natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Men først relativt sent, nemlig i 1969, blevder etableret en fællesskabsordning forgrundlæggende rettigheder på basis af EF-Domstolens retspraksis.
However, a Community legal order safeguarding fundamental rights was relativelylate in coming; it was not until 1969 thatthe Court of Justice of the European Communities had established a body ofcase law to serve as a basis.
Indtil da havde EF-Domstolen i første omgang afvist alleindvendinger omkring de grundlæggenderettigheder som et spørgsmål, den ikkeskulle tage sig af, idet det var et nationaltforfatningsretligt anliggende.
This wasbecause in the early years the Court hadrejected all actions relating to basic rightson the grounds that it need not concernitself with matters falling within the scopeof national constitutional law.
Denne holdning måtte EF-Domstolen imidlertid revidere, ikke mindst i betragtning af det afdenne begrundede krav om fællesskabsrettens forrang over national ret, idetdenne forrang først kan gennemtvinges,når fællesskabsretten er i stand til af egenkraft at sikre beskyttelse af de grundlæggende rettigheder, der kan sidestillesmed den beskyttelse, der gives i de nationale forfatninger.
The Courthad to alter its position not least because itwas itself the embodiment of the primacyof Community and its precedence overnational law; this primacy can only befirmly established if Community law issufficient in itself to guarantee the protection of basic rights with the same legalforce as under national constitutions.
Den, der læser fællesskabstraktaterne forat finde udtrykkelige regler om fællesskabsborgernes individuelle frihedsrettigheder, vil blive skuffet.
Asearch through the Community Treatiesfor express provisions concerning thefundamental rights of individual Community citizens is disappointing.
I modsætning til defleste EU-medlemsstaters retsorden indeholder traktaterne om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber ikke noget nedfældet katalog over grundrettighederne.
In contrast tothe legal systems of the Member States,the Treaties establishing the European Communities do not contain any enumeration of fundamental rights.
Europa-Parlamentet, Rådet og Europa-Kommissionen har imidlertid sompolitisk udøvende institutioner i EU højtideligt bekendt sig til disse grundlæggenderettigheder i en fælles erklæring af 5. april1977.
However, the European Parliament, the Council and the Commission, as the policy-making bodiesof the EU, solemnly issued a joint declaration on fundamental rights on 5 April1977.
Fællesskabets institutioner fremhævede således i denne erklæring degrundlæggende rettigheders betydningogså for EF og forpligtede sig til at over-holdedemvedudøvelsenafderesbeføjelser og virkeliggørelsen af EF’s mål.Også stats- og regeringscheferne tilsluttede sig i deres demokratierklæring påtopmødet den 7. og 8. april 1978 i København disse rettigheder.
They underscored the importanceof securing these rights in the Communityand undertook to preserve them in theexercise of their powers and in the pursuitof the Community’s objectives. At the Copenhagen European Council on 7 and 8April 1978, the Heads of State or Government of the Member States issued a decla-rationondemocracyin whichtheyendorsed the 1977 declaration.
Ganske vist skaberomtalte erklæringer ingen direkte rettigheder for fællesskabsborgerne, men de harstor retspolitisk betydning, idet der er taleom en generel anerkendelse af de grundlæggende rettigheder på fællesskabsplan.
The twodeclarations may not generate directlyexercisable rights for the Community’s citizens, but they are of great political significance as evidence of the status accordedto human rights in the Community.
Også i EU-traktaten gentages denne bekendelse nu i retligt bindende form,hvor EU forpligtes til at respektere degrundlæggende rettigheder, således somdegaranteresveddeneuropæiskekonvention til beskyttelse af menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, undertegnet i Rom den 4. november 1950, og således som de følgeraf medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner, som generelle principper for fællesskabsretten(EU-traktatensartikel 6, stk. 2).
