natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I det væsentligste konkluderes det i udtalelsen fra Den Juridiske Tjeneste, at der ikke var grundlag for klagernes påstand om ikke at være blevet ordentlig informeret.
In substance, the opinion from the Legal Service concluded that the com plainants' claim not to have been properly informed of the changes was unfounded.
Hr. M. var blevet underrettet skriftligt både i Parlamentet og på sin hjemmeadresse.
Mr M. had been given written notice at the Parliament and his home address.
Desuden blev referaterne af Præsidiets beslutninger uddelt til alle de parlamentsmedlemmer, der her udover havde endnu seks måneder til at tilslutte sig pensionsordningen
In addition, the minutes of the decisions by the Bureau were circulated to all MEPs who, moreover, again had six months to join the pension scheme following their re-election.
AFGØRELSER efter deres genvalg.
DECISIONS time limit for joining the scheme.
Den Juridiske Tjeneste havde heller ikke noget bevis for, at hr. B. havde bedt om at tilslutte sig ordningen inden Kvæstorkollegiets omstridte afgørelse eller inden Præsidiets ændringer af bestemmelserne.
The Legal Service also did not have any evidence that Mr B. asked to join the scheme prior to the contested deci sion by the College of Quaestors or the modifications of the regulations by the Bureau.
Hvis ikke man gjorde det, ville det medføre en overtrædelse af princippet om ligebehandling.
To do otherwise would infringe the principle of equal treat ment.
I overensstemmelse hermed blev alle de parlamentsmedlemmer, der søgte om optagelse efter den 15. december 1992, afvist, med en enkelt undtagelse. Undtagelsen var imidlertid specifik.
Accordingly, membership was refused to all MEPs who applied after 15 December 1992, with one exception.
Kvæstorkollegiets enighed om afgørelsen lå til grund for denne undtagelse, og afgørelsen blev truffet inden spørgsmålet om at begrænse tilslutning til pensionsordningen midt i en valgperiode var opstået.
It had been based on an agreement of the College of Quaestors made before the question arose of limiting membership of the pension scheme in the middle of a parliamentary term of office.
I nærværende sag kunne den derfor ikke blive regnet for en generel undtagelse.
It could not, therefore, be applied, in the present case, as a general exception to the rule.
Endelig fremsatte Den Juridiske Tjeneste i sin udtalelse tre supplerende punkter som grundlag for konklusionen om, at den omstridte afgørelse ikke var tilfældig:
Finally, the opinion of the Legal Service put forward the following addition al three points as basis for their conclusion that the contested decision was not arbitrary:
(1) at sikre en sund økonomistyring og genoprette pensionsfondens økonomiske ligevægt, der ifølge en rapport af Coopers og Lybrand den 4. august 1992 havde tilbagegang på det tidspunkt;
(1) to ensure a healthy financial management and restore a financial balance in the pension fund which according to a report by Coopers and Lybrand of 4 August 1992 was deficient at that moment;
(2) at gøre det muligt for regnskabsførerne at udføre de pålidelige beregninger, der var nødvendige i forbindelse med økonomistyringen, og gøre det muligt for budgetmyndighederne at udføre mere detaljerede budgetmæssige skøn;
(2) to allow the accountants to carry out reliable actuarial calculations necessary within the framework of financial management, and to allow the budgetary authorities to make more detailed budgetary forecasts;
Klagerens bemærkninger
The complainants' observations
I bemærkningerne fastholdt klagerne deres klager.
In their observations the complainants maintained their complaints.
1 Påstanden om at fristen for at tilslutte sig pensionsordningen ikke var ordentligt annonceret
1 The allegation that the deadline for joining the pension scheme was not properly advertised
Det har kunnet konstateres, at der ikke findes nogen vedtægtsmæssige regler med hensyn til spørgsmålet om, hvad der betragtes som ordentlig underretning af parlamentsmedlemmer.
