natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Sikkerhedspolitik:•Baseret på WEU:sikkerhed ispørgsmål, dervedrører EU•Nedrustning•Økonomiske aspekteraf oprustning•Langfristet: europæisk sikkerhedsorden regler for:•Unionsborgerskab•Uddannelse og kultur •Transeuropæiske netværk •Forbrugerbeskyttelse •Sundhedsvæsen •Forskning og miljø•Socialpolitik•Asylpolitik•Ydre grænser•Indvandrerpolitik
New or amendedprovisions on:•EU citizenship•Education andculture•Trans-Europeannetworks•Consumer protection•Health•Research and environment•Social policy•Asylum policy•External borders•Immigration policy
myndigheder.
Commission’.
Dette samarbejde havde detsigte, at der på alle vigtige udenrigspolitiske områder skulle skabes en bedregensidig forståelse, en harmonisering afholdningerne og —såvidt muligt —gennemføres fælles aktion.
On 17 January 1994, the‘Court of Auditors’was renamed the ‘European Court of Auditors’.
Imidlertidskulleallebeslutningertræffes medenstemmighed.
However, thelegal acts of the respective bodies stillconstitute legal acts of the Community atany given time.
Sikkerhedsspørgsmål varfortsat begrænset til politiske og økonomiske aspekter.
which were enhanced and expandedupon under the Single European Act in1986/87.
Den seneste tids politiskekriser (Golfkrigen, borgerkrigen i Jugoslavien, Sovjetunionens opløsning) harmed al ønskelig tydelighed vist, at detteudenrigs- og sikkerhedspolitiske instrument ikke er tilstrækkeligt til at gøre detmuligt for EU at optræde i vigtige verdenspolitiske spørgsmål med den vægt, der ståri forhold til dens rolle som verdens størstehandelsmagt. I EU-traktaten er medlemsstaternes stats- og regeringschefer nublevet enige om trinvis at udvikle en fællesudenrigs- og sikkerhedspolitik, som førstog fremmest har følgende mål:
These arrangements involvedregular consultations between foreignministers and ongoing contacts betweentheir government departments.
Første søjle udgøres af de områder, der ermest integrerede.
All decisions had tobe taken unanimously, however.
Her kan fællesskabsinstitutionerne i EF’s regi gennemføre lovgivning med hensyn til de politikker, som dehar fået overdraget ansvaret for, en lovgivning der har direkte retsgyldighed i medlemsstaterne, og som går forud fornational ret.
Whensecurity-related issues were involved,cooperation was limited to the politicaland financial aspects.
I centrum af EF står det indremarked med sine grundlæggende frihedsrettigheder (fri vareudveksling, arbejdstagernes frie bevægelighed, etableringsfrihed, fri udveksling af tjenesteydelser, friudveksling af kapital og betalinger) og sinekonkurrenceregler.
Recent politicalcrises (the Gulf War, the civil war informer Yugoslavia, the break-up of the Soviet Union) made it very apparent thatthis foreign and security policy instrumentwas not sufficient to enable the EU, as thelargest trading power in the world, tobring its weight properly to bear on worldaffairs.
• beskyttelse af EU’s fælles værdier, EU’s grundlæggende interesser og uafhængighed
• safeguarding the commonly held values,fundamental interests and independence of the EU;
• styrkelse af EU’s og dens medlemsstaters sikkerhed
• strengthening the security of the EU andits Member States;
Anden søjle:Samarbejde på det udenrigsog sikkerhedspolitiske område
Second pillar: common foreign and security policy
Frem til EU-traktaten foregik den politiskeafstemning mellem EF’s medlemsstater viadet såkaldte europæiske politiske samar-bejde,derblevetablereti1970ogforbedret og udbygget gennem den europæiske fælles akt fra 1986/1987. Der vartale om regelmæssige konsultationer mellem udenrigsministrene og om løbende kontakter mellemlandenes
Before the Treaty on European Unioncame into being, political cooperationbetween the Member States was on thebasis of the ‘European political coopera-tion’(EPC) arrangements set up in 1970,
• bevarelse af verdensfreden og styrkelseaf den internationale sikkerhed i overensstemmelse med principperne i De Forenede Nationers charter samt principperne i Helsingfors-slutakten fra 1975og målene i Paris-chartret fra 1990, somi 1994 førte til oprettelsen af Organisationen for Sikkerhed og Samarbejde i Europa (OSCE)
•securing world peace and increasinginternational security in line with theprinciples set out in the Charter of the United Nations, and the principles andaims of the 1975 Helsinki Final Act andthe 1990 Charter of Paris, which in
• fremme af det internationale samarbejde foranstaltninger og beslutninger kan hellerikke anfægtes ved EF-Domstolen.
