natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Fang solens klare stråler med denne supersmarte solfanger.
Capture the sun’s bright rays for yourself with this super cool sun catcher.
Du skal bruge:Et snørebånd eller en kraftig snor. · En tærteform til engangsbrug · Vand · Saks · Økologiske appelsiner eller citroner
You will need:A shoelace or heavy string · A disposable pie plate · Water · Scissors · Organic oranges or lemons
Fold snørebåndet eller snoren halv over og træk enderne midtover tærteformen. 2.
Fold the shoelace or string in half and place the two ends across the centre of the pie plate.2.
Skræl forsigtigt appelsinerne eller citronerne, så skrællen falder af i store stykker.
Carefully peel the oranges and lemons so that the peel comes off in large pieces.
Skær en stor ring ud til »solen« og masser af trekanter som »stråler«.3.
Cut out one large circle for the “sun” and lots of long triangles as “rays”.3.
Stil »solen« og dens »stråler« på tærteformen med den farvede side opad.
Arrange the “sun” and its “rays” into the pie plate, with the coloured side face up.
Hæld forsigtigt vand på formen, til den er næsten fyldt.
Gently pour water into the plate until it is almost full.
Læg formen udenfor (hvis det er koldt nok) eller i fryseren.4.
Place plate outside (if it’s cold enough) or in your freezer.4.
Når isen er helt frosset, skal den tages ud af formen. Få nu en voksen til at hænge den op på en lav gren, hvor den kan opfange solens stråler.
Once it is frozen, remove the ice from the plate and have an adult hang it from a low branch where it can catch the sun.
GODT FOR NATUREN, GODT FOR DIG
GOOD FOR NATURE, GOOD FOR YOU.
Da jeg på en solrig sommerdag i juli 2004 blev ringet op hjemme på Østergaard og fik tilbudt posten som EU’s kommissær for landbrug og udvikling af landdistrikter, vidste jeg – inderst inde – at dette ville blive mit livs største udfordring.
When, on a sunny day in July 2004, I received a telephone call on my farm in Denmark offering me the chance to become European Commissioner for Agriculture and Rural Development, I knew - deep in my bones - that this would be one of the greatest responsibilities of my life.
Vi har ryddet op i den daglige forvaltning af den fælles landbrugspolitik.
We have carefully steered the CAP to keep it facing squarely towards unfolding challenges - such as the need to sharpen the farm sector’s competitive edge, to make environmental care a central plank of policy, and to respond to the international food crisis.
Politikken er blevet enklere, mere målrettet, stærkere og mere synlig for offentligheden.
The technical workings of agricultural and rural policy can sometimes seem remote to normal people.
Alt dette er sket samtidig med, at 12 nye medlemsstater gnidningsløst er blevet integreret i EU og vores landbrugspolitik.
And yet this policy brushes gently against their lives every day.
Det tekniske arbejde med landbrugs- og landdistriktspolitikken kan forekomme fjernt fra almindelige menneskers hverdag.
We have cleaned out the stables in terms of day-to-day management of the CAP - making it simpler, sounder, stronger, more visible to the public.
Men det er ikke desto mindre en politik, der uden at gøre meget væsen af sig berører vor dagligdag på utroligt mange måder.
All this while smoothly integrating 12 new Member States into the EU and its agricultural system.
Og endelig har vi taget en positiv, åben og resultatorienteret tilgang til internationale handelsforhandlinger og spørgsmålet om den globale fødevaresikkerhed, hvilket er helt i tråd med principperne i den reformerede fælles landbrugspolitik
And we have transposed the principles of the reformed CAP into the international context, looking for ways of underpinning trade and food security around the world.
Dette arbejde har lagt beslag på det meste af min tid de seneste fem år.
This work has certainly filled my time for the last five years!
Men det er en investering, der har givet et meget tilfredsstillende afkast.
And at the end of this period, I feel a great satisfaction.
Men den fælles landbrugspolitik – en af EU’s ældste politikker – har været genstand for en række vigtige ændringer, og den er nu godt rustet til at hjælpe vore landmænd og landdistrikter et stykke vej ind i fremtiden.
No policy ever reaches a state of perfection, but the CAP - one of the EU’s longest-established common policies - has embraced valuable change and is in great shape to move on into the future.
Hver dag leverer vore landmænd sikre og sunde fødevarer til EU’s 500 millioner borgere.
Unfailingly, our farmers put food on the table for the EU’s 500 million citizens - food which must be safe and wholesome.
