natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På baggrund af studier af klipper og fossiler begyndte geologerne at gøre sig tanker om, hvordan jorden var blevet til, og om, hvor gammel den mon kunne være.
Geologists, studying rocks and fossils, began wondering how the Earth had been formed and how old it really was.
To store videnskabsmænd, Jean-Baptiste Lamarck (i Frankrig) og Charles Darwin (i England) nåede efterhånden frem til den konklusion, at dyr og planter havde gennemgået en »udvikling«, dvs. at de forskellige dyre- og plantearter havde ændret sig til andre arter over en periode på millioner af år.
Two great scientists, Jean-Baptiste Lamarck (in France) and Charles Darwin (in England), eventually concluded that animals and plants had ‘evolved’ – changing from one species into another over millions and millions of years.
Charles Darwin fremlagde sin udviklingsteori i 1859.
Charles Darwin published his theory of evolution in 1859.
I 1700-tallet begyndte folk at stille andre vigtige spørgsmål, f.eks. om, hvordan lande bedst regeres, og hvilke rettigheder og friheder befolkningen burde have.
In the 1700s, people were asking other important questions too – such as how countries should be governed, and what rights and freedoms people should have.
Filoso¨ en og forfatteren Jean-Jacques Rousseau mente, at alle burde være lige.
The writer Jean-Jacques Rousseau said that everyone should be equal.
En anden forfatter, Voltaire, sagde, at verden ville være bedre, hvis uvidenhed og overtro a¢ østes af fornuft og viden.
Another writer, Voltaire, said the world would be better if reason and knowledge replaced ignorance and superstition.
Disse nye idéer gav perioden navnet »oplysningstiden« og medførte store forandringer i nogle lande — bl.a. den franske revolution i 1789, hvor folket besluttede, at det ikke længere ville regeres af konger og dronninger.
This age of new ideas, called the‘Enlightenment’, led to great changes in some countries – for example the French revolution of 1789, when the people decided they would no longer be ruled by kings and queens.
Et af deres revolutionære slagord var »frihed, lighed og broderskab«, som senere blev Frankrigs nationale motto.
One of their revolutionary slogans was‘freedom, equality and brotherhood’– which eventually became the French national motto.
Den første telefon blev opfundet af den skotskfødte Alexander Graham Bell.
The  rst telephone – invented by Scottish-born Alexander Graham Bell.
I dag er Europa førende inden for produktion af mobiltelefoner.
Today, Europe makes the latest mobile phones.
I det 19. og 20. århundrede blev der i Europa gjort andre op« ndelser, som har været med til at skabe den verden, vi kender i dag, f.eks.:
Other European inventions from the 19th and 20th centuries helped create the world we know today. For example:
1937 Pulverka e1939 Det første jet y 1940’rne Den første computer
1937 Instant co­ ee1939 First jet aircraft1940s First computer
1912 Neonrøret1920’rne Fjernsyn og motorveje1935 Radaren og kuglepennen
1912 Neon lighting1920s Television and motorways1935 Radar and the biro pen
I dag er det sådan, at omkring en µ erdedel af Europas arbejdstagere er beskæftiget med at producere ting, der er nødvendige i den moderne verden, dvs. føde- og drikkevarer, mobiltelefoner, computere, tøj, møbler, vaskemaskiner, µ ernsyn, biler, busser, lastbiler og mange andre ting.
Today, roughly a quarter of the people working in Europe are producing things needed for the modern world: food and drinks; mobile phones and computers; clothes and furniture; washing machines and televisions; cars, buses and lorries and lots more besides.
Omkring 7 ud af 10 europæere har et såkaldt servicejob.
About 7 out of every 10 European workers have ‘service’ jobs.
Dvs. at de arbejder i forretninger, på postkontorer, i banker, forsikringsselskaber, hoteller, restauranter, hospitaler, skoler osv. — her sælger de ting eller yder en tjeneste, som folk har brug for.
In other words, they work in shops and post o ces, banks and insurance companies, hotels and restaurants, hospitals and schools, etc. – either selling things or providing services that people need.
Hvad kan man lære af historien?
Learning the lessons of history
Europas historie består desværre ikke kun af store fremskridt, som man kan være stolt af.
Sadly, the story of Europe is not all about great achievements we can be proud of.
Der er også ting at skamme sig over.
There are also many things to be ashamed of.
Op gennem århundrederne har Europas lande ofte ligget i krig med hinanden.
Down the centuries, European nations fought terrible wars against each other.
Årsagen var som regel enten ønsket om større magt og større landområder eller spørgsmål om religion.
These wars were usually about power and property, or religion.
