natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Forskriftsproceduren: Proceduren i Forskriftsudvalget kommer til anvendelse iforbindelsemedforanstaltningerafgenerel betydning, der tager sigte på atafdække væsentlige bestemmelser i denretsakt, der skal gennemføres, f.eks. foranstaltninger til beskyttelse af sundhed ellersikkerhed for mennesker, dyr eller planter.
Itis conducted exclusively before the European Court of Justice. Given the seriousness of the accusation, the referral of the Court of Justice must be preceded by apreliminaryprocedurein which the Member State is given the opportunity tosubmit its observations.
Ogsådetteudvalgersammensatafrepræsentanter for medlemsstaterne ogafgiver udtalelse med kvalificeret flertalvedrørende gennemførselsbestemmelser,som Kommissionen har påtænkt.
If the dispute is not settled at that stage, either the Commission or another Member State(Article 227 EC) may institute an actionin the Court.
Retshåndhævelsen i EU varetages af EF-Domstolen og Retten i Første Instans.
In practice the initiative isusually taken by the Commission.
EF-Domstolen er højeste instans og sammenmed Retten i Første Instans også dendømmendemagtiallespørgsmålvedrørende fællesskabsretten.
The Court investigates the complaint anddecides whether the Treaty has beeninfringed. If so, the offending Member State is then required to take the measures needed to conform.
retshåndhævelsessystemet skelnes mellem følgende former for sager ved EF-Domstolen/Retten i Første Instans:
European Union offers the possibility of asecond court ruling ordering it to pay alump-sum fine or a penalty (Article 228EC).
Traktatbrudssager(EF-traktatens artikel 226) retsakter, der er vedtaget af Rådet, Kommissionen, Europa-Parlamentet eller Den Europæiske Centralbank.
Actions for annulment (Article 230 EC) if the fact of the plaintiff’s legal positionbeing adversely affected is clearly established along with the nature of thoseadverse effects; this may present problemsin cases where Community legal acts stillhave to be implemented by the Member States.
Er EF-borgere eller virksomheder part i sagen,skal klagen indbringes for Retten i Første Instans, hvorimod tvister mellem institutionerne indbringes for EF-Domstolen.
The ‘immediacy’requirement isalso intended to prevent ‘relator suits’from being filed.
Herigennemgivesderadgangtilatkontrollere, om en medlemsstat har overholdt en forpligtelse, der påhviler den imedfør af fællesskabsretten.
The purpose of actions for annulment is tohave binding legal instruments of the Council, Commission, Parliament or the European Central Bank annulled.
Opklares spørgsmålet ikke derved, kan enten Kommissionen eller en medlemsstat (EFtraktatens artikel 227)indbringe sagen for EF-Domstolen underpåberåbelse af traktatbrud.
If EUcitizens or firms are involved in such anaction as plaintiff or defendant, the actionmust be brought before the Court of First Instance (CFI).
I praksis liggerinitiativet hovedsageligt hos Kommissionen.
Disputes between institutions, however, must be conducted beforethe European Court of Justice.
EF-Domstolen undersøger derefterklagen og fastslår, om der foreligger krænkelse af traktaten eller ej.
If the action succeeds, the Court of Justiceor CFI may declare the instrument voidwith retroactive effect.
Fastslår den, atder foreligger traktatbrud, skal den pågældende medlemsstat straks bringe det tilophør.
In certain circumstances, it may declare it void solely fromthe date of the judgment.
Efterkommer medlemsstaten ikke EF-Domstolens dom, har Kommissionenmulighed for at pålægge den medlemsstat,der allerede har siddet en dom fra EF-Domstolen overhørig, at betale et fastbeløb eller en tvangsbøde (EF-traktatensartikel 228).
However, inorder to safeguard the rights and interestsof those bringing legal actions, the declaration of nullity may be exempted fromany such restriction.
