natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I 43 tilfælde blev klageren rådet til at henvende sig til Europa-Kommissionen; dette tal omfatter nogle sager, hvor en klage mod Kommissionen ikke kunne antages til realitetsbehandling, fordi der ikke var rettet de fornødne administrative henvendelser til Kommissionen.
In 43 cases the advice was to contact the European Commission; this figure includes some cases in which a complaint against the Commission was declared inadmissible because appropriate administrative approaches had not been made to the Commission.
2.5 AFGØRELSER EFTER EN UNDERSØGELSE FORETAGET AF OMBUDSMANDEN
DECISIONS FOLLOWING AN INQUIRY BY THE OMBUDSMAN
Når ombudsmanden beslutter at indlede en undersøgelse af en klage, er det første skridt at sende klagen og eventuelle bilag til den berørte institution eller det berørte organ i EU til en første udtalelse.
When the Ombudsman decides to start an inquiry into a complaint, the first step is to send the complaint and any annexes to the Community institution or body concerned for a first opinion.
Når den første udtalelse er modtaget, sendes den til klageren, som kan fremsætte sine bemærkninger hertil.
When the first opinion is received, it is sent to the complai nant for observations.
I nogle tilfælde tager institutionen eller myndigheden selv skridt til at finde en løsning til klagerens tilfredshed.
In some cases, the institution or body itself takes steps to settle the case to the satisfaction of the complainant.
Hvis den første udtalelse og bemærkningerne viser, at dette er tilfældet, afsluttes behandlingen af sagen, der henlægges som "løsning fundet af institutionen".
If the first opinion and observations show this to be so, the case is then closed as "settled by the institution".
I andre tilfælde beslutter klageren at frafalde klagen, og sagen henlægges af denne årsag.
In some other cases, the com plainant decides to drop the complaint and the file is closed for this reason.
Hvis klagen hverken imødekommes af institutionen eller frafaldes af klageren, fortsætter ombudsmanden sine undersøgelser.
If the complaint is neither settled by the institution nor dropped by the complainant, the Ombudsman continues his inquiries.
Hvis der ikke konstateres nogen fejl eller forsømmelser under undersøgelserne, underrettes klageren og institutionen he rom, og sagen henlægges.
ministration, the complainant and the institution or body are informed accordingly and the case is closed.
Hvis der ved ombudsmandens undersøgelser konstateres fejl eller forsømmelser, søger han at finde en mindelig løsning for at bringe disse til ophør og imødekomme klageren.
If the Ombudsman's inquiries reveal an instance of maladministration, he seeks a friendly solution to eliminate it and satisfy the complainant.
Hvis en mindelig løsning ikke er mulig, eller hvis bestræbelserne for at finde en mindelig løsning ikke fører til noget resultat, afslutter ombudsmanden enten sagen med en kritisk bemærkning til den pågældende institution eller myndighed, eller han fremsætter en formel erklæring om, at der foreligger fejl eller forsømmelser, ledsaget af forslag til henstillinger.
If a friendly solution is not possible, or if the search for a friendly solution is unsuccessful, the Ombudsman either closes the file with a critical remark to the institution or body concerned, or makes a formal finding of maladministration with draft recommendations.
En kritisk bemærkning anses for passende i sager, hvor tilfældene af fejl eller forsømmelser ikke synes at have almindelige følger, og ingen videre foranstaltninger fra ombudsmandens side synes nødvendige.
A critical remark is considered appropriate for cases where the instance of malad ministration appears to have no general implications and no follow-up action by the Ombudsman seems necessary.
I sager, hvor videre foranstaltninger fra ombudsmandens side derimod synes nød vendige (d.v.s. mere alvorlige tilfælde af fejl eller forsømmelser eller sager, som har almindelige følger), træffer ombudsmanden en afgørelse med forslag til henstillinger til den pågældende institution eller myndighed.
In cases where follow-up action by the Ombudsman does appear necessary (that is, more serious cases of maladministration, or cases that have general implications), the Ombudsman makes a decision with draft recommendations to the institution or body concerned.