• promoting international cooperation;
Tredje søjle: Politisamarbejde ogretligt samarbejde
Third pillar: cooperation in justiceand home affairs
• befæstelse af demokrati og retsstatsprin-cippetsamtrespektfor menneskerettighederne og de grundlæggendefrihedsrettigheder.
• promoting democracy and the rule oflaw, and safeguarding human rights andbasic freedoms.
Gennem udformning af fælles handlinghar politisamarbejdet og det retlige samarbejde det mål at give alle borgere et højttryghedsniveau i et område med frihed,sikkerhed og retfærdighed, når det drejersig om forebygge og bekæmpe kriminalitet(især terrorisme, menneskehandel, ulovlignarkotikahandel og ulovlig våbenhandel,korruption og svig), racismeog frem-medhad(EU-traktatens artikel 29 og 30).Deførstelovendetiltageralleredeiværksat med vedtagelsen af direktivet omhvidvaskning af penge og oprettelsen af Den Europæiske Politienhed, Europol, derhar opereret siden 1998.
The aim underlying cooperation betweenpolice and judicial authorities is to affordcitizens freedom, security and justice byjointly preventing and combating crime(especially terrorism, trafficking in humanbeings, illicit drug and arms trafficking,corruption and fraud), racism and xenophobia (Articles 29 and 30 EU). The direc-tiveonmoney-launderingandthecreation of a European police authority,Europol, which has been operative since1998, are two very positive steps that havebeen taken.
Politisamarbejdet omfatter tillige fremmeogfremskyndelseafsamarbejdetvedrørende retspleje og fuldbyrdelse afafgørelser, lettelse af udlevering mellemmedlemsstaterne, fastlæggelse af mindsteregler for, hvad der udgør kriminelle handlinger, og for straffene for organiseretkriminalitet, terrorisme og ulovlig narkotikahandel (EUtraktatens artikel 31 og32).
Judicial cooperation is also concernedwith facilitating and accelerating cooperation in relation to proceedings and theenforcement of decisions, facilitatingextradition between Member States, establishing minimum rules relating to theconstituent elements of criminal acts andto penalties in the fields of organisedcrime, terrorism and illicit drug trafficking(Articles 31 and 32 EU).
Eftersom EU ikke er nogen statskonstruktion, kan gennemførelsen af disse mål kunfinde sted trinvist.
Since the EU is not an individual State,these aims can only be achieved step bystep.
Udenrigs- og i særdeleshed sikkerhedspolitikken hører traditionelt til de områder, hvor medlemsstaterneisær værner om deres suverænitet.
Traditionally, foreign and especiallysecurity policy are areas in which the Member States are particularly keen toretain their own (national) sovereignty.Another reason why common interests inthis area are difficult to define is that only France and the United Kingdom havenuclear weapons.
Fællesinteresser på dette område er også af dengrund vanskelige at definere, eftersom kun Frankrig og Det Forenede Kongerige råder over atomvåben i EU.
Another problem is thatsome Member States are not in NATO(Ireland, Austria, Finland, Sweden) or the WEU (Denmark, Greece, Ireland).