Annullationssager(EF-traktatens artikel 230)
Complaints for failure to act (Article 232 EC)
En annullationssag kan indbringes underpåberåbelse af den retsudstedende institutions inkompetence, væsentlige formellemangler, overtrædelse af traktaten eller afretsregler vedrørende dens gennemførelse,samtaf magtfordrejning.Ensagkanindbringes af medlemsstaterne, Rådet eller Kommissionen.
The actions may be based on allegationsof ultra vires, violation of essential procedural requirements, infringement of the Treaties or secondary legislation, or abuseof discretionary powers.
Påsamme måde har Europa-Parlamentet, Revisionsretten og Den Europæiske Centralbank ret til atindbringe et sådant søgsmål med henblikpå at bevare deres traktathjemlede rettigheder.
They may bebrought by a Member State, the Councilor the Commission, but also by Parliament, the Court of Auditors or the European Central Bank in order to safeguardthe rights invested in them.
Derimod kan EF-borgere og virk-somhederkunpåståannullationafretsakter, der berører dem selv, samt afretsakter, som, skønt de er rettet til andrepersoner, dog berører dem umiddelbart ogindividuelt. For at en person er umiddelbart og individuelt berørt, skal denne ihenhold til EF-Domstolens praksis væreindividualiseret, sådan at forstå at denneudskillersigfrakredsenaf deandremarkedsdeltagere.
However, citizens and firms can only proceed againstdecisions that are personally addressed tothem or, though addressed to others, havea direct individual effect on them.
søgsmål, der anlægges i offentlighedensinteresse.
damage sustained, which must be inexcess of the commercial risk that can bereasonably expected in the business sectorconcerned.
Erstatningssager (EF-traktatensartikel 235 og artikel 288, stk. 2)
Actions for damages (Articles 235 and 288(2) EC)
I begrundede tilfælde kan EF-Domstolen dog begrænse ugyldighedserklæringen til at gælde fra domsforkyndelsen.
There must be a causal link between theact of the Community institution and thedamage sustained.
For at sikre klagerens rettighederoginteresser undtages disse dogfrabegrænsningerne af virkningerne af enannullationsdom.
Intent or negligence do not have to beproved.
Passivitetssager(EF-traktatens artikel 232)
Actions by Community staff (Article 236 EC)
EF’s borgere og virksomheder, men ogsåmedlemsstaterne, har mulighed for atindbringe en klage over fejl begået af EF’sansatte for Retten i Første Instans (borgereog virksomheder) eller for EF-Domstolen(medlemsstater) med påstand om erstatning.
The CFIhasjurisdictionindisputesbetween staff members or their survivingfamily members and their employing institution arising from the employment relationship.
Betingelserne for EF’s hæftelse erimidlertid kun summarisk reguleret i traktaterne; gældende er i denne forbindelse de almindelige retsgrundsætninger i medlemsstaternes retsordener, som EF-Domstolen har bygget videre på. Ifølge EF-Domstolens retspraksis skal følgendeforhold foreligge, for at EF har pligt til atudbetale skadeserstatning: 1.
Citizens and firms — and also Member States — that sustain damage by reason offault committed by EC staff can file actionsfor damages at the CFI (individuals andfirms) or the Court of Justice (Member States).
En fællesskabsinstitution eller en EF-ansat skalunder udøvelsenafsitembede havehandlet ulovligt.
Appeals procedure (Article 225(1)EC, Art. 110 ff. of the rules of procedure of the Court of Justice)
Er der tvivl om, hvoransvaret for, at en EF-retsakt (forordningeller direktiv) er ulovlig, skal placeres, erdet ikke tilstrækkeligt, at den pågældendeakt er ulovlig, men der må også være taleom, at en overordnet retsnorm til beskyttelse af enkeltpersoner klart og tydeligt erblevet overtrådt.
There must be an unlawful act by a Community institution or by a member ofits staff in the exercise of his functions.Where the case turns on liability for alegislative instrument (regulation or directive) unlawfully made by the institution, itis not enough that the instrument beunlawful: it must be in substantial andmanifest conflict with a superior rule oflaw having the purpose of protecting individual rights.