It appears that there are no regulatory rules governing the question of what should be considered to be proper advertisement to MEPs.
Navnlig Europa-Parlamentets forretningsorden er uden relevante bestemmelser.
In particular, the European Parliament's Rules of Procedure do not contain any relevant rules.
I henhold til artikel 173 i traktaten og personalevedtægtens artikel 90 og 91 har EF-domstolene truffet afgørelse om, at en meddelelse om en foranstaltning normalt er blevet foretaget, når foranstaltningen er kommunikeret til modtageren, og denne er i stand til at tage den til efterretning.1Domstolene har ligeledes afgivet kendelse om, at forvaltningen er ansvarlig for bevisbyrden.
DECISIONS it.1 The Courts have also ruled that the burden of proof of due noti­fication lies with the administration.
Denne retspraksis viser sig dog ikke at være anvendelig i det foreliggende tilfælde.
However, this case law does not appear to be transposable to this case.
Denne retspraksis vedrører individuelle handlinger, som er til skade for modtageren, hvor den nøjagtige fastsættelse af underetningstidspunktet er af stor vigtighed for beregningen af den frist, inden for hvilken der kan anlægges sag.
The case law concerns individual acts which adversely affect the addressee, where the exact definition of the moment of notification is of utmost impor­tance for the calculation of the time limit within which judicial pro­ceedings can be brought.
Denne sag ved rører underretning om generelle oplysninger i forbindelse med et tilbud, som modtageren kan vælge enten at benytte sig af eller ikke.
This case concerns communication of general information concerning an offer, of which the addressee can choose to make use or not.
I tilfælde af at modtageren ansøger og hans ansøgning afvises, gælder tidsfristen for sagsanlæg i henhold til dette afslag.2
In case the addressee applies and his application is refused, it is that refusal to which the time limit for bringing judicial proceedings applies.2
Med hensyn EF-institutionemes forvaltningsmæssige praksis, fremgår det, at generelle meddelelser ofte anvendes for at under rette ansatte om mulige rettigheder, som der kan søges om.3
As for the Community institutions' administrative practices, it appears that frequent use is made of general communications to make possible rights known to servants for which they may have to apply.3
På denne baggrund må det konkluderes, at spørgsmålet om ordentlig underretning om oplysninger til parlamentsmedlemmer er et spørgsmål, der hører under Parlamentets beføjelser i forbindelse med dets interne organisation.
On this basis, it must be concluded that the question of proper communication of information to MEPs is a question that lies with­in the Parliament's powers of internal organisation.
I sin udøvelse af disse beføjelser skal Parlamentet i henhold til EF-domstolenes rets praksis handle i overensstemmelse med principperne for god for valtning.4 Spørgsmålet er således om Parlamentet handlede i overensstemmelse hermed.
In exercising these powers, the Parliament shall, according to the case law of the Community Courts, act in conformity with the interests of good administration.4The question is thus whether Parliament acted accordingly.
Det fremgår, at Parlamentet i denne sag sendte en meddelelse vedrørende den tidsfrist, der var blevet indført i forbindelse med pensionsordningen til medlemmerne via Parlamentets interne distributionssystem.
It appeared that in this case, the Parliament sent out a communi­cation to the Members concerning the time limit introduced in the pension scheme through the internal distribution system of Parliament.
For yderligere at sikre sig at parlamentsmedlemmerne fik meddelelsen sendte Parlamentet ligeledes meddelelsen med posten til alle parlamentsmedlemmernes hjemmeadresse.
As a supplementary way of ensuring the communica­tion to MEPs, the Parliament also sent it by ordinary mail to each MEP's home address.
Hvert medlem havde således mindst to lejligheder til at blive bekendt med den indførte tidsfrist.
Thus, the individual Member had at least two occasions to get knowledge of the time limit introduced.
Dette udgør ikke et tilfælde af fejl og forsømmelse.
This did not appear to constitute an instance of maladministration.