Land- og skovbruget forvalter godt 80 procent af EU’s areal og er med til at forme mange af vore højest skattede landskaber.
They are the stewards of nearly half of the territory of the EU (and of nearly 80 per cent of it together with forest managers), and therefore they give us many of our most treasured landscapes.
Landbruget kan være en stærk allieret i kampen mod klimaforandringen – ikke mindst fordi landbruget kan producere vedvarende energi som et miljøvenligt alternativ til de fossile brændstoffer.
Farming can be a strong ally in the fight against climate change - not least by providing valuable energy from renewable sources.
Og set i lyset af at over halvdelen af EU’s borgere bor på landet, er politikker, der er med til at styrke den sociale og økonomiske struktur i landdistrikterne, ikke en valgfri mulighed men en ubetinget nødvendighed.
And given that more than half of the EU’s citizens live in the countryside, policies to strengthen the social and economic fabric of rural areas are essentials, not optional extras.
EU’s fælles landbrugspolitik tager fat på alle disse forhold.
All these issues are concerns of the EU’s Common Agricultural Policy (CAP).
Ligesom EU generelt har udviklet sig under Barroso-Kommissionen i 2004-2009, er der også sket bemærkelsesværdige forandringer i den fælles landbrugspolitik.
And during the Barroso Commission of 2004 to 2009, the CAP has been on the move, just as the European Union as a whole has been on the move.
Del 1: En politik der tackler nye udfordringer
Part 1: Developing EU policy to face emerging challenges
Da jeg tiltrådte i 2004, havde vi netop vendt et nyt blad i den fælles landbrugspolitiks historie.
When I took oce in 2004, a new chapter had recently been opened in the story of the CAP.
fremtiden.
for the future.
Min opgave i de år, der fulgte, var derfor ikke at bryde dette fundament op og starte forfra.
My task for the next few years was not to rip up this foundation and lay yet another.
Min opgave var derimod at stive fundamentet af og bygge videre på det – og derved sikre at den fælles landbrugspolitik stadig er i stand til at opnå konkrete resultater i en verden i forandring.
My task was to firm up that foundation, then to build on it – helping the CAP to deliver in practice in a changing world.
Jeg havde tre grundlæggende principper for øje: nul l Det var nødvendigt, at den fælles landbrugspolitik
A reform agreement struck in the blisteringly hot summer of 2003 had set out plans for a radical rebuilding of the CAP - for the sake of competitive, market-responsive and sustainable farming in healthy and vibrant rural areas.
Den væsentligste nyskabelse var den såkaldte “afkobling” af indkomststøtten til landbruget.
The main innovation was the so-called “decoupling” of income support payments to farmers.
Siden 1992 har EU løbende begrænset den fælles landbrugspolitiks traditionelle værktøjer, der fokuserer på prisregulering og omlagt en stor del af støtten til direkte indkomststøtte til landmændene.
Since 1992, the EU had been slimming down the CAP’s traditional mechanisms for supporting agricultural prices, in favour of making direct income support payments to farmers out of the EU budget.
Reformen fra 2003 ernede stort set forbindelsen mellem denne form for støtte og produktionen.
The reform deal of 2003 essentially cut the link between these payments and production.
Landmænd, som modtager disse afkoblede betalinger, kan nu vælge, hvad de vil producere – og hvor meget – uden at det påvirker, hvor meget de får i støtte.
Farmers who received decoupled payments could choose what to produce – and how much – without aecting the value of their decoupled payments.
Med denne nye ordning – kaldet enkeltbetalingsordningen – vil landmændene snarere skelne til markedssignaler frem for politiske signaler fra Bruxelles, når de planlægger deres produktion.
Through this new system – known as the Single Payment Scheme - farmers would base their production decisions on market signals rather than political signals from oces in Brussels.
Dette giver dem et stærkt incitament til at blive mere konkurrencedygtige samtidig med, at det har ernet handelsforvridende elementer i politikken.
This would give them a strong incentive to make themselves more competitive, and would avoid distortions of trade.
Den anden nyskabelse i 2003-reformen var sammenkædningen af indkomststøtte og krav til miljøbeskyttelse, dyrevelfærd og folkesundhed på grundlag af en ordning kaldet “krydsoverensstemmelse”.
The second innovation of the 2003 reform was the linking of income support to standards of environmental care, animal welfare and public health, through a system known as “cross-compliance”.
I forbindelse med denne ordning kan landmændenes indkomststøtte nedsættes, hvis de ikke overholder en række krav og standarder.
Under this system, farmers could see their income support cut in a given year if they failed to respect the relevant standards.