Det er imidlertid ikke letatfastslå,hvornårderforeliggerentilstrækkeligt graverende overtrædelse af
It is no easy matter to determine when there is a serious enoughviolation of Community law.
Med hensyn til kompetencefordelingen mellem EF-Domstolen og Retteni Første Instans gælder samme princippersom for annullationssager.
The relationship between the Court of Justice and the CFI is designed in such away that judgments of the CFI are subjectto a right of appeal to the Court of Justiceon points of law only.
Før klagenimidlertid kan indbringes, må klagerendog forinden have opfordret den pågældende EF-institution til at handle.
The appeal may beon the grounds of lack of competence ofthe CFI, a breach of procedure whichadverselyaffectstheinterestsoftheappellant or the infringement of Community law by the CFI.
Genstand for en klage indbragt af en afinstitutionerne er en klage for at få konstateret, at den pågældende institution harovertrådt traktaten ved at undlade atudstede en retsakt.
If the appeal is justified and procedurally admissible, the CFI’s judgment is rescinded by the Court
selvafgøreretstvisten;i modsatfaldhenviser den sagen til fornyet behandling i Retten i Første Instans, som er bundet af EF-Domstolens retlige vurdering.
of Justice. If the matter is ripe for a courtruling, the Court of Justice may issue itsown judgment; otherwise, it must referthe matterbacktothe CFI, whichisbound by the Court of Justice’s legalassessment.
Foreløbig retsbeskyttelse(EF-traktatens artikel 242 og 243) fællesskabsretten.
Provisional legal protection (Articles242 and 243 EC)
Personalesager(EF-traktatens artikel 236)
Preliminary rulings (Article 234 EC)
I stedet er der imidlertid mulighed for at anmode EF-Dom-stolen/Retten i FørsteInstans om at udsætte gennemførelsen af den anfægtederetsakt(EF-traktatens artikel 242) eller atforeskrive de nødvendigeforeløbigeforholdsregler (EFtraktatens artikel 243).
Actions filed with the Court of Justice orthe CFI, or appeals lodged against theirjudgments, do not have suspensive effect.It is, however, possible to apply to the Court of Justice or the CFI for an order tosuspend the application of the contestedact (Article 242 EC) or for an interim courtorder (Article 243 EC).
Tvister mellem Fællesskabet og detsansatte eller efterladte inden for rammerneaf tjenesteforholdet behandles af Retten i Første Instans.
The merits of any application for interimmeasures are assessed by the courts on thebasis of the following three criteria.
Appelsager (EFtraktatens artikel 225,stk. 1, artikel 110 ff. i EF-Domstolensprocesreglement)
Prospect of success on the main issue(fumus boni juris): this is assessed by thecourt in a preliminary summary examination of the arguments submitted by theappellant.
Spørgsmål om, hvorvidt en anmodning omatforeskrivenødvendigeforeløbigeforholdsregler er begrundet, vurderes iretspraksis efter følgende tre kriterier: 1.Hvorvidt hovedsagen menes at kunnevindes (fumus boni juris): Hvorvidt hovedsagen kan vindes, vurderes i forbindelsemed en summarisk forhåndsundersøgelseaf de forhold, som sagsøger har frembragt.2. Forholdsreglernes hastende karakter:Hvorvidt forholdsreglerne er af hastendekarakter, vurderes på basis af, om denpågældende forholdsregel er nødvendigfor at forhindre, at rekvirenten påføresomfattende og ubodelig skade.
This is the procedure whereby the nationalcourts can seek guidance on Communitylaw from the European Court of Justice.Where a national court is required toapply provisions of Community law in acase before it, it may stay the proceedingsand ask the Court of Justice for clarification as to the validity of the Communityinstrument at issue and/or the interpretation of the instrument and of the Treaties.The Court of Justice responds in the formof a judgment rather than an advisoryopinion; this highlights the mandatorynature of its ruling.