Se blandt andet afgørelse af 9. juni 1994 i sag T-94/92, X mod Kommissionen, [1994] ECR for per sonalelovgivning 11-481, dom af 20. marts 1991 i sag T-1/90, Casariego mod Kommissionen, [1991] ECR 11-143, dom af 13. juli 1989 i sag 58/88, Olbrechts mod Kommissionen, [1989] ECR 2643 og dom af 11. maj 1989 i de forenede sager 193/87 og 194/87, Maurissen og Union Syndicale mod Revisionsretten, [1989] ECR 1045.
1 See amongst others, judgment of 9 June 1994 in case T-94/92, Χ ν Commission, [1994] ECR for Staff law 11-481, judgment of 20 March 1991 in caseT-1/90, Casariego ν Commission, [1991] ECR 11-143, judgment of 13 July 1989 in case 58/88, Olbrechts ν Commission, [1989] ECR 2643 and judgment of 11 May 1989 in joined cases 193/87 and 194/87, Maurissen and Union Syndicate ν Court of Auditors, [1989] ECR 1045.
Det er almindelig retspraksis ved EF-domstolene, at individuelle foranstaltninger, der påvirker individuelle parlamentsmedlemmers økonomiske situation, kan blive genstand for en retsundersøgelse, dom af 23. marts 1993 i sag C-314/91, Weber mod Parlamentet, [1993] ECR I- 1093.
It is established case law of the Community Courts that individual measures which affect the finan­cial situation of individual Members may be subject to legal review, judgment of 23 March 1993 in case C-314/91, Weber ν Parliament, [1993] ECR 1-1093.
Se for eksempel Kommissionens kommentarer til Ombudsmanden i forbindelse med de forenede klager 669/17.6.96/ND/L/VK, 670/27.6.96/KM/L/VK og 679/1,7.96/CS/L/VK, som det fremgår af Ombudsmandens Årsberetning for 1997, s. 118, og Kommissionens indlæg i sag 159/86, Canters mod Kommissionen; dom af 22. september 1988, ECR 4859.
See for instance, the Commission's comments to the Ombudsman on joined complaints 669/17.6.96/ND/L/VK, 670/27.6.96/KM/L/VK and 679/1.7.96/CS/UVK, as reported in the Ombudsman's Annual Report for 1997, p. 118, and the Commission's pleadings in case 159/86, Canters ν Commission; judgment of 22 September 1988, ECR 4859.
Se dom af 30. april 1996 i sag C-58/94, Holland, støttet af Parlamentet mod Rådet, støttet af Kommissionen og Frankrig, [1996] ECR 1-2169, stk. 37.
See judgment of 30 April 1996 in case C-58/94, Netherlands, supported by the Parliament, ν Council, supported by the Commission and France, [1996] ECR 1-2169, at paragraph 37.
Det første drejede sig om, hvorvidt det var uretfærdigt, at bestemmelsen ikke generelt gav mulighed for at tilslutte sig med tilbagevirkende kraft.
DECISIONS issue is whether it was unfair that the regulation in general did not provide for joining with retroactive effect.
Det andet spørgsmål drejede sig om, hvorvidt tidsfristen for at tilslutte sig burde være blevet ophævet i klagernes tilfælde.
The second issue is whether the time limit for joining the pension scheme in the com plainants' case should have been waived.
I den forbindelse så det ud til, at kla gerne og Parlamentet var enige om, at en ophævelse af tidsfristen i deres tilfælde ville medføre en tilslutning med tilbagevirkende kraft.
In this context, it seemed to be common ground between the complainants and Parliament that waiving the time limit in their case would entail joining with retroactive effect.
Det var således tydeligt, at hvis svaret på det første spørgsmål havde været, at der generelt burde være mulighed for at tilslutte sig med tilbagevirkende kraft, havde det andet spørgsmål været overflødigt.
Thus, it was clear that if the first question was answered to the effect that there should be a general possibility for joining with retroactive effect, the second question was made redundant.