Institutionen eller myndigheden skal fremsætte en detaljeret udtalelse inden 3 måneder, ¡f. artikel 3, stk. 6, i ombuds mandens statut.
In accordance with Article 3 (6) of the Statute of the Ombudsman, the institution or body must send a detailed opinion within three months.
Den detaljerede udtalelse kan indeholde en accept af ombudsman dens afgørelse og en beskrivelse af, hvilke foranstaltninger der er truffet for at gen nemføre henstillingerne.
The detailed opinion could consist of acceptance of the Ombudsman's decision and a des cription of the measures taken to implement the recommendations.
I 1996 iværksatte ombudsmanden 210 undersøgelser, hvoraf 207 på grundlag af klager, og 3 blev iværksat på eget initiativ.
In 1996 the Ombudsman began 210 inquiries, 207 in relation to complaints and three own-initiatives.
I 12 sager fandt institutionen eller myndigheden selv en løsning.
Twelve cases were settled by the institution or body itself.
Yderligere 2 sager blev frafaldet af klageren.
Two further cases were dropped by the complainant.
I 82 sager afslørede ombudsmandens undersøgelser in gen tilfælde af fejl eller forsømmelser.
In 82 cases, the Ombudsman's inquiries revealed no instance of maladministration.
SAGER, HVOR DER IKKE ER KONSTATERET FEJL
CASES WHERE
Afgørelse i klage
TERMINATION OF A CONTRACT Decision on complaint 1 1/3.
KLAGEN
THE COMPLAINT
Ved skrivelse af 5. december 1994 henvendte K. sig til ombudsmanden for at klage over, at Europa­Parlamentet i Luxembourg havde opsagt hendes kontrakt uden var­sel, fordi hun havde nægtet at underskrive en unøjagtig protokol.
Mrs K. addressed a letter to the European Ombudsman on 5 December 1 994 to complain that the European Parliament in Luxembourg had terminated her contract without notice because she had refused to sign inaccurate minutes of a meeting.
UNDERSØGELSEN
INQUIRY
Undersøgelsen kunne begynde, efter at den første ombudsmand var blevet valgt.
Once the first European Ombudsman had been elected, inquiries began.
Den 22. februar 1996 modtog ombudsmanden Europa­Parlamentets bemærknin­ger til klagen.
On 22 February 1996, the Ombudsman received comments on the complaint from the European Parliament.
Klageren fik en kopi af disse bemærkninger den 8. marts 1996, og hun svarede ved at fremsætte sine egne bemærkninger den 12. marts 1996.
These were copied to the complainant on 8 March 1 996 and she replied with observations on 1 2 March.
AFGØRELSEN
THE DECISION
1 ) Resultater vedrørende sagens juridiske aspekter og mulige fejl eller forsømmelser
1 ) Findings on matters of lav/ and possible scope of maladministration
1.1 Ombudsmanden godtog ikke påstanden om, at der var et kontraktforhold mel­lem klageren og Europa­Parlamentet.
1.1 The European Ombudsman did not accept the claim that there was a contract of employment between the complainant and the European Parliament.
Der kan ikke stilles spørgsmålstegn ved, at klageren havde en kontrakt med et firma, Τ C S Ltd., der på sin side havde en kon­trakt med Europa­Parlamentet.
It is uncontested that the complainant had a contract with a company called T.C.S. Ltd., which in turn had a contract with the European Parliament.
Denne kontrakt var tilsyneladende retsgrundlaget for arbejdsforholdet mellem klageren og Europa­Parlamentet.
This contract appears to have been the legal basis of the work relationship between the complainant and the European Parliament.
1.2 Den manglende ansættelseskontrakt har ikke afgørende betydning, når det gælder om at afgøre, om der foreligger fejl eller forsømmelser.
1.2 The absence of a contract of employment is not decisive of the question of mal administration.
Der kan forekomme tilfælde, hvor en person arbejder for Parlamentet på de samme vilkår som klageren, og hvor behandlingen af den pågældende er behæftet med fejl eller forsømmelser.
The treatment received by an individual working in the Parliament in the circumstances of the complainant could amount to maladministration.