The EU Treaty now also gives this commitmentlegally binding form by stipulating that the EU shall respect ‘fundamental rights, as
Udgangspunktet for denne retspraksis var Stauder-dommen, hvor en modtager afsocialhjælp til krigsofre anså det for enkrænkelse af sin personlige værdighed ogaf lighedsgrundsætningen, at han ved regi-streringeniforbindelse medkøbafjulesmørskulleopgivesitnavn.Domstolen fortolkede fællesskabsbestemmelsen således, at opgivelse af navn ikkevar nødvendigt, og at det derfor ikke varnødvendigt at foretage en prøvelse af, omder forelå en krænkelse af de grundlæggende rettigheder. Den fastslog imidlertid afsluttende, at overholdelsen af degrundlæggende rettigheder også hørermed til de almindelige grundsætninger i EU’s retsorden, hvis iagttagelse Domstolen skal sikre.
The starting point in this case law was the‘Stauder’judgment, in which the point atissue was the fact that a recipient ofwelfare benefits for war victims regardedthe requirement that he give his namewhen registering for the purchase of butterat reduced prices at Christmas time as aviolation of his human dignity and theprinciple of equality.
Dermed anerkendte EF-Domstolen for første gang, at der inden for EF fandtes specielle grundlæggende rettigheder.
Although the Courtof Justice came to the conclusion, in interpreting the Community provision, that itwas not necessary for recipients to givetheir name so that, in fact, consideration
Sidstnævnte omfatter især deneuropæiske menneskerettighedskonvention, som i væsentligt omfang i forbindelsemedbeskyttelseskraveneharværetanvendt som rettesnor for udformningen afde grundlæggende rettigheder i EU.
for the right of association (Article 137 ECand Article 48(1) ECSC), the right to petition (Article 21 EC and Article 48(2) ECSC)and the protection of business and professional secrets (Article 287 EC, Article 194Euratom and Article 47(2) and (4) ECSC).
EF-Domstolen har på dette grundlag anerkendt f.eks. ejendomsretten, den frieerhvervsudøvelse,boligensukræn-kelighed, ytringsfriheden, respekten forprivatlivets fred og for familielivet(f.eks.familiesammenføringer for pårørende til gæstearbejdere), retten til kollektive forhandlinger, religions- og trosfrihedentillige med en række juridiske principper,såsom det kontradiktoriske princip, det fra»common law« kendte princip om bevarelse af fortrolighed i forbindelse medkorrespondance medadvokater(detsåkaldte »legal privilege«), forbuddet moddobbeltstraf eller begrundelsespligten forfællesskabsretsakter som værende grundlæggende rettigheder, der sikres gennem Fællesskabets retsorden.
of the question of a violation of a fundamental right was superfluous, it declaredfinally that the general fundamental principles of the Community legal order,which the Court of Justice had to safeguard, included respect for fundamentalrights. This was the first time that the Courtof Justice recognised the existence of a Community framework of fundamentalrights of its own.
EF-Domstolen har i første omgang udledtde enkelte grundlæggende rettigheder afvisse bestemmelser i selve traktaterne.Dette gælder især de talrige forbud modforskelsbehandling,somhverisærudtrykker særlige aspekter af den almindelige lighedsgrundsætning.
Initially, the Court developed its safeguards for fundamental rights from anumber of provisions in the Treaties. Thisis especially the case for the numerousbans on discrimination which, in specificcircumstances, address particular aspectsof the general principle of equality.
I den forbindelse kan nævnes forbuddet mod enhverform for forskelsbehandling på grundlag afnationalitet (EFtraktatens artikel 12),bekæmpelse af forskelsbehandling pågrund af køn, race, etnisk oprindelse, religion eller tro, handicap, alder eller seksuelorientering (EFtraktatens artikel 13), ligestilling, for så vidt angår varer og personermed hensyn til de fire grundlæggenderettigheder (frie varebevægelser: EF-trakta-tens artikel 28, arbejdskraftens frie bevægelighed: EF-traktatens artikel 39, frietableringsret: EF-traktatens artikel 43,samt fri udveksling af tjenesteydelser: EF-traktatens artikel 50), konkurrencefrihed(EF-traktatens artikel 81 f.) samt lige løn tilmænd og kvinder (EFtraktatens artikel141).