Herved er støtten til landbruget i højere grad blevet knyttet til samfundets forventninger.
This bound support for the farm sector more tightly to public expectations.
Det var ligeledes ganske betydningsfuldt, at vi med 2003 reformen besluttede at overføre midler fra indkomststøtten til landbruget til EU’s politik for landdistriktsudvikling, som er en væsentlig komponent i den fælles landbrugspolitik.
Also important was the decision to transfer funding out of farmers’ income support payments and into the EU’s rural development policy, an essential component of the CAP.
Denne nye ordning – kaldet graduering eller modulering – var i begyndelsen af beskedent omfang, men frigjorde alligevel værdifulde midler til støtte for EU’s landdistrikter som helhed.
This new system of transfers – known as “modulation” – began at a modest level but nonetheless freed up valuable funds for looking after the EU’s rural areas as a whole.
Gennem disse nyskabelser og andre ændringer skabte reformaftalen fra 2003 et udmærket udgangspunkt for
Through these innovations and other changes, the reform agreement of 2003 laid an excellent foundation
Reform af sukkersektoren
Reform of the sugar sector
Da jeg blev kommissær i november 2004, havde EU reguleret sin sukkersektor på mere eller mindre samme måde i godt 40 år. For at sikre sukkerproduktion i hvert medlemsland havde vi givet støtte til en intern sukkerpris, der lå langt over verdensmarkedspriserne.
When I became a European Commissioner in November 2004, the EU had regulated its sugar sector in more or less the same way for some 40 years, supporting a domestic sugar price far above world market prices to keep production in place in every country of the Union.
Mange mente, at det var umuligt at reformere sukkersektoren.
Many said the sugar sector could not be reformed.
Men reformerne blev gennemført.
But reform it we did.
Med de ændringer, der blev vedtaget i 2005, blev referenceprisen for sukker i EU nedsat med 36 % over en årrække.
The changes agreed in 2005 cut the benchmark EU sugar price by 36 per cent over several years.
Resultatet blev, at vi igen fik en langt mere bæredygtig og naturlig balance mellem EU’s sukkerindustri og resten af verdensmarkedet – vi blev nettoimportør i stedet for eksportør.
Bringing sugar beet farmers into the Single Payment Scheme gave them support which was in line with the need for competitiveness and which also depended on environmental standards (through cross-compliance).
Ved at blive omfattet af enkeltbetalingsordningen fik sukkerproducenterne støtte, som var i overensstemmelse med behovet for øget konkurrenceevne og som også via krydsoverensstemmelsesordningen, var baseret på miljøkrav.
The reforms are also funding restructuring programmes in areas where sugar factories shut down - helping workers laid o to find new jobs, and putting disused factory sites back into good environmental condition.
Selv om EU ikke havde en komparativ fordel inden for sukkerproduktion, skabte vor generøse støttepolitik overskudsproduktion, som blev eksporteret med subsidier – en omstændighed, som mange af vore handelspartnere ikke så på med milde øjne.
Although the EU did not have a comparative advantage in sugar production, our policy was creating large surpluses which we exported with subsidies - a fact which was not welcomed by many of our trade partners.
Tiden var inde til en ny ordning, der kunne gøre sektoren mere konkurrencedygtig og bæredygtig og som samtidig også var venligere stemt over for vore sukkerproducerende handelspartnere i hele verden – navnlig de fattigere udviklingslande.
It was time to remould the system to make it more conducive to competitive, sustainable production, as well as "friendlier" to our sugar-producing trade partners around the world - especially poorer developing countries.
Presset for ændringer var så meget desto stærkere, efter visse dele af den daværende sukkerpolitik var blevet underkendt af Verdenshandelsorganisationen WTO.
The pressure to do so was all the stronger after a World Trade Organisation panel ruled certain aspects of our policy illegal.
Reform af frugt- og grøntsektoren
Reform of the fruit and vegetable sector
EU’s frugt- og grøntavlere dyrker og sælger produkter, der er afgørende for en sund kost, og de tegner sig for 17 % af værdien af EU’s landbrugsproduktion. Men sektoren led under det hårde pres fra detailsektoren og den globale konkurrence.
EU fruit and vegetable producers grow and sell products which are essential for a healthy diet, and they account for 17 per cent of the value of EU agricultural production.
Det var nødvendigt at styrke den, og dette var kongstanken bag den reformpakke, der blev vedtaget i juni 2007.
It needed to be reinforced: this was the principal motivation behind a reform package for the sector which was agreed in outline in June 2007.
