natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Til læserne Send venligst kommentarer eller forslag til følgende adresse: Europa-Kommissionen – Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri – Afdelingen for Information, kommunikation, interinstitutionelle forbindelser, evaluering og planlægning – Rue de la Loi 200 – B-1049 Bruxelles – eller fax til (+32) 2 299 30 40 mærket Fiskeri og akvakultur i Europa. E-post: fisheries-magazine@ec.europa.eu
Note to readers We welcome your comments or suggestions at the following address: European Commission – Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries – Information, communication, inter-institutional relations, evaluation and programming Unit – Rue de la Loi/Wetstraat 200 – B-1049 Brussels or by fax to: (+ 32) 2 299 30 40 with reference to Fisheries and aquaculture in Europe. E-mail: fisheries-magazine@ec.europa.eu
Yderligere oplysninger om maritime og fiskeri anliggender kan fås på følgende websteder: http://ec.europa.eu/commission_barroso/borg/index_en.htm http://ec.europa.eu/fisheries http://ec.europa.eu/maritimeaffairs
For further information on maritime affairs and fisheries, please consult the following sites: http://ec.europa.eu/commission_barroso/borg/index_en.htm http://ec.europa.eu/fisheries http://ec.europa.eu/maritimeaffairs
Tidsskriftet Fiskeri og akvakultur i Europa udgives af Europa-Kommissionens Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri.
Fisheries and aquaculture in Europe is a magazine published by the Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries of the European Commission.
Bladet tilsendes gratis efter bestillingaf et abonnement (se kupon på side 16).
It is distributed free on request (see subscription coupon on page 16).
Fiskeri og akvakultur i Europa udkommer 5 gange årligt og tidsskriftet kan også læses på webstedet for GD for Maritime Anliggenderog Fiskeri: http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_da.htm.
Fisheries and aquaculture in Europe is published five times a year and it is also available on the Maritime Affairs and Fisheries DG web site: http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_en.htm Editor: European Commission, Directorate-General for Maritime Affairs and Fisheries, Director-General.Disclaimer: Whilst the Maritime Affairs and Fisheries DG is responsible for the overall production of this magazine, it is not responsible for the accuracy, content or views expressed within particular articles.
Ansvarshavende udgiver: Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Maritime Anliggender og Fiskeri, Generaldirektøren.Ansvarsfraskrivelse: GD for Maritime Anliggender og Fiskeri er overordnet ansvarlig for udgivelsen af dette tidsskrift, men er ikke ansvarlig for korrekthed i indhold ellersynspunkter udtrykt i de enkelte artikler. Kommissionen har ikke, medmindre andet er angivet, vedtaget eller på nogen måde godkendt synspunkter,der optræder i tidsskriftet, og udtalelser kan ikke tages til indtægt for Kommissionens eller GD Maritime Anliggender og Fiskeri opfattelse.Kommissionen kan ikke garantere for nøjagtigheden af informationerne i tidsskriftet, og hverken Kommissionen eller nogen person, som har sit virkei Kommissionens navn, kan drages til ansvar for oplysningernes anvendelse.© De Europæiske Fællesskaber, 2008.Eftertryk tilladt med kildeangivelse.Forsidebilleder: © Lionel Flageul
The Commission has not, save where otherwise stated, adopted or in any way approved any view appearing in this publication and statements should not be relied upon as statements of the Commission’s or the Maritime Affairs and Fisheries DG’s views.The Commission does not guarantee the accuracy of the data included in this publication, nor does the Commission or any person acting on its behalf accept responsibility for any use made thereof.© European Communities, 2008.Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.Photo: © Lionel Flageul
Layout og tryk: Mostra – Printed in Belgium –Trykt på Ninelive 55-genbrugspapir
Production: Mostra – Printed in Belgium – Printed on Ninelive 55 recycled paper
Den fælles markedsordning: tilpasning til udviklingen
The common organisation of the markets: adapting to change
Den fælles markedsordning stammer fra 1970’erne.
The common organisation of the markets (COM) dates from the 1970s.
Og selv om den har undergået mange forandringer siden dengang, og den nye forordning, der har været gældende siden 2000, har forynget den, er det vigtigt, at de nye udfordringer, som markedet for fiskerivarer og akvakulturprodukter står over for i dag, bliver udpeget og taget op.
Although it has evolved considerably since then and was revitalised by the new regulation in force since 2000, it is important to identify and respond to the new challenges confronting the market in fishery and aquaculture products today.