Examples are the prohibition of any discrimination on grounds of nationality (Article 12EC), preventing people being treateddifferently on the grounds of gender, race,ethnic origin, religion or beliefs, disability,age or sexual orientation (Article 13 EC),the equal treatment of goods and personsin relation to the four basic freedoms(freedom of movement of goods — Article28 EC; freedom of movement of persons— Article 39 EC; the right of establishment— Article 43 EC; and freedom to provideservices — Article 50 EC), freedom ofcompetition (Article 81 f.
EF’s fire grundlæggende frihedsrettigheder, dergarantererfrierhvervs-udøvelse, kan samtidig betragtes som engrundlæggende ret inden for Fællesskabettil frit at kunne rejse og tage arbejde.Desudengaranteres udtrykkeligtfor-eningsfriheden(EF-traktatens artikel 137,EKSF-traktatens artikel 48, stk. 1), ret tilandragender(EF-traktatens artikel 21,EKSF-traktatens artikel 48, stk. 2) og tavshedspligt (EFtraktatens artikel 287, Euratom-traktatens artikel 194, EKSF-trak-tatens artikel 47, stk. 2 og 4).
EC) and equalpay for men and women (Article 141 EC).The four fundamental freedoms of the Community, which guarantee the basicfreedoms of professional life, can also beregarded as a Community fundamentalrighttofreedomofmovementandfreedom to choose and practise a profession. Specific guarantees are also provided
På dette grundlag har EF-Domstolen tilstadighed videreudviklet beskyttelsen i Fællesskabet af de grundlæggende rettig-
The Court of Justice has steadily developed and added to these initial attempts atprotecting fundamental rights through Community law.
Af særlig betydning er ligebehandlingsprincippet, der til stadighed har væretfremdraget i forbindelse med EF-retssager.Isin mestgenerelleformsiger detteprincip, at ens sager ikke må behandlesforskelligt, medmindre det objektivt kanretfærdiggøres.
It has done this by recognising and applying general legal principles, drawing on the concepts that are common to the constitutions of the Member States and on the internationalconventions on the protection of humanrights to whose conclusion the Member States have been party.
anvendesiforbindelse med Europa-Kommissionens eller EF-Domstolens forvaltning.
due process: legitimate expectations mustbeprotected,retroactiveprovisionsimposing burdens or withdrawing legitimately acquired advantages are precludedand the right to due legal process —natural justice is the traditional term forthis — must be secured in the administrative procedures of the Commission andthe judicial procedures of the Court of Justice.
Særlig vægt har også kravet omstørre gennemsigtighed, hvilket betyder, atbeslutninger skal træffes så åbent og så tætpå borgerne som muligt.
Particular value is also attached togreater transparency, which means thatdecisions should be taken as openly aspossible, and as closely as possible to thecitizen.
Et væsentligtelement ved denne gennemsigtighed er, atden enkelte unionsborger og juridiskeperson med bopæl i en medlemsstat har krav på indsigt i Rådets og Europa-Kommissionens dokumenter.
An important aspect of this transparency is that any EU citizen or legalperson registered in a Member State mayhave access to Council or Commissiondocuments.
Denne såkaldte omvendte forskels-behandlingkan ikke fjernes via fællesskabsretten, da den er en følge af denbegrænsede fællesskabskompetence.
This ‘reversediscrimination’is the inevitable result ofthe limited scope of the Community’spowers.
Detliberaliseringskrav, der gælder ifølgefællesskabsretten, og som har sit udspring ide grundlæggende frihedsrettigheder,omfatter nemlig efter EF-Domstolens hidtidige retspraksis principielt kun grænseoverskridende situationer.