2.1 Såvel klagen og det ledsagende materiale som de undersøgelser, der blev foretaget, viste, at arbejdsforholdet mellem klageren og den person (B), som hun først og fremmest klagede over, forværredes inden det begivenhedsforløb, der til sidst udløste klagen.
ries that were conducted, that the working relationship between the complainant and the person who was the principal subject of her complaint, Mr B., had deteriorated before the events that eventually gave rise to the complaint.
Der var ingen beviser for, at denne forværring af arbejdsforholdet var et resultat af eller ledsaget af fejl eller forsømmelser.
There was no evidence that this deterioration of the working relationship was the result of, or was accompanied by, maladministration.
2.2 Der herskede uenighed om hændelsesforløbet i forbindelse med protokollen.
2.2 The facts of the incident relating to the minutes were contested.
Der var ingen tvivl om, hvornår og hvor de forskellige møder havde fundet sted, el ler hvem der havde været til stede, men der blev givet flere indbyrdes uoverensstemmende fremstillinger og fortolkninger af, hvad der var sket på disse møder, og hvilken betydning disse hændelser havde. Ombudsmanden fandt intet belæg for, at denne hændelse var et resultat af eller et eksempel på fejl eller forsømmelser.
There was no doubt about when and where various meetings took place and who was present, but there were differences of fact and interpretation between the various accounts, concerning what took place at those meetings and its significance.
Det virkede usandsynligt, at yderligere undersøgelser ville sætte ombudsmanden i stand til at løse de omstridte spørgsmål til klagerens fordel.
It seemed unlikely that further inquiries could allow the Ombudsman to resolve the disputed issues in favour of the complainant.
I lyset af sagens ¡uridiske aspekter og de faktiske omstændigheder besluttede om budsmanden, at det ikke var berettiget at foretage yderligere undersøgelser, og af sluttede derfor behandlingen af sagen.
In view of the above findings on matters of law and fact, the Ombudsman decided that no further inquiries were justified and closed the case.
ATOMPRØVESPRÆNGNINGER I FRANSK POLYNESIEN
NUCLEAR TESTS IN FRENCH POLYNESIA
Afgørelse i klagerne 34/21.7.95/PMK/EN, 148/28.9.95/BL/ES-DE, 215/07. 1 1.95/FJRC/ES, 242/20. 11.95/DS/UK-EN, 243/20.11.95/JF/UK-EN, 244/20.11.95/RSS/UK-EN, 246/22.11.95/JML/UK-EN, 247/22. 11.95/HW/UK-EN, 248/22.11.95/DT/UK-EN,
Decision on complaints 34/21.7.95/PMK/EN, 148/28.9.95/BL/ES-DE, 2 15/07. 1 1.95/FJRC/ES, 242/20. 11.95/DS/UK-EN, 243/20. 1 1.95/JF/UK-EN, 244/20. 1 1.95/RSS/UK-EN, 246/22.11.95/JML/UK-EN, 247/22. 1 1.95/HW/UK-EN, 248/22. 11.95/DT/UK-EN, 250/22. 11.95/GMA/UK-EN, 251/22. 1 1.95/MG/UK-EN, 285/14. 12.HNDG/PO-PO, 294/3. 1.96/AB/UK-EN, 296/3.1.96/PS/UK-EN, 297/3.1.96/FDN/UK-EN, 299/12.1.96/APW/UK-EN, 301/13. 12.95/PB/UK-EN, 323/4.1.96/JM/UK-EN, 326/8. 1.96/WMC/UK-EN, 329/8.1.96/CG/UK-EN, 341/8.1.96/JB/UK-EN, 342/8. 1.96/RN/UK-EN, 343/8. 1.96/CRJ/UK-EN, 344/8. 1.96/MD/UK-EN, 345/13. 12.95/PM/UK-EN, 351/11.1.96/PLT/UK-EN, 352/10.1.96/DP/UK-EN,
KLAGERNE
THE COMPLAINTS
I efteråret 1995 og de første måneder af 1 996 modtog ombudsmanden forholdsvis mange klager vedrørende de atomprøvesprængninger i Fransk Polynesien, den franske regering havde bebudet i juni 1995.