Yderligere et problem består deri, at ikke alle EU-medlemsstater tilhører forsvarsalliancerne NATO (Irland, Østrig, Finland, Sverige) og WEU (Danmark, Grækenland, Irland).Beslutningerne inden for den fælles udenrigs og sikkerhedspolitik træffes derfor p.t.fortsatiovervejendegradindenforrammerne af et mellemstatsligt samarbejde.
Most‘common foreign and security policy’decisions are therefore still currently takenon the basis of cooperation between States.
I mellemtiden har der imidlertidudviklet sig et selvstændigt handlingsin-strument,som har vundet fodfæste i Amsterdam-traktaten, og hvorigennem detmellemstatslige samarbejde har fået fasteretlige konturer.
In the meantime, however, a rangeof tools has emerged in its own right; thiswas reflected in the Treaty of Amsterdamand has acquired a firm legal frameworkthrough cooperation between States.
Således træffes der ianden (og tredje) søjle principielle beslutninger, vedtages fælles holdninger, træffesfælles aktioner og foranstaltningerogtræffes rammebeslutninger.
Forexample, decisions of principle are passedin the context of the second (and third)pillars, common positions are set out, jointactions and measures carried out andframework decisions passed.
Samarbejdet foregår også her, som forsamarbejdet på det udenrigs- og sikkerhedspolitiske område, i princippet udenom beslutningsprocesserne i EU gennemdet mellemstatslige samarbejde.
As with foreign and security policy, cooperation in this area takes place outside thedecision-making procedures of the EC andon the basis of collaboration betweenindividual countries.
I gængs juridisk forstand bestemmes enorganisations retskarakter på grundlag afdens karakteristika.
Any consideration of the legal nature ofthe EC and the EU must start by looking attheir respective characteristic features.
Den retlige karakter af EF er dannet påbaggrund af to principdomme fra EF-Domstolen fra 1963 og1964.
The legal nature of the EC was set out intwo precedentsetting judgments by the European Court of Justice in 1963 and1964.
Den hollandske transportvirksomhed Van Gend & Loos anlagde sag ved en nederlandsk domstol mod den nederlandsketoldforvaltning, som i forbindelse medimport af et kemisk produkt fra Tysklandhavde opkrævet forhøjet told i forhold tiltidligere import. Virksomheden fandt, atdenne praksis udgjorde en overtrædelse af EØF-traktatens artikel 12 (nu EF-traktatensartikel 25), der forbyder medlemsstaterneat indføre nye og forhøje eksisterendetoldsatser i fællesmarkedet. Den nederlandske domstol udsatte sagen og anmodede EF-Domstolen om at opklare denindholdsmæssige og juridiske rækkeviddeaf den pågældende bestemmelse i traktaten om oprettelse af EF. EF-Domstolen tog afsæt i denne sag til atfremsætte nogle grundlæggende konklusioner vedrørende EF’s retskarakter. I sindom anfører EF-Domstolen:
In this legal dispute, the Dutch transportcompany Van Gend & Loos filed an actionagainst the Netherlands customs authorities for imposing an import duty on achemical product from Germany whichwas higher than duties on earlier imports.The company considered this an infringement of Article 12 of the EEC Treaty (now Article 25 of the EC Treaty), which prohibits the introduction of new importduties or any increase in existing customsduties between the Member States. Thecourt in the Netherlands then suspendedthe proceedings and referred the matter tothe European Court of Justice for clarification as regards the scope and legal implications of the abovementioned Article ofthe Treaty establishing the EC. Just a year later, the ‘Costa/ENEL’casegave the Court an opportunity to set out itsposition in more detail.
Allerede et år senere gav Costa/ENEL-sagen EF-Domstolen lejlighed til at uddybe sinanalyse yderligere. Baggrunden for denneretssag var følgende: I 1962 nationaliserede Italien elproduktionen og -forsyningen ogoverdrog de private elselskabers driftsanlægtil elselskabet ENEL. Costa mistede somaktionær i aktieselskabet Edison Volta sindividende ved dettes nationalisering ognægtede senere at betale sin elregning på 1 926 ITL. For underretten i Milano begrundede Costa bl.a. dette skridt med, at nationaliseringsloven var i modstrid med enrække bestemmelser i EF-traktaten.