Under the Court’s judgmentsissued up to now, the Community rulesrequiring liberalisation, which flow fromthe fundamental freedoms, apply only tocross-border trade.
Derimod hørerbestemmelserneomfremstillingogmarkedsføring af hjemlige produkter elleret lands egne statsborgeres retsstilling ihjemlandet kun under fællesskabsretten,hvis der allerede har været tale om enharmonisering på fællesskabsplan.
Rules regulating theproductionand marketingofhome-produced goods or the legal status ofnationals in their own Member State areaffected by Community law only if the Community has introduced harmonisationmeasures.
Man må anerkende EF-Domstolens arbejde for at få etableret uskrevne grundlæggende rettigheder, men denne metodetiletableringafeuropæiskegrund-læggende rettigheder har en graverendeulempe: EF-Domstolen er begrænset tilenkelttilfælde.
With all due respect for the achievementsof the Court of Justice in the developmentof unwritten fundamental rights, thisprocess of deriving ‘European fundamental rights’has a serious disadvantage:the Court of Justice is confined to theparticular case in point.
Dette kan medføre, at denikke på alle områder, hvor det er nødvendigt eller ønskværdigt, kan etablere grund-læggenderettigheder pågrundlagafalmindelige retsgrundsætninger.
The result of thiscan be that it is not able to develop fundamental rights from the general legal principles for all areas in which this appearsnecessary or desirable.
Den kanheller ikke tilstrækkeligt generelt og diffe-rentieretfastsætteomfangetafoggrænserne for de grundlæggende rettigheders beskyttelse. Derfor kan Fællesskabetsinstitutioner ikke tilstrækkeligt nøjagtigtvurdere, om der er risiko for, at de overtræder en sådan grundlæggende rettighedeller ej.
Nor will it be ableto elaborate the scope of and the limits tothe protection of fundamental rights asgenerally and distinctively as is necessary.As a result, the Community institutionscannot assess with enough precisionwhether they are in danger of violating afundamental right or not.
Heller ikke den berørte fællesskabsborger kan i alle tilfælde vurdere, omder er tale om en krænkelse af en af hansgrundlæggende rettigheder.
Nor can any Community citizen who is affected judgein every case whether one of his fundamental rights has been infringed.
Som følge af EF-Domstolens retspraksis harfællesskabsretten overtaget et betragteligtantal retsstatsprincipper, der er beslægtetmed de grundlæggende rettigheder.
The cases decided by the Court of Justicehave given the Community an extensivebody of quasi-constitutional law.
I denforbindelse er forholdsmæssighedsprincippet af overordentlig stor praktisk betydning.
In practical terms, the principle of proportionalityis foremost among these.
Til dealmindelige retsgrundsætninger, der erbeslægtet med de grundlæggende rettigheder, hører yderligere de forvaltningsretlige principper og principperne om »dueprocess«.
What this meansis that the objectives pursued and themeans deployed must be weighed up andan attempt made to keep them in properbalance so that the citizen is not subjectedto excessive burdens.
I lang tid anså man, at en vej ud af dennesituation var, at EF tilslutter sig den europæiske menneskerettighedskonvention.Imidlertid har EF-Domstolen i sin udtalelse
Among the other fundamental principles underlying Community law are the general principlesof administrative law and the concept of
Problemet omkring de grundlæggenderettigheder i EF kan derfor i sidste endekun løses én gang for alle, ved at degældende fællesskabs- og unionstraktaterændres, og at der opstilles en særlig listeover de for EU gældende grundlæggenderettigheder.
For a long time, EC accession to the ECHRwas regarded as a way out of this situation. In its Opinion 2/94, however, the Court held that, as the law now stands, the EC has no competence to accede to the Convention.