Faldet i tilgangen af visse arter, stabiliteten eller endog i visse tilfælde faldet i auktionspriserne, stigningen i driftsomkostningerne, der kan tilskrives energikrisen, er blot nogle af elementerne i disse nye udfordringer.
Declining supplies of certain species, stability or in some cases a decline in auction prices and higher operating costs as a result of the energy crisis are some of these new challenges.
Selv om prisstigningen på brændstof er et strukturelt fænomen, må det hindres, at branchen oven i denne omkostningsstigning også rammes af for lave salgspriser.
The surge in fuel prices is a structural phenomenon, but it is important not to exacerbate the situation with low selling prices.
Men i mange tilfælde er markedet for fiskeriprodukter kendetegnet ved, at udbuddet er splittet ud på et stort antal producenter, der hver for sig sælger deres produkter, og at efterspørgslen omvendt er mere og mere koncentreret, hvilket gør det umuligt at finde måder at sikre visse fiskerivirksomheders økonomiske overlevelse på.
In many cases, the seafood market is extremely fragmented (many producers sell their products individually) and demand is increasingly concentrated, making it impossible to provide responses that can guarantee the economic viability of certain fisheries firms.
En anden udfordring er den stadig større plads, som akvakulturen indtager.
Lastly, consumers are gradually losing interest in ‘whole fresh’ fish and increasingly turning to prepared products.
Inden 2010 bør halvdelen af de fiskeriprodukter, der forbruges i Europa, være produceret ved opdræt, heraf en god del importeret. Disse produkter afsættes ofte til priser, der ligger langt under prisen på fiskeriprodukter, og det bør der tages hensyn til i de kommende år.
They are also more demanding in terms of quality, origin and traceability.
Endelig gør det sig gældende, at forbrugerne efterhånden går væk fra hel, fersk fisk og over til mere og mere forarbejdede produkter, og at de også stiller flere og flere krav til kvalitet, oprindelse og sporbarhed, krav, der er baseret på miljømæssige kriterier (bæredygtigt fiskeri, økologisk produktion, CO2-fodspor osv.), etiske kriterier (overholdelse af lønmodtageres sociale rettigheder, indkøb hos småproducenter til rimelige priser osv.) og naturligvis smagskvalitative, ernæringsmæssige og sundhedsmæssige kriterier. Forventninger, som det også bliver lettere at opfylde for brancheorganisationen end for den enkelte producent.
The common organisation of markets is also part and parcel of the Common Fisheries Policy and so must meet certain fundamental challenges such as combating overfishing and illegal fishing to guarantee sustainable fisheries through responsible consumption.
Det er producentorganisationernes opgave at planlægge fiskeriet, så fiskerne kan opnå den bedste pris i forhandlingerne med køberne.
The role of producer organisations is to plan fishing activity to obtain the best price possible in negotiations with buyers.
Den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter har eksisteret siden 1970. Det er den ældste søjle i den fælles fiskeripolitik.
The common organisation of the markets (COM) in fishery and aquaculture products has existed since 1970 and is the oldest pillar of the Common Fisheries Policy.
I begyndelsen var der tale om et simpelt instrument, der skulle sikre fri bevægelighed for varer og garantere stabile priser til producenterne, men siden har ordningen uafbrudt skullet følge med tiden og de store forandringer, der er indtrådt i såvel dens generelle sammenhæng som inden for de institutionelle rammer.
Originally a simple tool meant to guarantee the free movement of goods and price stability for producers, it has since steadily evolved in response to major changes taking place in both the general and institutional context.
I dag skal den i stigende grad rumme nye udfordringer: nedgang i ressourcen, stigende koncentration på store indkøbere, ændrede forbrugsmønstre, akvakulturens og importens stigende andel, større udgifter til energi og højere produktionsomkostninger osv.
Today, it must meet further new challenges: scarce resources, the growing clout of big buyers, changes in consumers’habits, the growing share of aquaculture and imports on the market, higher energy and production costs, and more.
I 1970 oprettede man denne ordning for at indføre et fælles marked for fiskerivarer, der senere blev udvidet med produkter fra opdræt.
In 1970, this organisation was set up to ensure a common market for fisheries products, which was later expanded to farmed products.
Målsætningerne var at garantere prisstabilitet og den rette betaling til erhvervet og samtidig sikre forbrugerne rimelige priser.
The aim was to guarantee price stability and a decent income for fish producers, as well as reasonable prices for consumers.