Med hensyn til det første spørgsmål var klagerne og Parlamentet enige om, at reguleringerne ikke indeholdt nogen bestemmelser om, at ordningen kunne tilsluttes med tilbagevirkende kraft.
2.2 As concerned the first question, it was common ground between the complainants and Parliament that the regulation did not con tain any provision to the effect that the scheme could be joined retroactively.
Spørgsmålet gik således på, hvorvidt det var retfærdigt, at Parlamentet ikke havde fastsat en sådan bestemmelse. Det fremgik, at Parlamentets grunde til ikke at have gjort dette var et ønske om forsvarlig økonomisk forvaltning.
The question was thus whether it was fair that Parliament had not introduced such a provision.
Det skal endvidere bemærkes, at Parlamentet havde beføjelse til slet ikke at indføre ordningen.
Furthermore, it shall be noticed that it was within Parliament's powers not to set up a scheme at all.
Parlamentet måtte derfor også selv have ret til at fast sætte begrænsninger for ordningen.
Thus, the Parliament must also be entitled to lay down limitations on the scheme for the said reasons.
Derfor vurderede ombudsmanden, at den kendsgerning at Parlamentet ikke havde sørget for en general mulighed for at tilslutte sig ordningen med tilbagevirkende kraft ikke udgjorde et tilfælde af fejl og forsømmelse.
Therefore, the Ombudsman found that the fact that the Parliament . had not provided for a general possibility for joining the scheme with retroactive effect did not constitute an instance of maladministration. istration.
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt tidsfristen for at tilslutte, sig ordningen burde være blevet ophævet i klagernes tilfælde, faldt undersøgelsen af dette spørgsmål i flere dele.
2.3 As concerned the question whether the time limit for joining the scheme in the complainants' case should have been waived, the examination of this question fell into various parts.
Først måtte det undersøges, hvorvidt afvisningen af en ophævelse af tidsfristen var uretfærdig, og derefter om den var diskriminerende.
Firstly it had to be examined whether the refusal to waive the time limit was unfair and subsequently whether it was discriminatory.
Med hensyn til det retfærdige skal det først bemærkes, at de regler, der gælder for pensionsordningen, ikke indeholder nogen bestemmelser, der giver mulighed for en ophævelse af tidsfristen på grund af uretfærdige forhold.
2.4 As for the fairness, it shall firstly be observed that the regulation governing the pension scheme does not contain any provision allowing for waiving the time limit on grounds of equity.
Den pågældende bestemmelse i reglerne fastslår blot, at for at parlamentsmedlemmer kan tilslutte sig ordningen "må der højst være gået seks måneder efter, de er blevet valgt eller genvalgt".
The relevant provision of the regulation simply provides that Members shall have a "maximum period of six months following their election or re-election" for joining the scheme.
I mangel af en eksplicit bestemmelse, der giver mulighed for at ophæve tidsfristen, var spørgsmålet, hvorvidt der under fælles skabsretten eksisterer et generelt princip om, at en sådan tidsfrist
In the absence of an explicit provision allowing for waiving the time limit, the question was whether under Community law there exists a general principle to the effect that a time limit shall be waived on grounds of equity. There appears to be no such general principle.
AFGØRELSER skal ophæves for at gøre ordningen retfærdig. Der syntes ikke findes noget sådant princip.
DECISIONS are treated identically and that different situations are not treated identically.
Det blev gjort gældende, at et andet parlamentsmedlem fik lov til at tilslutte sig ordningen på trods af, at tidsfristen var overskredet.
It was put forward that another MEP was allowed to join the scheme in spite of being outside the time limit.
Det fremgik af Parlamentets udtalelse, at dette parlamentsmedlem, inden tidsfristen blev indført, var blevet lovet, at hun kunne tilslutte sig ordningen.
It appeared from the Parliament's opinion that this Member, prior to the introduction of the time limit, received assurances that she could join the scheme.