Et grundlag herfor kunne udgøres af Europa-Parlamentets »Erklæring om de grundlæggende rettigheder og de grundlæggende frihedsrettigheder«, som er blevet anvendt i forbindelse medenomfattendelisteovergrundlæggende rettigheder; for kun derigennem kan der tilvejebringes en effektivstyrkelse af de grundlæggende rettighedersbeskyttelse i EU.
The Court stated that respectfor human rights was a condition for thelawfulness of Community acts.
Dette forudsætter imidlertid, at der kan opnås tilslutning fra samtlige medlemsstater omindholdet ogomfanget af disse grundlæggende rettigheder.
However,accession to the Convention would entail a substantial change in the present Community system for the protection ofhuman rights in that it would involve the Community entering into a distinct international institutional system as well asintegration of all the provisions of the Convention into the Community legalorder.
Denne enighed er i dag fortsat heltklart ikke til stede; medlemsstaterne erendnu ikke kommet længere end til etgenerelt, men dog bindende, tilsagn om atoverholde og beskytte de grundlæggenderettigheder også i relation til EU.
The Court took the view that such amodification of the system for the protection of human rights in the EC, withequally fundamental institutional implica-tionsforthe Community and for the Member States, would be of constitutionalsignificanceand wouldthereforegobeyondthescopeofthedispositive
2/94 konkluderet, at EF under de gældende fællesskabsregler ikke harnogen kompetence til at tiltræde konventionen.
The only possible way to solve once andfor all the question of fundamental rightsin the EC is to create a body of such rightsapplying specifically to the EU by meansof amendments to the existing EC and EU Treaties.
I denne forbindelse fremførte EF-Domstolen, at overholdelsen af menneskerettighederne ganske vist var en forudsætning for retmæssigheden af Fællesskabets handlinger, men at en tiltrædelse af den europæiske menneskerettighedskonvention imidlertid forudsatte, atde gældende fællesskabsregler ændresvæsentligt, idet det ville indebære, at EFinddrages i et folkeretligt, anderledes institutionelt system, og at samtlige bestemmelser i menneskerettighedskonventionensåledes skulle indarbejdes i Fællesskabetsretsregler.
The European Parliament’s ‘Declaration of fundamental rights andfreedoms’, which set out a comprehensivecatalogue of human rights, could serve asa basis for this. This is the only way toeffectively enhance the protection ofhuman rights in the EU — assuming, ofcourse, that all Member States are inagreement about the nature and scope ofthese rights.
En sådan ændring af systemet tilmenneskerettighedernes beskyttelse i EF,som ville få grundlæggende institutionellekonsekvenser både for EF og for medlemsstaterne, er efter EF-Domstolens opfattelseaf forfatningsretlig dimension og går derfori sit væsen ud over grænserne for densubsidiære handlingsbeføjelse i EF-trakta-tens artikel 308.
It is quite obvious that thisconsensus has been lacking up to now;the Member States have not gone anyfurther than a general, but neverthelessbinding, commitment to respect and safe-guardfundamentalfreedomsinthecontext of the EU.
DEN EUROPÆISKE UNIONSFORFATNING lle samfund har en forfatning.
THE ‘CONSTITUTION’ OF THE EUROPEAN UNION very social organisation has a constitu- of the Member States and their institutions,and the position of the citizen.
•DEN EUROPÆISKE UNIONSSTRUKTURMODELLEN MED TRE SØJLER
•STRUCTURE OF THE EURO-PEAN UNION: THE ‘THREEPILLARS’
Første søjle:de tre Europæiske Fællesskaber dvs. dette samfunds enkelte dele tilpassestil hinanden og til helheden, de fælles målog de spilleregler fastlægges, i henhold tilhvilkebeslutningermedbindendegyldighed træffes.
First pillar: the European Communities which the structure of a political system isdefined, i.e. the relationship of the variousparts to each other and to the whole isspecified, the common objectives aredefined and the rules for making bindingdecisions are laid down.
Da EU er en sammenslutning af stater, og da EU har fået overdraget bestemte opgaver og funktioner, mådens forfatning opfylde samme krav somen statsforfatning.