Kriterierneherfor er i den forbindelse krænkelsens artog alvor samt dens konkrete og endegyldige negative virkninger på rekvirentensformue og andre retligt beskyttede aktiver.Økonomisk skade anses principielt kun forat være omfattende og ubodelig skade, når
The preliminary rulingprocedure, unlike the other proceduresunderconsiderationhere,isnotacontentious procedure but simple onestage in the proceedings that begin andend in the national courts.
Forholdet mellem EF-Domstolen på denene side og Retten i Første Instans på denanden side er blevet reguleret på denmåde, at alle afgørelser truffet af Retten i FørsteInstans kan anfægtes ved EF-Domstolen, for så vidt appellen kun angårretsspørgsmål.
The object of a preliminary ruling is to secure a uniform interpretation of Community law and, with it, the unity ofthe Community legal order. Alongside this
Denne appel kan støttes pådet forhold, at Retten i Første Instans ikkeer kompetent, at der foreligger en procedurefejl, som indebærer, at klagerensinteresser tilsidesættes, samt på, at Retten i Første Instans har krænket fællesskabsretten.
Urgency of the order: this is assessed onthe basis of whether the order applied forby the appellant is necessary in order toward off serious and irreparable harm.The criteria used for making this assessment include the nature and seriousnessof the infringement, and its specific andirreversibly adverse effects on the appellant’s property and other objects of legalprotection.
den ikke i hovedsagen kan erstattes fuldstændigt, såfremt sagsøger vinder sagen.
questions referred to the Court of Justice,which is called on to look at many questions specifically concerned with thecompatibility of provisions of national and Community law, orto decide ontheapplicability of a specific provision of Community law in proceedings pendingbefore a national court.
3.Interesseafvejning:De ulemper, rekvirenten påføres, såfremt foreskrivelsen af deforeløbige forholdsregler afvises, vejes opmod EF’s interesse i straks at gennemføreforholdsreglen samt mod de ulemper, somtredjemand lider, såfremt den nødvendigeforeløbige forholdsregel foreskrives.
Although thesequestions are in fact procedurally inadmissible, the Court of Justice does not simplyrefer them back to the national court;instead,itreinterpretsthequestionreferred to it as a request by the referringcourt for basic or essential criteria forinterpreting the Community legal provisions concerned, thus enabling it to thengive its own assessment of compatibilitybetween national and Community law.The procedure adopted by the Court of Justice is to extract from the documentation submitted — particularly the groundsfor referral — those elements of Community law which need to be interpreted forthepurposeoftheunderlyinglegaldispute.
Præjudicielle sager(EF-traktatens artikel 234) procedure også betydning for det enkelteindivids retsbeskyttelse. Varetagelsen afden mulighed, der er tildelt de nationaledomstole, for at undersøge national retsforenelighed med fællesskabsretten og itilfælde af uforenelighed at anvende denprioriterede,umiddelbartgældendefællesskabsret, forudsætter, at fællesskabsrettens indhold og rækkevidde er klartbeskrevet.
latter function, the procedure is also ofimportance in protecting individual rights.The national courts can only assess thecompatibility of national and Communitylaw and, in the event of any incompatibility, enforce Community law — whichtakes precedence and is directly applicable — if the content and scope of Community provisions are clearly set out.This clarity can normally only be broughtabout by a preliminary ruling from the Court of Justice, which means that proceedings for such a ruling offer Community citizens an opportunity tochallenge actions of their own Member State which are in contravention of Community law and ensure enforcementof Community law before the nationalcourts.
Denne klarhed kan i reglen kuntilvejebringes via en præjudiciel afgørelsefra EF-Domstolen, således at forstå atproceduren med præjudicielle spørgsmålpå den måde også giver EF-borgerne mulighed for at anfægte de handlinger fraderes egen medlemsstat, der strider modfællesskabsretten, og at gennemtvinge fællesskabsretten ved de nationale domstole.