During the autumn of 1995 and the first months of 1 996, the Ombudsman received a relatively large amount of complaints related to the nuclear tests that the French government announced in June 1995 it would start in French Polynesia.
Klagerne vedrørte i det væsentligste Kommissionens passivitet i denne henseende.
The com plaints in substance put forward that the Commission had been passive in this respect.
UNDERSØGELSEN
THE INQUIRY
I sin første udtalelse om dette spørgsmål henledte Kommissionen ombudsmandens opmærksomhed på, at flere enkeltpersoner havde anlagt en sag ved Retten i Første Instans om samme forhold.
In its first opinion on this matter the Commission drew the Ombudsman's attention to the fact that a number of individuals had brought a case before the Court of First Instance concerning the same subject-matter.
Kommissionen udtalte sig derfor ikke om klagernes genstand.
It therefore gave no opinion on theme rits of the complaints.
Med det formål at vurdere, om ombudsmanden i medfør af artikel 1, stk.3, og 2, stk. 7, i statutten, skulle afslutte sin behandling af klagerne på grund af sammenfald mellem klagerne og den sag, der var anlagt ved Retten, anmodede ombudsmanden Kommissionen om at fremlægge en kopi af de processkrifter, der var afgivet i sagen.
In order to be able to assess properly whether the Ombudsman under Articles 1.3 and 2.7 of the Statute should terminate his consideration of the complaints because of identity between the Court proceedings and the complaints, the Ombudsman re quested the Commission to transmit to him a copy of the proceedings before the Court.
Kommissionen fremsendte ikke de pågældende processkrifter, og i mellemtiden hævede sagsøgerne den verserende sag for Retten.
The Commission did not forward the requested documentation and in the meantime, the applicants before the Court withdrew their action.
Derefter fremkom Kommissionen med sine betragtninger vedrørende klagernes genstand. Kommissionen udtalte:
Subsequently, the Commission presented comments on the merits of the complaints.
"Alle klagere undtagen én anfører, at Kommissionen ikke har sikret en korrekt gen nemførelse af fællesskabslovgivningen, for så vidt angår atomprøvesprængningerne i Fransk Polynesien.
"All the complaints but one consider that the Commission has not correctly enforced Community law as to the nuclear testing in French Polynesia.
Selv om de fleste klagere ikke angiver, hvilke bestemmelser, der er overtrådt, kan det antages, at de alle anser, at Europa-Kommissionen har undladt at håndhæve artikel 34 i Euratom-traktaten, for så vidt angår den række atomprøvesprængninger, Frankrig er i færd med at gennemføre.
Although most com plaints do not specify which legal provisions have been breached, it may be consi dered that they all denounce the failure, from their point of view, of the European Commission to apply Article 34 of the Euratom Treaty to the current series of nuclear tests carried out by France.
Det skal for det første gøres klart, at den udtalelse, som medlemsstaterne kan ind hente fra Kommissionen i medfør af Euratom-traktatens artikel 34, ikke, som anført i visse klager, vedrører det hensigtsmæssige i at gennemføre særligt farlige eksperimenter, men kun yderligere foranstaltninger vedrørende sundhed og sikkerhed, som medlemsstaterne skal træffe.
It should firstly be made clear that, In spite of what Is stated In some complaints, the opinion which the Commission is called upon to give at the request of a Member State under Article 34 of the Euratom Treaty bears not upon the advisability of car rying out a particularly dangerous experiment but upon the additional health and safety measures that the Member State concerned must take.
Selv om Frankrig ikke havde anmodet om en udtalelse i overensstemmelse med Euratom-traktatens artikel 34 vedrørende den nye række forsøg, som påbegyndtes i 1995, havde Kommissionen efter meddelelsen herom i ¡uni 1995 bestræbt sig på at få sikkerhed for, at traktatens bestemmelser blev overholdt fuldt ud.