The facts of thiscase were the following: in 1962, Italynationalised the production and distribution of electricity and transferred the assetsof the electricity undertakings to the National Electricity Board (ENEL).
Underretten indbragte derpå spørgsmålet omfortolkningen af forskellige bestemmelserfor EF-Domstolen. EF-Domstolen anførte isin dom følgende om EF’s retskarakter:
In proceedings before the arbitration court in Milan, one of the arguments put forward by Mr Costa to justify
Målet for EØF-traktaten, at oprette etfællesmarked,hvisfunktiondirekteberører de retsundergivne i Fællesskabet,indebærer, at denne traktat udgør mere
The European Court of Justice used thiscase as an opportunity to set out a numberoffindingsofafundamentalnatureconcerning the legal nature of the EC.
»Til forskel fra de almindelige internationaletraktater har EØF-traktaten indført en særlig
Inits judgment, the Court stated that:
retsorden, der er integreret i medlemsstaternes retssystemer ... og som skal anvendesaf deres retsinstanser.
international plane and, more particularly,real powers stemming from a limitation ofsovereignty or a transfer of powers fromthe States to the Community, the Member States have limited their sovereign rights ...and have thus created a body of lawwhich binds both their nationals andthemselves.’ his conduct was that the nationalisationinfringed a number of provisions of the ECTreaty.
Medlemsstaterne harved at oprette et Fællesskab på ubegrænsettid, der har egne institutioner, retsevne,partshabilitet, beføjelse til at optræde påinternationalt plan og navnlig egentligebeføjelser, der er en følge af en kompetencebegrænsning eller en overførsel afbeføjelser fra medlemsstaterne til Fællesskabet, faktisk begrænset deres suverænitet,selv om det er sket inden for begrænsedeområder, og har således skabt et regelsæt,som finder anvendelse på deres statsborgereog på dem selv.«
In order to be able to assess Mr Costa’s submissions in his defence, thecourt requested the European Court of Justice to interpret various aspects of the EC Treaty. In its judgment, the Court statedthe following in relation to the legal natureof the EC:
Domstolen sammenfatter sine konklusioneraf disse omfattende bemærkninger således:
On the basis of its detailed observations,the Court reached the following conclusion:
Staternes overførelse af rettigheder ogforpligtelserihenholdtiltraktatensbestemmelser fra deres nationale retsorden til fordel for Fællesskabets retsordenmedfører således en endelig begrænsningaf deres suverænitet.«
‘It follows from all these observations thatthe law stemming from the Treaty, an independent source of law, could not, becauseof its special and original nature, be overridden by domesticlegal provisions,however framed, without being deprived
er underkastet inden for de opgaveområder, EF er blevet tildelt.
• the primacy of Community law, whichensures that Community law may not berevoked or amended by national law,andthatittakesprecedenceovernational law if the two conflict.
De elementer, der tilsammen udgør despecifikke karakteristika for EF, kan påbaggrundafdissetoprincipdommeopsummeres som følger:
of its character as Community law andwithout the legal basis of the Communityitself being called into question.
EU er ikke længere blot et programmål forintegrationsprocessen, men derimod ihenhold til Maastricht-traktaten en international organisation med eget særpræg.
Inthelightofthesejudgments,theelements which together typically characterise the special legal nature of the ECare:
Det, der karakteriserer denne internationale organisation, er dens konstruktionsom juridisk paraplyorganisation for de tre Europæiske Fællesskaber, dens supplerende politikker samt dens samarbejdsformer mellem medlemsstaterne.
The EU is no longer merely a plannedobjective of the integration process, butrather an international organisation in itsown right established by the Treaty of Maastricht.