Millioner af mennesker i de øvrige verdensdele er blevet slået ihjel af de europæiske koloniherrer — ved krige og mishandling eller utilsigtet ved smitte med europæiske sygdomme.
European colonists killed millions of native people on other continents – by fighting or mistreating them, or by accidentally spreading European diseases among them.
Millioner af afrikanere har også arbejdet som slaver for europæerne.
Europeans also took millions of Africans to work as slaves.
Man endte dog langt om længe med at tage ved lære af disse forfærdelige misgerninger.
Lessons had to be learnt from these dreadful wrongdoings.
Den europæiske slavehandel blev forbudt i 1800-tallet. Kolonilandene blev uafhængige i 1900-tallet. Der kom endelig fred i Europa.
The European slave trade was abolished in the 1800s.
Du kan se hvordan i kapitlet »EU’s historie«.
To nd out how, read the chapter called‘Bringing the family together: the story of the European Union’.
Desværre har der været mange kon¢ikter inden for den europæiske familie. Årsagen har ofte været spørgsmålet om, hvem der skulle regere i et land, eller hvilket land der ejede et bestemt landområde.
Regrettably, there have been many quarrels in the European family.
Nogle gange ønskede en hersker at ska¨e sig mere magt ved at erobre et naboland eller at bevise, at hans folk var bedre og stærkere end andre.
Sometimes a ruler wanted to gain more power by conquering his neighbours, or to prove that his people were stronger and better than other peoples.
Gennem mange århundreder var der forfærdelige krige i Europa.
One way or another, for hundreds of years, there were terrible wars in Europe.
Alene i det 20. århundrede blev der i Europa udkæmpet to krige, som oven i købet bredte sig til andre lande over hele verden. Derfor kaldes de verdenskrige.
In the 20th century, two big wars started on this continent but spread and involved countries all around the world.
Millioner af mennesker omkom i disse krige, som efterlod Europa fattigt og i ruiner.
They killed millions of people and left Europe poor and in ruins.
Kunne man ikke gøre noget for at forhindre nye krige? Ville europæerne nogensinde kunne sætte sig ned og sammen snakke om tingene i stedet for at gå i krig med hinanden?
Could anything be done to stop these things happening again?
Det fortæller vi om i det følgende kapitel, som handler om Den Europæiske Union.
That’s the story of our next chapter: the story of the European Union.
… og fred
and peace
Vi europæere har hjemme i forskellige lande og har forskellige sprog, traditioner, skikke og trosretninger.Men vi har også meget tilfælles, ligesom en stor familie.
We Europeans belong to many di erent countries, with di erent languages, traditions, customs and beliefs. Yet we belong together, like a big family, for all sorts of reasons.
Her er nogle af de ting, som knytter os sammen.
Here are some of them.
> Vi har været fælles om Europa i tusinder af år. > Vores sprog minder ofte om hinanden. > Mange mennesker i hvert land nedstammer fra mennesker fra andre lande. > Vore traditioner, skikke og fester har ofte samme oprindelse. > Musik, malerkunst, teaterstykker og bøger, som gennem århundreder er skabt rundt om i Europa, er et fælleseje, som vi alle har glæde af. > De ¢ fleste mennesker i Europa går ind for retfærdighed, et godt naboskab, frihed til at have sin egen mening, respekt for andre og pligten til at hjælpe folk i nød. > Vi kan godt lide, hvad der gør vores eget land og egen region til noget særligt, men synes samtidig, at det er godt, at vi også har ting tilfælles som europæere. 29
> We have shared this continent for thousands of years. > Our languages are often related to one another. > Many people in every country are descended from people from other countries. > Our traditions, customs and festivals often have the same origins. > We share and enjoy the beautiful music and art, and the many plays and stories, that people from all over Europe have given us, down the centuries. > Almost everyone in Europe believes in things like fair play, neighbourliness, freedom to have your own opinions, respect for each other and caring for people in need. > So we enjoy what’s di erent and special about our own country and region, but we also enjoy what we have in common as Europeans. 29
Den anden verdenskrig sluttede i 1945.
The Second World War ended in 1945.
Den havde skabt død og ødelæggelse af et uhyggeligt omfang, og den var startet i Europa.
It had been a time of terrible destruction and killing, and it had started in Europe.
Hvordan kunne de europæiske landes ledere forhindre, at det skete igen?
How could the leaders of European countries stop such dreadful things from ever happening again?
De havde brug for en plan, der ikke var prøvet før.
They needed a really good plan that had never been tried before.
En franskmand ved navn Jean Monnet havde grublet meget over det problem.
A Frenchman called Jean Monnet thought hard about this.