Although France had not made any submission under Article 34 of the Euratom Treaty concerning the new series of tests started In 1995, the Commission has, since their announcement In June 1995, sought to ensure that the provisions of the Treaty were fully respected.
I dette øjemed indsamlede den oplysninger om dette spørgsmål fra forskellige kilder og vurderede de indhentede oplysninger såvel som de oplysninger, den allerede var i besiddelse af.
With this aim It gathered information on the Issue from different sources and asses sed the information received as well as that already at hand.
En fortegnelse over de vigtigste dokumenter er vedføjet denne meddelelse.
A list of the main docu ments Is appended to this communication.
Kommissionen skal henlede opmærksomheden på en rapport af 19. oktober 1995 fra Institute for Transuranium Elements i Karlsruhe om følgerne af del vist eller fuldstændigt udslip af radioaktiviteten i vandet i de hulrum, der er opstået som følge af de underjordiske atomprøvesprængninger i Mururoa og Fangataufa.
The Commission would like to draw the attention to the report produced by the Institute for Transuranium Elements In Karlsruhe on 19 October 1995 on the consequences of the partial or complete re lease of the radioactivity in the water of the explosion cavities from the under ground nuclear tests In Mururoa and Fangataufa.
I rapporten konkluderes, at selv ved et fuldstændigt udslip af den radioaktivitet, der er indeholdt i vandet i de hulninger, der er opstået som følge af de underjordiske eksplosioner, vil de årlige grænseværdier for indtagelse for drikkevandet fortsat kunne overholdes.
The report concluded that, under the assumption of a complete release of the radioactivity contained In the water of the cavities formed by the underground explosions, the annual limits of Ingestion for drinking water would still be respected.
For at bekræfte, at de data, Frankrig havde forelagt Kommissionen vedrørende radioaktiviteten i miljøet, var korrekte, gennemførtes, jf. Euratom-traktatens artikel 35, et kontrolbesøg i Fransk Polynesien den 18. - 29. september 1995. Formålet var at kontrollere de eksisterende kontrolanlægs funktion og effektivitet for så vidt angik radioaktivitetsmængden i atmosfæren, i vandet og i jorden i den pågældende region.
radioactivity levels were reliable, a verification mission under Article 35 of the EuratomTreaty was carried out from 18 to 29 September 1995 in French Polynesia in order to verify the operation and efficiency of the facilities monitoring the level of radioactivity in the air, water and soil within the region.
Kontrolaktiviteterne uden for militære anlæg var generelt tilfredsstillende og gav ikke anledning til væsentlige kommentarer, da operationerne var forsvarlige, faciliteterne effektive og kontrolprogrammet tilfredsstillende.
The verification activities outwlth military establishments were generally satisfactory and gave rise to no major observations with regard to the reliable operation and the efficiency of the facilities and the adequacy of the monitoring programmes.
Kommissionen drøftede dette spørgsmål ved flere lejligheder i september og oktober 1995, og på mødet den 23. oktober i 995 konkluderede den, at de særlige for hold, hvorunder de sidste prøvesprængninger fandt sted i Fransk Polynesien, måtte føre til den konklusion, at disse prøvesprængninger ikke afstedkom en mærkbar risiko for, at ansatte eller dele af befolkningen blev udsat for en betragtelig ioniserende stråling, og at bestemmelserne i artikel 34 følgelig ikke fandt anvendelse".
The Commission debated this matter on several occasions in September and October 1995 and at Its meeting of 23 October 1995 it concluded that the specific conditions under which the last tests in French Polynesia were taking place led to the conclusion that these tests did not give rise to a perceptible risk of significant exposure of workers or of the population to Ionising radiation and that, consequently, the provisions of Article 34 did not apply. "
Til Kommissionens bemærkninger var vedlagt en fortegnelse over de 25 vigtigste dokumenter, som lå til grund for Kommissionens konklusioner.
Annexed to the comments of the Commission there was a list of the 25 main docu ments on which the Commission based its conclusions.
Disse bemærkninger fremsendtes til klagerne, som for de flestes vedkommende valgte ikke at kommentere Kommissionens holdning.