Ordningen var baseret på fortrinsvis traditionelle foranstaltninger i den første fase af opbygningen af Det Europæiske Fællesskab, f.eks. nedbrydning af toldskranker for at sikre fri bevægelighed for varer mellem medlemsstaterne og fastlæggelse af fælles regler for hele fiskerimarkedet.
It was based on classic measures in the initial phase of European integration, essentially the dismantling of tariff barriers to allow free movement of products between Member States and the establishment of common rules for the entire fishery products market.
Der er intet overraskende i, at politikken også har udviklet sig voldsomt gennem 38 år under konstant pres fra konjunkturudsving, nedgang i ressourcen, teknologiske landvindinger og et større og stærkere EU, i en løbende udvikling, hvor vedtagelsen i 2001 af en ny forordning om den fælles markedsordning blev en milepæl (1).
distribution channels were still made up of numerous small sales outlets, and fish was almost exclusively eaten fresh, without industrial processing. Today, Europe has 27 Member States, several fish stocks are in serious danger due to overfishing, Europe imports over 60% of its consumption, the great majority of production is marketed by a few big distributors, and processed products forma large share of the market.
Det er stadig denne forordning, der i dag danner rammen om markedsordningen, og hvordan den fungerer.
So it is no surprise that this policy has evolved appreciably over the last 38 years, constantly adjusting to changes in the economy, the growing scarcity of resources, technological changes and strengthened European integration.
Nutidens og morgendagens udfordringer
A key moment of this ongoing evolution was the adoption of a new COM regulation in 2000 (1).
Det Europæiske Fællesskab bestod dengang kun af seks medlemslande, man frygtede ikke, at fiskeressourcerne skulle blive udtømt, Europa importerede mindre end 30% af sit fiskeforbrug, distributionen foregik stadig via en mangfoldighed af små fiskehandlere, og fisken blev næsten udelukkende købt fersk og uforarbejdet af forbrugerne.
At the time, the European Community had only six members, there were few concerns about depleting fish resources, Europe imported less than 30% of its fish consumption,
(1) Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 af 17. december 1999 om den fælles markedsordning for fiskerivarer og akvakulturprodukter.
(1) Council Regulation (EC) No 104/2000 of 17 December 1999 on the common organisation of the markets in fishery and aquaculture products.
Handelsnormer distributørerne og forbrugerne i en situation, hvor ressourcen bliver sjældnere og endda ofte er truet.
The challenges taken up by the 2000 regulation still exist, but new ones have also come along and must be dealt with in the coming years.
I den fælles fiskeripolitik, hvor den fælles markedsordning er en af søjlerne, har den nødvendige beskyttelse af ressourcen da også fået topprioritet: uden ressource, intet marked!
These include the definition of freshness and size categories, as well as presentation characteristics. The standards facilitate marketing operations by setting common prices for each category of products and defining quality levels.
De fælles handelsnormer indeholder en fastsættelse af de harmoniserede handelsmæssige egenskaber for navnlig ferske fiskerivarer og akvakulturprodukter, når de sælges første gang inden for EU, og omfatter definition af ferskhed, størrelseskategorier og udseendemæssige egenskaber.
The first consists of reconciling the interests of producers of one of the last wild food products with those of processors, distributors and consumers in a context of increasingly scarce and often endangered resources.
Normerne letter afsætningen ved at gøre det muligt at fastsætte fælles priser for hver produktkategori og definere kvalitetsniveauer.
The common fisheries policy, of which the COM is a pillar, gives absolute priority to the preservation of resources, because without resources there can be no market!
Disse normer suppleres af krav til mærkning af produkterne, så forbrugerne er bedre informeret. Ifølge forordningen er tre oplysninger gjort obligatoriske: artens handelsbetegnelse, produktionsmetode (havfiskeri, ferskvandsfiskeri eller opdræt) og fangstområde.
These standards are matched with labelling obligations to keep consumers better informed.
De store supermarkedskæder står i visse medlemsstater allerede for over 80% af omsætningen af fiskeprodukter.
Marketing structures are changing: large supermarket chains already account for over 80% of fish sales in some Member States.
Disse kæder er blevet de primære indkøbere af fiskeprodukter, de kræver regelmæssige forsyninger, og de tyer oftere og oftere til import for at efterkomme efterspørgslen.
These chains have become the main buyers of fishery products, demand regular deliveries and are increasingly turning to exports to cover their needs.
Og det sker i en stadig hastigere udviklingsproces med tilpasning af det internationale udbud af fiskerivarer og akvakulturprodukter.