Hendes situation var derfor ikke identisk med klagerens.
Thus, her situation was not identical to the one in this case.
For det andet blev det gjort gældende, at Parlamentet i forbindelse med aldersrenteordningen - ordningen i bilag III - havde ophævet tidsfristen i et tilfælde, det vil sige i det tilfælde, der nævnes i det ovenfor citerede brev af den 24. juli 1995.
Secondly, it was put forward that Parliament under the retirement pension scheme - the scheme in annex III - had waived the time limit in one case, i.e. the case mentioned in the letter of 24 July 1995 quoted above.
I den henseende skal det bemærkes, at forespørgslen blev fremsat en måned efter den pågældende tidsfrist var udløbet, at det skete i forbindelse med en anden ordning, at den økonomiske situation var anderledes, og at forespørgslen vedrørte retten til en pension, som parlamentsmedlemmet allerede havde bidraget til.
In this regard, it shall be noticed that the demand concerned was presented one month after the expiration of the time limit concerned, that it was presented under another scheme in a different financial situation and that the demand con cerned entitlement to a pension to which the Member concerned had already contributed.
Desuden fremgik det af ændringerne af reglerne, som forvaltningen blev bedt om at frem komme med forslag til i det citerede referat fra Kvæstorkollegiets møde, at forespørgsler, der fremkom efter tidsfristens udløb ikke havde nogen tilbagevirkende kraft.
Furthermore, it appeared from the amendment to the rules, for which the administration was request ed to submit a proposal in the quoted minutes of the meeting of the College of Questors, that demands presented outside time limit have no retroactive effect.
Det fremgik således, at situationen var en anden i det foreliggende tilfælde.
The situation thus appeared to be different from the one in this case.
2.10 Af disse grunde fremgik det derfor ikke, at der var sket en over trædelse af princippet om ligebehandling.
2.10 Consequently, the principle of equal treatment did not appear to have been violated.
Om princippet om lige behandling er blevet overtrådt er imidlertid et juridisk spørgsmål, og det skal derfor bemærkes, at Domstolen er den øverste myndighed i forbindelse med spørgsmål om fællesskabsretten.
However, the question whether the principle of equal treatment had been violated is a question of law and there fore, it shall be recalled that the Court of Justice is the highest authority on questions of Community law.
På baggrund af Den europæiske ombudsmands undersøgelser af klagen, fremgik det således, at der ikke var forekommet fejl og forsømmelser fra Europa-Parlamentets side.
On the basis of the European Ombudsman's inquiries into this complaint, there appeared to have been no maladministration by the European Parliament.
INSPEKTION MED FORMÅL AT KONTROLLERE BEGRUNDELSER FOR NÆGTELSE AF AKTINDSIGT
INSPECTION TO CHECK REASONS FOR REFUSAL OF ACCESS TO DOCUMENTS
Afgørelse om klage 1087/10.12.96/STATEWATCH/UK/IJH over Rådet
Decision on complaint 1087/10.12.96/STATEWATCH/UK/IJH against the Council
Hans begæringer var fremsat i henhold til Rådets afgørelse om offentlig adgang til Rådets dokumenter1(herefter "afgørelse 93/731").
His applications were made under the Council Decision on public access to Council docu ments1(hereafter "Decision 93/731").
Den 30. juli 1996 bad han om kopier af 71 rapporter behandlet på møder afholdt i "K4-udvalget" i september, oktober og november 1994. Den 31. juli 1996 anmodede han om seks dokumenter fra henholdsvis 1992 og 1993. Den 13. august 1996 sendte han to breve til Rådet.
On 30 July 1996, he requested copies of 71 reports considered at meet ings of the "K4" Committee held in September, October and November 1994.
I det første bad han om en kopi af en enkelt rapport fra 1992.1 det andet bad han om kopier af 26 rapporter behandlet på RIA-Rådets møde afholdt i Luxembourg den 4. juni 1996, hvoraf 23 var fra 1996, og tre var fra tidligere år.