The comments were transmitted to the complainants who mostly chose not to com ment on the Commission's position.
Ombudsmanden fandt ikke, at påstanden om Kommissionens passivitet i spørgsmålet var berettiget.
The Ombudsman found that there was no justification for the allegation that the Commission had been passive in the matter.
Endvidere fandt ombudsmanden på grundlag af de forhold, klagerne havde fremført, ikke, at Kommissionen havde udøvet sine beføjelser for kert eller ufuldstændigt.
Furthermore, he stated that he did not find on the basis of the elements put forward by the complainants that the Commission had exercised its powers wrongly or incompletely.
Eftersom han ikke konstaterede nogen fejl eller forsømmelse i forbindelse med Kommissionens virksomhed, afsluttede ombudsmanden behandlingen af sagen.
Thus, as he had not found any instance of maladministration in the action of the Commission, the Ombudsman decided to close the cases.
METODE TIL AT VURDERE LIEN PHARE-TACIS ANSØGNINGER
METHOD OF ASSESSMENT OF LIEN PHARE-TACIS APPLICATIONS
Afgørelse i klage 52/27.7.95/JL/B over
52/27.7.95/JL/B against the European
L. henvendte sig til ombudsmanden, efter at Kommissionen havde forkastet hans ansøgning om finansiering af projekter gennem LIEN Phare-Tacis 1994-programmet for bistand til staterne i Central- og Østeuropa og det tidligere USSR.
Mr L. wrote to the Ombudsman concerning the rejection by the European Commission of projects he had submitted for funding through the LIEN Phare-Tacis 1994 programme of assistance to states of Central and Eastern Europe and the for mer USSR.
I afslaget blev det meddelt, at Kommissionen ikke var forpligtet til at begrunde sine afgørelser.
The letter informing him of the rejection stated that the Commission is not obliged to justify its decisions.
Loodts forklarede, at han faktisk havde modtaget helt kortfattede kommentarer til af slagene i en standardskrivelse.
Mr L. said that, in fact, he received brief commentaries on the rejections on a standard form information sheet.
Han mente, at disse oplysninger ikke var udførlige nok til, at han kunne indkredse mangler i ansøgningen og ansøge ¡gen.
He considered that this information was insufficient to enable weaknesses in the application to be addres-
Klageren spurgte, om administrationen benytter en standardardiseret metode til vurdering af LIEN-projektansøgninger, og ønskede i givet fald at vide, hvorfor resultaterne af anvendelsen af denne metode ikke blev meddelt ansøgerne.
The complainant asked whether the administration possesses a standard assess­ment method for use in evaluating LIEN project applications and, if so why the re­sults of the application of that method are not communicated to applicants.
Sagen blev undersøgt, og det viste sig, at udvælgelsen af projekter i forbindelse med LIEN Phare-Tacis 1994-programmet skete i tre faser:
Inquiries revealed that the process of selecting projects under the LIEN Phare-Tacis 1994 programme involved three stages:
1) gennemgang og vurdering af forslagene i en ekspertgruppe fra European Volunteer Centre/East European Partnership (CEV/EEP), et firma af specialister, der har etableret sig i Bruxelles 2) behandling af de indstillede ansøgninger i en rådgivende gruppe af eksperter fra forskellige generaldirektorater i Kommissionen 3) Kommissionens endelige udvælgelse efter indstilling fra den rådgivende ekspert gruppe.
1) screening and evaluation of proposals by a team of experts provided by the European Volunteer Centre/East European Partnership (CEV/EEP), a specialized company established in Brussels;
I 1994 blev der godkendt 53 projekter ud af i alt 590 ansøgninger.
In 1 994, 53 projects were accepted out of a total of 590 applications.
I sit svar på ombudsmandens anmodning om oplysninger forklarede Kommissionen, at der var offentliggjort et vurderingsskema med detaljerede kriterier og vægtninger i den orienterende folder, man havde udsendt om LIEN.
In its reply to the Ombudsman's requests for comments, the Commission said that an evaluation grid with detailed criteria and weightings is published in the docu­mentation folder about LIEN.