The constitutionof the EU, as an association of States towhich quite specific tasks and functionshave been allotted, must thus be able toanswer the same questions as the constitution of a State.
EU’sforfatningerikkesom deflestemedlemsstaters forfatninger nedfældet i ensammenhængende grundlov, men denfremgår af et samlet sæt af regler og grundlæggende værdier, som har bindendegyldighed.
Unlike most of the constitutions of its Member States, the EU constitution is notlaid down in a comprehensive constitutional document, but arises from thetotality of rules and fundamental values bywhich those in authority perceive themselves to be bound.
Disse normer findes dels ioprettelsestraktaterne, dels i de retsakter,der udstedes af fællesskabsinstitutionerne,men også i form af sædvaneret.
These rules are to befound partly in the founding Treaties or inthe legal instruments produced by the Community institutions, but they also restpartly on custom.
Statssamfundene beherskes af to ledendeprincipper: Ret (rule of law) og demokrati.Unionen skal — for så vidt den ønsker atleve op til de grundlæggende krav om retog demokrati — legitimere sig selv og alt,hvad den foretager sig, både retligt ogdemokratisk.
In the Member States the body politic isshaped by two overriding principles: therule of law and democracy.
Det gælder dens grundlæggelse, opbygning, beføjelser og funktionsmåde, medlemsstaternes og deres insti-tutionersstillingogdensforholdtilborgerne.
All the activities of the Union, if they are to be true tothe fundamental requirements of law anddemocracy, must have both legal anddemocratic legitimacy: the elements onwhich it is founded, its structure, itspowers, the way it operates, the position
Første søjle udgøres af de tre Europæiske Fællesskaber (E(Ø)F, Euratom, EKSF),udbygget yderligere og udvidet med en Økonomisk og Monetær Union.
The first pillar is made up of the three European Communities (E(E)C, Euratom,ECSC), which have been deepened andenlarged by economic and monetaryunion.
Det Europæiske Økonomiske Fællesskab blev meddannelsen af EU omdøbt til Det Europæiske Fællesskab. EØF-traktaten blev til EF-trak-taten.
When the EU was established, the‘European Economic Community’wasrenamed the ‘European Community’.
Iforbindelse med dannelsen af EU har visseaf EF’s institutioner ændret navn.
However,this change of name did not affect the three existing Communities (ECSC, Euratom, EC) since it did not entail anyformal unification of them.
Rådet for De Europæiske Fællesskaber har siden den8. november 1993 heddet Rådet for Den Europæiske Union.
In the courseof the establishment of the EU, some institutions of the EC changed their names.The ‘Council of the European Communi-ties’has since 8 November 1993 beenreferred to as the ‘Council of the European Union’.
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber er blevet til Europa-Kommissionen.
The ‘Commission of the European Communities’ has become the ‘European
Første søjle:De Europæiske Fællesskaber
First pillar: the European Communities
Anden søjle:Fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik
Second pillar: common foreign and security policy
Tredje søjle: Samarbejde Indre og retlige anliggender
Third pillar: cooperation in justice and home affairs
Udenrigspolitik:•Samarbejde, fællesholdninger og aktioner •Fredsbevarelse •Menneskerettigheder •Demokrati •Hjælp til tredjelande
Foreign policy•Cooperation,common positionsand measures•Peacekeeping•Human rights•Democracy•Aid to non-membercountries
•Samarbejde på detretlige område inden forcivile og straffesager•Politimæssigt samar-bejde•Bekæmpelse af racismeog fremmedhad•Bekæmpelse af narkotika og handel medvåben•Bekæmpelse af organiseret kriminalitet•Bekæmpelse af terro-risme•Forbrydelser modbørn og menneskehandel
Security policy•Drawing on the WEU: questionsconcerning the security of the EU•Disarmament•Financial aspects ofdefence•Long-term: Europe’s securityframework