• den i forbindelse hermed gennemførte overdragelse af beføjelsertil Fællesskabets institutioner, der går videre, end deter tilfældet hos andre internationaleorganisationer, og som i vidt omfangomfatter områder, der traditionelt erforbeholdt staterne
• the institutional set-up, which ensuresthat action by the EC is also characterised by the overall European interest,i.e. is reflected in or influenced by the Community interest as laid down in theobjectives;
• fællesskabsrettens direkte anvendelighed, hvorefter Fællesskabsrettens bestemmelser gælder ensartet og fuldtud i alle medlemsstater, og som bådegiverderesborgererettighederogpålægger dem pligter
What is unusual about this organisation isits function as an ‘umbrella’for the three European Communities, its complementary policies and the forms of cooperationbetween the Member States.
• fællesskabsrettens forrang, hvorved detgaranteres, at Fællesskabsretten hverkenkan ophæves eller ændres gennem national ret og i tilfælde af kollision gårforud for national ret.
• the transfer of powers to the Communityinstitutions to a greater degree than withother international organisations, andextendingtoareasin which States normally retain their sovereign rights;
Men samtidig halter EU’s retsregler langtbagud i forhold til reglerne i EF.
The EU’s legal order nevertheless falls along way short of that of the EC.
Såledesfinder f.eks. de for EF’s retsorden ufravigelige principper om suverænitet, direkteanvendelighed ogfællesskabsrettensforrang, ikke anvendelse på de to øvrigesøjler i EU, der er skabt ved siden af EF-søjlen.
Forexample, the principles of autonomy, direct applicability and primacy of Community law, which are so essential tothe legal order of the EC, do not apply tothe other two pillars of the EU.
Tværtimod er disse søjler i detvæsentlige kendetegnet ved programmerog hensigtserklæringer, der gennemføresvia regeringssamarbejdet, og som bevidstkun udgør en indledende fase til en senereinstitutionaliseret union.
Instead,thesepillarsbasicallyconsistofprogrammes and declarations of intentwhich are translated into practice throughcooperation between governments andare deliberately not allowed to go beyondthe preliminary stage of a subsequent,‘institutionalised’Union. The fact that the
Dette ændrerintet ved det forhold, at EU for at kunneudføre sine opgaver også gør brug af EF’sinstitutioner, da disse kun kan være aktivesomunionsinstitutioneri medførafunionstraktaten,dvs.kunindenforrammerne af medlemsstaternes samarbejde i anden og tredje søjle.
• the direct applicability of Community law, which makes provisions of Community law fully and uniformlyapplicable in all Member States, andbestows rights and imposes obligationson both the Member States and theircitizens;
Afgrænsning til andre former forpolitisk organisation
Distinctness from other types of political organisation
EF’s og EU’s karakteristiske egenskaberviser også, hvilke ligheder og forskelle, derer i forhold til de traditionelle folkeretligeorganisationer på den ene side og deforbundsstatslignende konstruktioner påden anden.
The EC and the EU have, by their verynature, certain features in common withthe usual kind of international organisation orfederal-typestructure,andanumber of differences.
EU er selv ikke nogen færdig konstruktion,men snarere et system i sin vorden, somikke har fået sit endelige udseende endnu.
The EU is itself not yet a ‘finished product’; it is in the process of evolvingand the form it finally takes still cannot bepredicted.
en statslig struktur. Først og fremmestmedlemsstaternes delvise afkald på suverænitet til fordel for EF blev tolket som etindicium for, at EU allerede fremviserstrukturer, der minder om en forbundsstat.Men denne opfattelse tager imidlertid ikke højde for, at EU’s institutioner kun besidder de beføjelser, der specifikt er fastlagt for at nå de i fællesskabstraktaternenedfældede målsætninger og kun forenkelte områder.
Through these differences between the ECandthe normaltype ofinternationalorganisation, the EC and thus also the EU,is in the process of acquiring a statussimilar to that of an individual State.
De kan derfor ikke imodsætning til stater frit vælge deresmålsætninger og leve op til alle de krav,som en moderne stat i dag må stille.
Inparticular, the Member States’partialsurrender of sovereign rights was taken asa sign that the EU was already structured along the lines of a federal State.