In parallel, the international market for fishery and aquaculture products is evolving and adapting at an ever quicker pace.
I øjeblikket importeres over 60% af de fiskerivarer, der forbruges i EU, mens importen for 30 år siden kun udgjorde 30% af den fisk, EU-borgerne spiste!
More than 60% of fish products consumed in the European Union are now imported, whereas 30 years ago imports accounted for only 30% of fish consumed in the EU!
En af de primære ideer med den fælles markedsordning er, at det er producenterne selv, der holder de vigtigste kort på hånden med hensyn til at klare de udfordringer, som fiskeriet står over for.
One of the key ideas of the COM is that producers themselves hold a large share of the responses to the problems facing the sector.
Det er dem, der bedst kan organisere og samordne deres indsats for at iværksætte foranstaltninger til en fornuftig forvaltning af ressourcerne, tilføre fiskeprodukterne merværdi og bidrage til markedsstabiliseringen.
They are the ones who can best organise themselves and coordinate to implement measures for rational management of resources, to provide added value to fishery products and to help stabilise the market.
Derfor er der ifølge den nugældende forordning siden 2000 lagt mere ansvar over på producentorganisationerne ledsaget af økonomisk støtte.
That is why the regulation in force since 2000 gives more responsibility to producer organisations (PO) and grants them financial support.
Disse producentorganisationer er organisationer, der er officielt anerkendt efter repræsentationskriterier og arten af deres bestræbelser for at gennemføre den fælles markedsordnings mekanismer.
The POs are officially recognised based on criteria of representativeness and the nature of their activities to implement the COM mechanisms.
er i og ak v
e in E
Samtidig har markedet ændret sig fra førhen at være domineret af fersk fisk til nu at være kendetegnet ved en forbrugerefterspørgsel, der i stigende grad retter sig mod forarbejdede produkter og navnlig færdigretter. Forbrugerne stiller større og større krav ikke blot til udvalget, men også til kvaliteten, hvad angår ernæring, sundhed og sikkerhed.
In practical terms, the POs may take collective measures to ensure the sustainability of fish stocks, to avoid catches of fish for which demand is low or nonexistent, or to anticipate market needs in terms not only of quantity but also quality and regularity of delivery.
Konkret kan producentorganisationerne træffe kollektive foranstaltninger til at sikre fiskebestandenes overlevelse, undgå fangst af fisk, som der er ringe eller slet ingen efterspørgsel efter, eller foregribe markedets behov med hensyn til såvel kvantitet som kvalitet og regelmæssige forsyninger.
More seafood, better quality and more regular deliveries are all requirements that producers find hard to meet, particularly due to the poor state of fish stocks, but also because planning is complex in this activity. The operational programmes established by the regulation have certainly helped improve the organisation of fishing activities and their financial profitability.
Til at klare udfordringerne er den fælles markedsordning, som den er tænkt i forordningen fra 2000, udstyret med fire primære instrumenter:
Consumers have become more and more demanding not only in terms of product diversity, but also in nutritional, dietetic and sanitary quality.
Producentorganisationerne i tal
How is the community market organised?
• fælles handelsnormer for ferskvarer,• producentorganisationerne, som er fiskernes frivillige foreninger, der er dannet for at lette stabiliseringen af markedet og afbøde de bratte udsving i efterspørgslen,• en prisstøtteordning med fastsættelse af minimumspriser for salg af fiskeprodukter; producentorganisationerne kan få økonomisk støtte, hvis de bliver nødt til at trække fiskeprodukter tilbage fra markedet, oplagre dem til senere brug eller forarbejde dem,• regler for udveksling med tredjelande.
To meet these challenges, the common organisation of the markets, as laid out in the 2000 regulation, comprises four essential tools:
• I 2005 var der 203 anerkendte producentorganisationer i de 16 medlemsstater (BE, DK, DE, EL, ES, FI, FR, IE, IT, LV, LT, NL, PL, PT, SE, UK).• 74% af det samlede antal producentorganisationer er hjemmehørende i Spanien, Frankrig, Italien, Tyskland og Det Forenede Kongerige. • Producentorganisationerne har forskellig gennemslagskraft og repræsentation i de forskellige lande.
• common marketing standards for fresh products;• producer organisations (PO), voluntary associations of fishermen set up to make it easier to stabilise markets and cushion sudden fluctuations in demand;• a price support scheme setting minimum sale prices for fishery products under which products cannot be sold; the PO may receive financial aid if they have to take fishery products off the market and store them for later use or process them;• rules on trade with third countries.
