduktion på 20-40% i forhold til 1990-niveauet frem til 2020 og en samlet reduktion på 70% på lang sigt.
It calls for a global reduction in emissions of 20–40 %on 1990 levels by 2020, and total cuts of 70 % in the longterm.
Det sjette miljøhandlingsprogram peger på, hvor vigtigt deter, at også de central- og østeuropæiske lande, som snarttiltræder EU, inddrages i indsatsen for at nedskæreemissionerne.
The 6EAP highlights the importance of extending measures tocut emissions to the countries of central and eastern Europe,due to join the EU in the near future.
Forældet elproduktionsteknologi var skyld ivoldsom forurening i efterkrigsårene, men i det seneste årti erder i mange lande sket et betydeligt fald i udledningerne.Denne forbedring skyldes dels nedgangen i de traditionelleindustrigrene, dels ny lovgivning og øget energieffektivitet ide nye industrier.
Old-fashionedtechnologies for generating energy created heavy pollution in the post-war years, but during the last decade emissionshave gone down considerably in many countries.
Med en stigende økonomisk udvikling erder imidlertid fare for, at nogle af disse gevinster vil gå tabt,f.eks. efterhånden som væksten i trafikken resulterer i størreudslip.
The improvement has been due in part to the decline oftraditional industries, and in part to legislative measures andthe energy efficiency of new industries.
For kandidatlandene vil medlemskabet af EU være engod mulighed for at løse disse problemer,da de vil være nødsaget til at vedtagemiljøstandarder, der er ioverensstemmelse med EF-retten — EU’sacquispå miljøområdet.
However, withincreasing economic development, there is a danger thatsome of these gains will be lost, for example as traffic growthcreates more emissions.
Herudoversamarbejder kandidatlandene alleredesnævert med EU om gennemførelsen af Kyoto-protokollen.
For the candidate countries, joiningthe Union will be a good opportunity to tackle theseproblems, as they will need to adoptenvironmental standards to conform to EUlaws — known as the environmentalacquis.In addition, the candidatecountries are already cooperating veryclosely with the Union on implementingthe Kyoto Protocol.
Bekæmpelse af klimaændringerne er et af nøgleelementerne istrategien til fremme af »bæredygtig udvikling« i EU, som EU-lederne vedtog på deres møde i Göteborg, Sverige, i juli2001.
Overcoming climate change is a key element of thestrategy to encourage ‘sustainable development’ in the EU,adopted by Union leaders at their meeting in Gothenburg,Sweden, in July 2001.
Brundtland-kommissionen fra 1987 defineredebæredygtig udvikling som »en udvikling, der opfylder denuværende behov uden at bringe fremtidige generationersmuligheder for at opfylde deres behov i fare«.
The 1987 Brundtland Commissiondefined sustainable development as ‘development that meets the needs of the present without compromising theability of future generations to meet their own needs’.
I den nye strategi erkendes det, at økonomisk vækst, socialsamhørighed og miljøbeskyttelse må gå hånd i hånd som detre hovedprincipper for fremtidens beslutningstagning.
The new strategy recognises that economic growth, social cohesion and environmental protection must go hand in hand as the three crucial principles of future policydecisions.
Erhvervslivets rolle
Winning thesupport of business
Kampen mod klimaændringerne kan kun vindes, hvis deneuropæiske industri står bag.
The battle against climate change will only be won if European industries support it.
Erhvervslivet er skeptisk over forplaner om EU-miljøregler, som det frygter vil kunne skade deeuropæiske virksomheders konkurrenceevne over for tredjelande.
The business community iswary about any planned EU environmental rules that it fearscould damage the ability of Europe’s firms to compete withforeign business rivals.
Men industrien er ikke desto mindre begyndt at tagespørgsmålet alvorligt.
But industry has nevertheless startedto take the question seriously.