EUmangler både den overordnede kompe-tence,derkendetegnerenstat,ogbeføjelsen til at skabe nye kompetencer(den såkaldte kompetence-kompetence).
However, this view fails to take into account that the EU’s institutions onlyhave powers in certain areas to pursue theobjectives specified in the Treaties.
I juristjargon har begrebet overstatslig orga-nisationvundet indpas for at signaleredenne særstilling.
The EU has neitherthecomprehensive jurisdiction enjoyed bysovereign States nor the powers to establish new areas of responsibility (‘jurisdiction over jurisdiction’).
EU har udelukkende det til fælles med detraditionelle folkeretlige organisationer, atogså den er kommet i stand i kraft af enfolkeretlig traktat.
The EU is therefore neither an international organisation in the usual sense noran association of States, but rather anautonomous entity somewhere in betweenthe two.
Medlemsstaterne har givet afkaldpå dele af deres suverænitet til fordel fordisse fællesskaber.
In legal circles, the term ‘supranational organisation’is now used.
De mange opgaver, som EU er overdraget,minder meget om et lands forfatning.
The only feature that the EU has in common with other international organisations is that it, too, came into being as aresult of an international treaty.
Detdrejer sig nemlig ikke som ellers i forbindelse med internationale organisationerom nøje afgrænsede tekniske opgaver, dervaretages af et internationalt organ, menderimod om aktivitetsområder, som samletbesidder de karakteristika, der er kendetegnende for stater.
However,the anchoring of the EC within the EU’sorganisational structure has in itself madethe EU a considerable departure from thetraditional kind of international ties.
Disse forskelle mellem EF og de traditionelle folkeretlige organisationer bevægerden og dermed også EU mere i retning af
This isbecause, although the Treaties establishing the EC werebasedoninternationaltreaties, they led to the creation of independent Communities with their ownsovereign rights and responsibilities.
Inden for rammerne af EF-traktaten har EUtil formål gennem oprettelsen af et fælles
The Member States have ceded some of their
marked, der sammenslutter medlemsstaternes nationale markeder, og hvor allevarer og tjenesteydelser frit kan omsættesuden forskelsbehandling som på et hjem-memarked,samtgennemengradvistilnærmelse af de enkelte landes politik påalleøkonomiskeområderatføremedlemsstaterne sammen til et fællesskab.
The list of tasks entrusted to the Community resembles the constitutional order of a State. These are not the narrowly circum-scribedtechnicaltaskscommonlyassumed by international organisations,but fields of competence which, taken as awhole, form essential attributes of statehood.
gennemføre på næsten tre årtier, nemlig atgøre det indre marked til en integreret delaf Rom-traktaten ved udgangen af 1992.Det lykkedes endelig med den europæiskefælles akt, hvorved bl.a.
Under the EC Treaty, the task of the EU is,by establishing a common market thatunites the national markets of the Member States and on which all goods and servicescan be offered and sold on the sameconditions as on an internal market, andby the gradual approximation of nationaleconomic policies in all sectors, to weldthe Member States into a community.
E(Ø)F-traktatenblev suppleret med en bestemmelse om, at Fællesskabet skulle vedtage de foranstaltninger, der er nødvendige med henblik pågradvis oprettelse af det indre marked iløbet af perioden indtil den 31. december1992 (EFtraktatens artikel 14, tidl. artikel7 A; før dette EØF-traktatens artikel 8 A).Dette program er i alt væsentligt blevetgennemført inden for den fastsatte tidsramme.
Summit in the same year, the Heads of State or Government entrusted the Commission with the political task ofimplementingthesinglemarketprogramme.
Det er lykkedes Fællesskabetsinstitutioner at afstikke de retlige rammerfor et velfungerende indre marked.
However, to achieve in justseven years what the original Member States had failed to achieve in nearly threedecades, a mere declaration of politicalintent and the adoption of a programmewas not enough: the substance of Project1992 had to be incorporated into the Treaties of Rome.