This dual function of preliminaryruling proceedings compensates to acertain extent for the restrictions on individuals directly filing actions before the Court of Justice and is thus crucial for thelegalprotectionoftheindividual.However, success in these proceedingsdepends ultimately on how ‘keen’ national Judges and courts are on referring cases toa higher authority.
Den nationale dommer formulerer i den forbindelse en retsanmodning,som EF-Domstolen reagerer på med endom og ikke med en udtalelse, hvormeddetgøresklart,atafgørelsenerafbindende karakter også udadtil.
The European Court of Justice rules on the interpretation of instruments of Community law and examinesthe validity of the Community institutions’and the European Central Bank’s acts oflegal significance.
I forbindelse med præjudicielle spørgsmål træffesder ikke som ved de øvrige beskrevneprocedurer afgørelse i en retstvist.
Provisions of nationallaw may not be the subject of a preliminary ruling.
Her erder derimod tale om en del af en samletretssag, der begynder for en national ret ogligeledes afsluttes der.
In proceedings for a preliminary ruling, the Court of Justice is notempowered to interpret national law orassess its compatibility with Communitylaw. This fact is often overlooked in the
Udover at sikreensartethed i fællesskabsretten har denne
The procedure isavailable to all ‘courts of the Member States’.
Genstand for den præjudicielle anmod-ning:EF-Domstolen træffer dels afgørelse ispørgsmål om fortolkning af fællesskabsretten og udøver dels en kontrol medgyldigheden af de retshandlinger, som Fællesskabets institutioner og Den Europæiske Centralbank udfører. Bestemmelserne i national ret kan ikke gøres tilgenstand for en præjudiciel afgørelse.
This expression should be understood within the meaning of Communitylaw and focuses not on the name butrather on the function and position occupied by a judicial body within the systemsof legal protection in the Member States.On this basis, ‘courts’are understood tomean all independent institutions (i.e. notsubject to instructions) empowered tosettle disputes in a constitutional Stateunder due process of law.
EF-Domstolen har inden for rammerne af et
According tothis definition, the constitutional courts inthe Member States and dispute-settling
præjudicielt søgsmål ikke beføjelse tilhverkenatfortolke nationalretellervurdere dens forenelighed med fællesskabsretten. Dette faktum overses ofte i depræjudicielle spørgsmål, der stilles til EF-Domstolen.
rejects the application for a preliminaryruling as inadmissible.
Heri finder man ofte specifikke spørgsmål, der vedrører en nationalretsforskrifts forenelighed med en bestem-melseifællesskabsretten,ellerderanmodes om en fortolkning af en bestemtfællesskabsregels anvendelighed i forbindelse med en retstvist, der er anlagt tilafgørelse ved en national domstol.
The parties canonly request, not require, it to refer a case.The Court of Justice considers the relevance of the point solely in terms ofwhetherthequestionconcernedisamenable to referral (i.e. whether it actually concerns the interpretation of the ECTreaty or the legal validity of an act by a Community institution) or whetheragenuine legal dispute is involved (i.e.whether the questions on which the Courtof Justice is to give its legal opinion in apreliminary ruling are merely hypotheticalor relate to a point of law that has alreadybeen settled).
Dissepræjudicielle spørgsmål, der i sig selv ikkekan forelægges, afvises ikke som sådan af EF-Domstolen, men omformuleres i denforstand, at den domstol, der stiller spørgsmålet, i substansen eller i det væsentligeeftersøger kriterier for fortolkningen afgældende fællesskabsret for dernæst selvatkunnevurdere,hvorvidtdenforafgørelsen vigtige nationale lovgivning erforenelig med fællesskabsretten.
It is exceptional for the Court to decline to consider a matter forthese reasons because, given the specialimportance of cooperation between judicial authorities as provided for in the ECTreaty, the Court exercises restraint whenapplying these criteria.
Samtidigarbejder EF-Domstolen på den måde, atden af det samlede materiale, som dennationale domstol har fremlagt, navnligbegrundelsentildenpræjudicielleafgørelse, uddrager de elementer af fælles-skabsretten,som derer behovforatfortolke under hensyntagen til genstandenfor retstvisten.