The first requested a copy of a single report produced in 1992. The second request ed copies of 26 reports considered at the JHA Council held in Luxembourg on 4 June 1996, 23 of which had been produced in 1996 and three of which bore earlier dates.
Den 26. september 1996 svarede Rådets Generalsekretariat klageren og udtalte, at hans begæringer "/' denne henseende er gentagne begæringer, som hver især drejer sig om et meget stort antal dokumenter", og at Generalsekretariatet havde fundet en rimelig løsning i henhold til artikel 3, stk. 2, i afgørelse 93/731 ved kun at tage dokumenter produceret i 1996 (dvs. 23 af de 26 efterspurgte dokumenter i det andet brev dateret den 13. august 1996) i betragtning.
On 26 September 1996, the Council's General Secretariat replied to the complainant. The reply stated that his requests "in this regard are repeat applications which equally relate to a very large number of documents" and that the General Secretariat had found a fair solution under Article 3 (2) of Decision 93/731 by considering only the documents produced in 1996 (i.e. 23 of the 26 documents requested in the second letter dated 13 August 1996).
Generalsekretariatet stillede 16 af de 23 doku menter til rådighed for klageren, men nægtede adgang til syv andre.
The General Secretariat provided the complainant with 16 of the 23 documents, but denied access to the seven others.
Den 10. oktober 1996 indsendte klageren en bekræftet begæring angående alle de dokumenter, han var blevet nægtet adgang til.
On 10 October 1996, the complainant made a confirmatory application for all the documents to which he had been refused access.
Den 20. november 1996 svarede Rådets præsidium, at det fastholdt sin oprindelige afgørelse om at anvende en "rimelig løsning", og at det derfor kun udvalgte syv dokumenter produceret i 1996.
On 20 November 1996, the Presidency of the Council replied upholding the original decision to apply a "fair solution" and therefore considering only the seven documents produced in 1996.
Med hensyn til disse syv dokumenter erklærede Rådet, at det omhyggeligt havde opvejet klagerens interesse i at få adgang mod Rådets interesse i at holde sine forhandlinger hemmelige, og at den sidstnævnte interesse vejede tungere end den førstnævnte. Rådet gav endvidere følgende detaljer:
In relation to these seven documents, the Council stated that it had care fully balanced the complainant's interest in seeking access against the interest of the Council in keeping its deliberations confidential and that the latter interest outweighed the former.
"Dokumenterne 7574/96, 6982/2/96 og 7753/96 indeholder detaljerede nationale holdninger til henholdsvis en aftale om eksterne grænser, en henstilling om illegal beskæftigelse af statsborgere fra tredjelande og en aftale om udlevering af kriminelle.
"Documents 7574/96, 6982/2/96 and 7753/96 contain detailed national positions on a Convention on external frontiers, on a Recommendation on illegal employment of third-country nationals and on a Convention of extradition, respectively.
Disse emner diskuteres stadig, eller er først blevet vedtaget for ganske nylig.
These issues are still under discussion or have been adopted only very recently.
Rådets afgørelse 93/731/EF af 20. december 1993, EFT L 340/43, 1993.
Finally, documents 7788/96 and 7791/96 contain references to opinions of the Council Legal Services on the issue of judicial interpretation of the Europol Convention, as well as comments made by some delegations on this matter. "
UNDERSØGELSEN Rådets udtalelse
THE INQUIRY The Council's opinion
Klagen blev sendt til Rådet sammen med fem andre klager fra den samme klager.
The complaint was forwarded to the Council, together with five other com plaints made by the same complainant.
I marts 1997 sendte Rådet et svarbrev, i hvilket det bestred Ombudsmandens kompetence til at behandle klagerne.
In March 1997, the Council sent a reply which contested the competence of the Ombudsman to deal with the complaints.