Han havde tænkt på, at lande har brug for to ting, når de vil føre krig: jern til at producere stål (til at lave kampvogne, kanoner, bomber osv.) og kul til at producere energi til fabrikker og jernbaner.
He realised that there were two things a country needed before it could make war: iron for producing steel (to make tanks, guns, bombs and so on) and coal to provide the energy for factories and railways.
Europa havde masser af kul og stål, og de europæiske lande havde således haft alt for nemt ved at lave våben og gå i krig.
Europe had plenty of coal and steel: that’s why European countries had easily been able to make weapons and go to war.
Jean Monnet foreslog derfor en dristig ny idé, som gik ud på, at Frankrigs og Tysklands regeringer — og eventuelt også visse andre europæiske landes regeringer — ikke længere selv skulle drive deres egen kul- og stålindustri.
So Jean Monnet came up with a very daring new idea. His idea was that the governments of France and Germany – and perhaps of other European countries too – should no longer run their own coal and steel industries.
Driften skulle i stedet varetages af alle involverede lande, som så skulle sætte sig omkring et bord og tale om tingene og træ¨ e beslutninger i fællesskab.
Instead, these industries should be organised by people from all the countries involved, and they would sit around a table and discuss and decide things together.
På den måde ville krig mellem landene simpelthen ikke længere være mulig.
That way, war between them would be impossible!
Jean Monnet mente, at planen kunne blive virkelighed, hvis bare de europæiske ledere var rede til at forsøge.
Jean Monnet felt that his plan really would work if only European leaders were willing to try it.
Han talte derfor om planen med sin ven Robert Schuman, der var minister i den franske regering.
He spoke about it to his friend Robert Schuman, who was a minister in the French government.
Robert Schuman syntes, det var en vældig god idé, og han præsenterede forslaget i en berømt tale den 9. maj 1950.
Robert Schuman thought it was a brilliant idea and he announced it in an important speech on 9 May 1950.
Talen overbeviste ikke kun de franske og tyske ledere, men også lederne i Belgien, Italien, Luxembourg og Nederlandene.
The speech convinced not only the French and German leaders but also the leaders of Belgium, Italy, Luxembourg and the Netherlands.
De besluttede, at de ville slå deres kul- og stålindustri sammen, og lavede en sammenslutning, som de kaldte Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab (EKSF).
They all decided to put their coal and steel industries together and to form a club they called the European Coal and Steel Community (ECSC).
Hensigten var at bevare freden og hjælpe med til at genopbygge Europa, som var lagt i ruiner af krigen.
It would work for peaceful purposes and help rebuild Europe from the ruins of war.
EKSF blev oprettet i 1951.
The ECSC was set up in 1951.
Fællesmarkedet
The common market
De seks lande arbejdede så godt sammen, at de snart besluttede at starte endnu et samarbejde.
The six countries got on so well working together that they soon decided to start another club, called the European Economic Community (EEC).
De oprettede i 1957 Det Europæiske Økonomiske Fællesskab (EØF, men ofte siger man bare EF).
It was set up in 1957.
Det blev kaldt det »økonomiske« fællesskab, fordi det planlagte samarbejde havde at gøre med deres »økonomi«, dvs. penge, erhvervsliv, beskæftigelse og handel.
‘Economic’ means ‘to do with the economy’– in other words, to do with money, business, jobs and trade.
Ventetid ved grænsen … Tidligere var sådanne køer almindelige.
Bored at the border…Queues like this used to be part of normal life in Europe.
En af de grundlæggende idéer var, at landene i dette fællesskab sammen skulle lave et »fælles marked« for at gøre det nemmere at handle sammen.
One of the main ideas was that the EEC countries would share a‘common market’, to make it easier to trade together.
Indtil da havde lastbiler, tog og ¢ flodpramme, der transporterede varer fra ét land til et andet, været nødt til at standse ved alle grænser, fordi de skulle fremvise en masse papirer og betale told.
Until then, lorries and trains and barges carrying goods from one country to another always had to stop at the border, and papers had to be checked and money called‘customs duties’had to be paid.
Det gjorde det hele meget langsommeligt og betød, at varer fra udlandet blev dyrere.
This held things up and made goods from abroad more expensive.
Formålet med et fælles marked var at afska¨ e grænsekontrol, forsinkelser og told og at lade landene handle med hinanden, som om det hele foregik inden for ét stort land.
The point of having a common market was to get rid of all those border checks and delays and customs duties, and to allow countries to trade with one another just as if they were all one single country.
Anden verdenskrig havde gjort det meget vanskeligt for Europa at producere fødevarer og at importere dem udefra.