Nevertheless,recent judgments of the Court show that ithas become more stringent as regardseligibility for referral in that it is veryparticular about the already establishedrequirement that the order for referralcontain a sufficiently clear and detailedexplanation of the factual and legal background to the original proceedings, andthat if this information is not provided itdeclares itself unable to give a properinterpretation of Community law and
Ret til præjudiciel forelæggelse:Allemedlemsstaternes domstole har ret til atstille præjudicielle spørgsmål.
Obligation to refer. Anational court ortribunal against whose decision there is nojudicial remedy in national law is obligedto refer.
Domstolsbegrebet skal her forstås i fællesskabsretligforstand og går ikke på betegnelsen, menmere på en institutions funktion og position i medlemsstaternes retsbeskyttelsessystem.
The concept of right of appealencompasses all forms of legal redress bywhich a court ruling may be reviewed infact and in law (appeal) or only in law(appeal on points of law).
I henhold hertil er domstole såledesalle uafhængige retsinstanser, der ikke er bundet af instrukser fra anden side, ogsom skal afgøre retstvister med retskraftig virkning i sager, der er retsstatsligt ordnede.
The conceptdoes not, however, encompass ordinarylegal remedies with limited and specificeffects (e.g. new proceedings, constitutional complaint).
Berettigede til at stille præjudicielle spørgsmål er i henhold hertil principielt også medlemsstaternes forfatningsdomstole eller retsinstanser uden for dennationale jurisdiktion, men derimod ikkede private voldgiftsdomstole.
Acourt obliged to refera case may only avoid such referral if thequestion is of no material importance forthe outcome of the case before it, or hasalready been answered by the European Court of Justice, or the interpretation of Community law is not open to reasonabledoubt.
Det er dennationale dommer, der afgør, om detfællesskabsretlige spørgsmål er så vigtigtfor hovedsagen, at han vil forelægge enpræjudiciel anmodning.
However, the obligation to refer isunconditional where the validity of a Community instrument is at issue.
Retstvistens parterkankunforeslå dette.EF-Domstolenvurderer, om der er tale om et reelt retligtspørgsmål, om det stillede spørgsmål rentfaktisk vedrører fortolkningen af EF-trak-taten eller gyldigheden af en fællesskabsinstitutions handling, eller om der ertale om en reel retstvist, dvs. ikke et hypotetisk eller konstrueret tilfælde, som kan få EF-Domstolen til at afgive udtalelse via enpræjudiciel afgørelse.
The Court of Justice made it quite clear in thisrespect that it alone has the power toreject illegal provisions of Communitylaw. The national courts must thereforeapply and comply with Community lawuntil it is declared invalid by the Court of Justice.
Ganske vist hørerdet til sjældenhederne, at EF-Domstolenafviser præjudicielle spørgsmål af disseårsager, da deni betragtningaf densærlige betydning af det retslige samarbejde, der er hjemlet i EF-traktaten, udøverenvistilbageholdenhedvedunder-søgelsen af disse to synspunkter.
Aspecial arrangement applies tocourts in proceedings for the granting ofprovisional legal protection.
Alligevelviser navnlig den seneste retspraksis, at EF-Domstolen har skærpet kravene til, hvilkepræjudicielle spørgsmål der kan stilles,idet den nu tager det allerede tidligererejste krav om en tilstrækkeligt klar ogentydig redegørelse for den faktiske ogretlige baggrund for hovedsagen megetbogstaveligt i forelæggelseskendelsen, ogsåfremt disse oplysninger ikke foreligger,erklærer den sig ude af stand til at foretageen sagligt korrekt fortolkning af fælles-
According torecent judgments of the Court of Justice,these courts are empowered, subject tocertain conditions, to suspend enforcement of a national administrative actderiving from a Community regulation, orto issue interim orders in order to provisionally determine the arrangements of