I 10 medlemsstater (BE, DK, DE, ES, FR, LT, NL, PT, SE, UK) er over halvdelen af alle fiskere medlem af en producentorganisation, mens tallet i tre medlemsstater (LV, PL, FI) varierer fra 12% til 23%. • For akvakulturens vedkommende er andelen af producenter, der er medlem af en producentorganisation, på over 75% i tre medlemsstater (ES, LT, UK), mens ikke engang 10% i to medlemslande (DK, FR) har fundet vej til medlemskab.
• In 2005, there were 203 recognised POs in 16 Member States (BE, DK, DE, EL, ES, FI, FR, IE, IT, LV, LT, NL, PL, PT, SE, UK).• Spain, France, Italy, Germany and the United Kingdom accounted for 74% of all the POs. • The involvement and representativeness of POs vary from one country to the next: in 10 Member States (BE, DK, DE, ES, FR, LT, NL, PT, SE, UK), more than 50% of fishermen belong to a PO, while in three Member States (LV, PL, FI), membership ranges from 12% to 23% of fishermen. • For aquaculture, the percentage of producers belonging to a PO is over 75% in three Member States (ES, LT, UK), compared to less than 10% in two Member States (DK, FR).
Endvidere er der planlagt et økonomisk incitament til at oprette tværfaglige organisationer, der kan samle repræsentanter for producenter, forarbejdningsvirksomheder og distributører med det formål at gennemføre fælles aktioner som f.eks. at forbedre kendskabet til og åbenheden i produktions- og afsætningsprocessen, foretage markedsundersøgelser og andre undersøgelser, udarbejde kvalitetsmærker eller geografiske oprindelsesangivelser.
In addition, financial incentives are provided for setting up interprofessional organisations of producers, processors and distributors in order to carry out common actions, for example, to improve knowledge and the transparency of production and marketing processes, to carry out market studies or other research, or to develop quality labels or geographical indications.
Hver medlemsstat skal garantere, at producentorganisationerne på deres område overholder lovbestemmelserne.
he ri es and a qu ac ul tu r is F em be r 2008 I
Markedet for fiskerivarer har udviklet sig meget i løbet af de sidste 30 år.
The fishery products market has changed tremendously over the past 30 years.
De europæiske producenter leverer i dag mindst 40% af EU’s forsyninger af fisk, bløddyr og skaldyr, mens resten importeres fra lande uden for EU.
European producers today supply less than 40% of the European Union’s consumption of fish, molluscs and shellfish. The remainder is imported from non-EU countries.
En bretonsk producentorganisation deltager i vurderingen af ressourcen
A PO in Brittany participates in resource assessment
For fem år siden nedsatte den en videnskabelig gruppe, der skulle deltage i forvaltningen af ressourcen. Forsøget lykkedes og bør efterlignes andre steder.
Five years ago, it set up a scientific unit to participate in resource management, a successful experience that should be repeated elsewhere.
Systematiske opgørelser
Systematic monitoring
Men i en situation, hvor både bestande og kvoter er for nedadgående, er det utænkeligt.
But this is unimaginable in a context of declining stocks and quotas.
Derfor engagerede PROMA sig for syv år siden i ressourceforvaltningen ud fra princippet om, at en bedre opfølgning på udviklingen i ressourcen gør det muligt at tilpasse fiskerimulighederne mere nøjagtigt, både i nedadgående og opadgående retning.
That is why PROMA expended considerable efforts in resource management seven years ago, based on the principle that better monitoring of the evolution of resources would allow improved adaptation of fishing opportunities, both downward and upward.
Den tidligere fisker, 66-årige Maurice Benoish, har været formand for producentorganisationen for småfiskeriet i Morbihan og Loire-Atlantique (PROMA), hvis medlemsskare omfattede op til 650 fartøjer i det sydlige Bretagne fra Concarneau til Saint-Nazaire. I nogle år har denne producentorganisation haft kontakt til en anden regional producentorganisation for fiskerimarkedet i Bretagne (FROM-Bretagne), som er mest aktiv på nordkysten, med henblik på at danne en sammenslutning af atlanterhavs- og kanalfiskere i »Pêcheurs Manche-Atlantique« (PMA) og dermed følge en logisk koncentrationstendens.
Former fishermen Maurice Benoish, 66, was president of PROMA, the producer organisation for small-scale fishing in Morbihan and Loire-Atlantique, which represented up to 650 fishing vessels in south Brittany, from Concarneau to Saint-Nazaire.