Med EU’s skolefrugtordning udbredes de gode idéer, som nogle medlemslande allerede anvender.
The EU School Fruit Scheme is spreading the good ideas and practices which some Member States have already applied individually.
Ordningen stiller midler til rådighed til uddeling af frugt og grøntsager i skoler, og det følges op med støtteprogrammer til at undervise børn, forældre og lærere i sunde kostvaner.
It provides funding to distribute fruit and vegetables in schools, as well as to support programmes to educate children, parents and teachers about healthy diet.
Begge tiltag skulle fremme bedre spisevaner.
Both measures should encourage better eating habits.
Ordningen er også med til at tilbyde producenterne en stabil afsætning samtidig med, at den tilgodeser et presserende samfundsbehov.
Therefore, the Scheme offers producers a steady outlet, while also meeting an urgent public need.
De medlemslande, der vælger at deltage i ordningen, skal også selv bidrage med midler – for mindre velstående landes vedkommende dog med en lavere sats.
Those Member States which choose to take part in the Scheme must also contribute funding - at a lower rate in the case of less wealthy countries.
Reformerne giver producenterne yderligere incitamenter til at slutte sig sammen i “producentorganisationer”, som kan forhandle med detailsektoren på et mere ligeværdigt grundlag.
The reforms give extra incentives to producers to band together into “producer organisations” which can negotiate with retailers on a more equal footing.
Producentorganisationerne har nu flere og bedre værktøjer til rådighed.
Producer organisations now have extra policy tools at their disposal.
Kommissionen har navnlig overladt det til dem at styre markedskriser, bl.a. ved hjælp af afsætningsordninger.
In particular, the Commission has put them in charge of managing market crises through disposal schemes and other methods.
Med større beføjelser følger et større ansvar, og det betyder f.eks., at producentorganisationerne nu skal anvende en vis andel af deres budget på miljøbeskyttelse.
With greater powers comes greater responsibility: for example, producer organisations must now spend a minimum share of their budget on care for the environment.
I en særskilt proces vedtog EU i december 2006 en reform af ordningen for støtte til bananproducenterne.
In a separate process, in December 2006 the EU agreed a reform to the system for assisting its banana producers.
Hovedparten af disse findes i EU’s oversøiske territorier Guadeloupe, Martinique, Madeira og De Kanariske Øer (fire af de såkaldte “fjernområder”).
Most of these are to be found in the EU's overseas territories of Guadeloupe, Martinique, Madeira and the Canary Islands (four of the so-called "Outermost Regions").
Den støtte, der tidligere blev udbetalt til forarbejdningsindustrien, vil med en overgangsperiode blive omlagt til afkoblede betalinger til frugt og grøntavlerne inden for enkeltbetalingsordningen.
For the sake of more market-orientated and environmentally friendly farming, the support payments previously made to processors are being converted into decoupled payments to farmers within the Single Payment Scheme, over a transitional period.
Det vil bevirke, at sektoren bliver mere markedsorienteret og miljøvenlig.
Instead, to help producers face up to a more competitive world market, we provided extra money to the POSEI programme, within which individual Outermost Regions design their own toolbox for assisting their farmers.
Et aspekt af reformen, som i høj grad var rettet mod nye samfundsbehov, var mandatet til at udforme en skolefrugtordning, som blev vedtaget i november 2008.
An aspect of the reform very much inspired by emerging public needs was the mandate to draw up a School Fruit Scheme, which the EU agreed in November 2008.
Omkring 22 millioner børn i EU er overvægtige og godt 5 millioner lider af decideret fedme. Disse tal stiger år for år, og det vil uden tvivl få alvorlige konsekvenser for folkesundheden.
Around 22 million children in the EU are overweight, and about 5 million are obese.
Dårlige kostvaner bidrager til dette problem: De fleste mennesker i EU indtager ikke de minimum 400 g frugt og grøntsager om dagen, som Verdenssundhedsorganisationen WHO anbefaler.
Poor diet contributes to this problem: most people in the EU do not eat the daily minimum of 400 grammes of fruit and vegetables recommended by the World Health Organisation.
Fra 2016 vil konkurrencedygtige producenter have større frihed til at plante flere vinstokke og vil derfor også blive i stand til at udnytte en forventet stigende global efterspørgsel.
From 2016, competitive producers will have greater freedom to plant more vines and therefore to benet from growing global demand.
Vinsektoren omfattes nu også af enkeltbetalingsordningen i de tilfælde, hvor vinavlere vælger at benytte rydningsordningen.