The Second World War had made it very di cult for Europe to produce food or to import it from other continents.
Så sent som først i 1950’erne var der stadig mangel på mad i Europa.
Europe was short of food even in the early 1950s.
EF vedtog derfor en ordning, som betød, at landmændene k penge for at producere ¢ flere fødevarer, og som sikrede, at de kunne tjene tilstrækkeligt ved at dyrke jorden.
So the EEC decided on an arrangement for paying its farmers to produce more food, and to make sure that they could earn a decent living from the land.
Denne ordning kom til at hedde »den fælles landbrugspolitik«.
This arrangement was called the‘common agricultural policy’(or CAP).
Den fungerede godt.
It worked well.
Faktisk så godt, at landmændene endte med at producere for mange fødevarer, og det blev nødvendigt at lave om på ordningen.
So well, in fact, that farmers ended up producing too much food and the arrangement had to be changed!
I dag får landmændene også støtte for at passe på landskaberne.
Nowadays, the CAP also pays farmers to look after the countryside.
Fællesmarkedet gav snart befolkningen i EF bedre levevilkår.
The common market was soon making life easier for people in the EEC.
Folk k ¢ flere penge at bruge, ¢ flere ting at sætte på bordet og et større udvalg af varer i forretningerne. Det kunne ses i nabolandene, og i 1960’serne begyndte de at forhøre sig, om de ikke også kunne komme med i denne »klub«.
They had more money to spend, more food to eat and more varied things in their shops.
Velkommen i klubben.
Joining the club.
På dette billede underskriver Danmarks repræsentant optagelsestraktaten.
In this picture, Greece signs up for membership.
Efter ¢ flere års forhandlinger blev EF i 1973 udvidet med Danmark, Det Forenede Kongerige og Irland.
After years of discussions, the United Kingdom, Denmark and Ireland joined in 1973.
I 1981 var det Grækenlands tur, i 1986 Portugals og Spaniens, og i 1995 kom Finland, Sverige og Østrig også med i samarbejdet.
It was the turn of Greece in 1981, followed by Portugal and Spain in 1986, and Austria, Finland and Sweden in 1995.
Nu havde klubben således 15 medlemmer.
So now the club had 15 members.
Klubben udviklede sig hen ad vejen.
Over these years, the club was changing.
Ved udgangen af 1992 var man ikke blot færdig med at oprette det såkaldte »indre marked«, men man havde også sat andre ting i gang.
By the end of 1992 it had finished building the‘single market’(as it became known), and it was doing a lot more besides.
EF-landene havde indledt et samarbejde for at beskytte miljøet og bygge bedre veje og jernbaner i hele Europa.
For example, EEC countries were working together to protect the environment and to build better roads and railways right across Europe.
De rigere lande hjalp de mindre velstående med at bygge veje og gennemføre vigtige projekter.
Richer countries helped poorer ones with their road building and other important projects.
Det var blevet lettere at rejse rundt i Europa, fordi de ¢ fleste EF-lande havde afska¨ et paskontrollen ved grænserne.
To make life easier for travellers, most EEC countries had got rid of passport checks at the borders between them.
Folk fra én medlemsstat kunne nu frit slå sig ned og arbejde i en anden medlemsstat.
A person living in one member country was free to go and live and nd work in any other member country.
EF-landenes regeringer tog også andre nye idéer op, f.eks. hvordan politiet i de forskellige lande kunne hjælpe hinanden med at fange forbrydere, narkotikasmuglere og terrorister.
The governments were discussing other new ideas too – for example, how policemen from di erent countries could help one another catch criminals, drug smugglers and terrorists.
Der var sket så store ændringer i klubben, og dens medlemskreds var efterhånden så tæt forenet, at det i 1992 blev besluttet at ændre navn til »Den Europæiske Union« (EU).
In short, the club was so di erent and so much more united that, in 1992, it decided to change its name to the‘European Union’(EU). (EU).
Miljøbeskyttelse indebærer også, at man mindsker luftforureningen — f.eks. ved at bruge vindenergi til elproduktion.
Protecting the environment includes reducing air pollution – for example, using wind energy to make electricity.
En politimand og hans hund tjekker bagage for narkotika.
A policeman and his dog check luggage for drugs.
Familien samles
Bringing the family together
Samtidig skete der spændende ting uden for EU’s grænser.
Meanwhile, exciting things were happening beyond the EU’s borders.
Europa havde i mange år været opdelt i en østlig og en vestlig del.
For many years, the eastern and western parts of Europe had been kept apart.
De lå ikke i krig med hinanden, men de to siders ledere var uenige om næsten alt.