The wine sector is one of the jewels in the crown of EU agriculture.
De får mulighed for at dyrke andre afgrøder, men tilskyndes samtidig til at værne om miljøet.
The EU produces some of the best-known and best-loved wines in the world, and many of Europe’s most beautiful and inspiring landscapes have been formed and dened by tens of thousands of highly individual, lovingly cared-for vineyards.
Men ikke alt var fryd og gammen i den europæiske vinsektor.
The wine sector is also being brought into the Single Payment Scheme, so that vine growers who have used the grubbing-up scheme benet from support which leaves them free to respond to the market but also encourages them to care for the environment.
Forskellige problemer havde vokset sig større over en årrække.
However, problems had been creeping up on the EU wine sector for years.
Mange producenter var bundet af alt for restriktive regler, vores vine mistede markedsandele til stærke globale konkurrenter, og lagrene af overskudsvin var fortsat fyldte. Alt for meget af sektorens budget i den fælles landbrugspolitik var øremærket tvivlsomme og kostbare foranstaltninger – som f.eks. de godt 3,7 milliarder kr. (500 mio. EUR) der årligt blev brugt på at støtte destillation af vin, som ingen ville købe.
Many producers were tied down by overly restrictive rules; the sector was losing market share to vigorous non-European competition; stocks of “surplus” wine remained high; and too much of the sector’s CAP budget was being spent on questionable and costly policy measures – for example, some €500 million a year on subsidised distillation of wines which had no buyers.
Ændringer af mærkningsreglerne betyder, at forbrugerne nu kan købe europæiske vine, hvor der kun står angivet druesort og produktionsår på etiketten.
Changes in labelling rules mean that consumers can now buy European wines identified only by vine variety and year of production (i.e. without a Protected Denomination of Origin or a Protected Geographical Indication).
Dette vil skabe mere lige vilkår for de europæiske producenter i forhold til deres internationale konkurrenter, som i mange år har været meget succesfulde med at markedsføre sådanne vine på det europæiske marked.
This puts European producers on a more level playing field with their competitors, who have been selling such wines very successfully for many years.
På samme måde som med sukkerreformen blev en reform anset som politisk umulig, men ikke desto mindre lykkedes det at vedtage en reformpakke i december 2007, der ville give vinsektoren et bæredygtigt fodfæste på længere sigt.
As in the case of the sugar sector, many had said that reforming the wine sector was politically impossible. And yet, in December 2007, the EU agreed a reform package to put its wine sector back on a sustainable footing for the long term.
EU’s spiritussektor var også centrum for en betydningsfuld reform, der blev vedtaget i december 2007.
Also of importance is a reform of the EU spirits sector, likewise agreed in December 2007.
I den forbindelse blev der bl.a. indført meget klarere regler for mærkning af vodka, hvilket satte punktum for en langvarig strid mellem producenter i forskellige EU-lande.
Among other things, this has introduced much clearer labelling of vodka for the consumer and thereby settled a long-running dispute between producers in dierent EU countries.
Vodka fremstillet af korn eller kartofler mærkes blot som “vodka”, mens der fremover vil stå “vodka fremstillet af…” på de flasker, hvor indholdet er destilleret på basis af andre former for landbrugsprodukter.
Vodka made from grain or potatoes is simply labelled as "vodka"; otherwise, it is labelled as "vodka produced from….".
Som led i en treårig frivillig “rydningsordning” – med stærke miljøbeskyttelsesforanstaltninger – tilbyder vi støtte til de vinavlere, der ikke er konkurrencedygtige, og som ønsker at grave deres vinstokke op og forlade
In an important step to prepare for liberalisation, a three-year voluntary “grubbing-up scheme” - with strong environmental safeguards - is oering money to uncompetitive producers who wish to dig up their vines and leave the sector. This will bring the market into balance.
Reform af landdistriktspolitikken
Reform of rural development policy
Desuden skal hovedparten af medlemslandene nu anvende mindst 5 % af deres budget til projekter, der foreslås og styres af lokalbefolkningen i landdistriktsområderne.
All Member States are now required to use rural development policy in a more balanced way than in the past. For example, they must spend at least 25 per cent of their rural development budget on environmental measures.
Det sker i forbindelse med den såkaldte “Leader-metode”, der har vist sig at være et godt værktøj til at skabe innovative løsninger på lokale problemer.
To help give the people of the EU a living, healthy countryside – a countryside with clean earth, air and water, with a range of economic opportunities and with communities which are attractive to live in – the CAP contains a strong policy for general rural development.