They weren’t at war, but their leaders disagreed strongly.
Lederne i den østlige del gik ind for en styreform, der hed »kommunisme«, som ikke gav borgerne ret meget frihed.
The rulers of the eastern part believed in a system of government called ‘Communism’ which did not allow people much freedom.
Landene i øst var fattige i forhold til Vesteuropa på grund af den måde, de blev styret på.
Because of the way they were governed, those countries were poor compared to western Europe.
Grænsen mellem øst og vest blev omtalt som »jerntæppet«, fordi den var så uigennemtrængelig.
The division between east and west was so strong it was often described as an‘iron curtain’.
Mange steder var der opsat høje hegn, og i Berlin var der en solid mur, så hele Tyskland var delt i to.
In many places the border was marked by tall fences or a high wall, like the one that ran through the city of Berlin and split Germany in two.
Det var meget svært at få tilladelse til at komme over grænsen.
It was very dicult to get permission to cross this border.
Europas deling endte i 1989 med Berlinmurens fald.
Finally, in 1989, the division and disagreement ended.
Jerntæppet eksisterede ikke længere, og Tyskland blev hurtigt genforenet.
The Berlin Wall was knocked down and the‘iron curtain’ceased to exist. Soon, Germany was reunited.
Landene i Central- og Østeuropa afholdt valg, og de nye regeringer afskaede det gamle, strenge kommunistiske system.
The peoples of the central and eastern parts of Europe chose for themselves new governments that got rid of the old, strict Communist system.
De lande, der havde opnået frihed, begyndte at blive interesserede i at komme med i Den Europæiske Union, og snart var der en pæn kø af ansøgerlande, der ventede på at blive medlemmer af EU.
The countries that had gained freedom began asking whether they could join the European Union, and soon there was quite a queue of ‘candidate’ countries waiting to become EU members.
For at et land kan blive medlem af Den Europæiske Union, må det have en velfungerende økonomi.
Before a country can join the European Union, its economy has to be working well.
De tidligere kommunistiske lande gjorde en stor indsats for at forberede sig på alle disse områder, og efter nogle få år var otte af dem klar. Der er tale om følgende lande: Estland, Letland, Litauen, Polen, Slovakiet, Slovenien, Tjekkiet og Ungarn.
The former Communist countries worked hard at all these things and, after a few years, eight of them were ready: the Czech Republic, Estonia, Hungary, Latvia, Lithuania, Poland, Slovakia and Slovenia.
De blev medlemmer af EU den 1. maj 2004 sammen med to øer i Middelhavet — Cypern og Malta. Den 1. januar 2007 var yderligere to tidligere kommunistiske lande, nemlig Bulgarien og Rumænien, klar, og de kunne dermed også blive medlemmer.
They joined the EU on 1 May 2004, along with two Mediterranean islands – Cyprus and Malta.
EU har aldrig før optaget så mange lande på så kort tid.
Never before have so many countries joined the EU in such a short time.
Det er en rigtig familiegenforening, hvor Østeuropa og Vesteuropa endelig har fundet hinanden igen.
This is a real‘family reunion’, bringing together the eastern, central and western parts of Europe.
EU forsøger på mange forskellige måder at skabe bedre levevilkår.
The EU tries to make life better in all sorts of ways.
Her er nogle af dem.
Here are some of them.
Klimaændringer og miljø
Climate change and the environment ys ar
Miljøet er alles sag, så alle lande må arbejde sammen om beskyttelse af naturen.
The environment belongs to everyone, so countries have to work together to protect it.
EU har f.eks. lavet regler for at bekæmpe forurening og for at beskytte vilde fugle.
The EU has rules about stopping pollution and about protecting (for example) wild birds.
De gælder i alle EU-lande, og regeringerne har pligt til at sørge for, at de overholdes.
These rules apply in all EU countries and their governments have to make sure they are obeyed.
Forurening kender ingen grænser, og Europas lande må derfor arbejde sammen om at beskytte miljøet.
Pollution crosses borders, so European countries work together to protect the environment.
Klimaændringerne og den globale opvarmning er andre problemer, som landene ikke kan klare alene.
Climate change – also known as global warming – is another problem that countries cannot tackle alone.
EU-landene er derfor blevet enige om at samarbejde for at mindske den mængde emissioner, de udleder, og som skader atmosfæren og er skyld i den globale opvarmning.
EU countries have therefore agreed to work together to lower the amount of emissions they produce that harm the atmosphere and cause global warming.
EU prøver også at få andre lande til at gøre det samme.
The EU is also trying to in± uence other countries to do the same.
Mange EU-lande bruger euro.
The euro is used in many EU countries.