natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Når disse landebeslutter at knytte politiske og økonomiske bånd til EU på området, fastlægges adgangsbetingelserne ifiskeriaftalerne.
When these countries decide to establishpolitical and economic relations with the Community on fisheries, agreements are negotiated to determinethe access conditions.
Siden reformen af den fælles fiskeripolitik i 2002 har Den Europæiske Union ønsket atudvikle sine fiskeriaftaler med de sydlige lande i retning af egentlige partnerskaber for udvikling afbæredygtigt og ansvarligt fiskeri.
With the reform of the Common Fisheries Policy in 2002, the European Union’saim is to transform these fisheries agreements with Southern countries into genuine partnerships for the development of sustainable and responsible fishing.
Den europæiske flådes aftalerelaterede fangster stammer fra overskydende fiskeri, dvs. den del af bestandene, som kyststaten ikke selv udnytter fuldt ud.Overskuddet vurderes så præcist som muligt ved indgåelsen af fiskeriaftalerne på baggrund af videnskabeligeudtalelser om udnyttelsesmulighederne.
Catches by the European fleet fishing under these agreements come from surplus fish stocks, i.e. the partof the stock which the coastal state’s fleet is not able toexploit. This exploitable surplus is evaluated as accuratelyas possible during conclusion of the fisheries agreements,based on scientific advice.
samarbejde i områdets kompetente regionale organisationfor tunfiskeri, og der skal naturligvis tages hensyn til demi den fiskeriindsats, der aftales bilateralt.
To gain access to such resources, the Union has concluded bilateral agreements with some 15 Atlantic,Indian and Pacific Ocean coastal countries, mainly African.With the development of tuna fishing in the central andwestern Pacific Ocean, however, agreements were alsonegotiated recently with certain island states in theregion: Micronesia, Kiribati and the Solomon Islands.
Således omfatter den nye protokol med Comorerne otte færrelicenser til langlinefartøjer end den tidligere, hvilket er ioverensstemmelse med henstillingerne i Tunkommissionenfor Det Indiske Ocean.
As a rule, quotas (where these exist) and other formsof catch limitation are determined multilaterally, withinthe competent regional tuna fisheries organisation, andany such stipulations must naturally be taken intoaccount when bilaterally agreeing levels of fishingeffort.
Nedbringelsen af tunfiskeriindsatsener i øvrigt et fast led i fornyelsen af protokollerne somudtryk for ønsket om at beskytte ressourcen.
For instance, the new protocol with Comorosprovides for 8 fewer long liner licenses than the previousagreement, in accordance with the recommendations of the Indian Ocean Tuna Commission.Moreover, thisdecrease in tuna fishing effort is a feature of all therecently renewed protocols, reflecting the drive toprotect fish resources.
Aftalenmed Gabon, der blev indgået i december sidste år, rummer således en 40 procents nedsættelse af antalletaf licenser (læs mere om tropisk tunfiskeri i Europæiskfiskeri,nr. 23, september 2004).
The agreement signed last December with Gabon also reduces the number of licenses by 40% (for more details on tropical tunafishing, see Fishing in Europe No 23, September2004).
Gennem de sidste tyve år har de tekniske fremskridtinden for køletransport og udviklingen i de europæiskeforbrugeres efterspørgsel medført, at vores flåde ogsådriver fiskeri i andre tropiske bestande end tun.
Over the last 20 years or so, technical progress in refrigerated transport and changing patterns of European consumer demand have led our fleet to pursueother tropical stocks than tuna.
Når enfiskeriaftale indeholder bestemmelser om andre arter endtun, betegnes den som blandet.
When a fisheries agreementcontains provisions on species other than tuna, it isreferred to as a mixed agreement.
Den Europæiske Unionhar i øjeblikket seks blandede aftaler med sydlige lande.Vores fartøjer udnytter især dybhavsbestande ud for Senegal og Mauretanien samt rejer i Guinea-Bissaus farvand, diverse demersale arter og adskillige pelagiskeog demersale arter i marokkansk farvand osv.
The European Unioncurrently has six mixed agreements with Southern countries.EU vessels catch deep-water species in Senegal and Mauritania, for example, shrimps in Guinea-Bissau,various demersal and pelagic species in Morocco, etc.
Historisk og mængdemæssigt indtager tunen førstepladsen blandt emnerne for EU's fiskeriaftaler med landene isyd.
Historically and quantitatively, tuna ranks first in the EU’s fisheries agreements with Southern countries.
Alle femten protokoller, der i øjeblikket er gældendemed sydlige lande, indeholder bestemmelser om denneart.
The 15 protocols currently in force all contain provisionson this species.
Aftalerne giver de europæiske tunfiskerflåder det,man kunne kalde en »forfølgelsesret«.
These agreements give European tunafleets what could be called a “right of pursuit”.
Tropisk tun erstærkt vandrende og bevæger sig både i rum sø oglangs kysterne.
Tropicaltuna are highly migratory, travelling widely both throughthe high seas and close along the coasts.
Hvis et fartøj skal kunne fortsætte sit tunfiskeri, når en tunstime bevæger sig ind i en kyststatseksklusive økonomiske zone, skal fartøjet have tilladelsetil at fiske i dette farvand. Derfor skal flåder fra EU, når defisker på disse breddegrader, have fiskerilicenser til allekystfarvande i fangstområdet.
So as to beable to continue fishing without interruption when aschool of tuna enters a coastal state’s EEZ, the vesselmust be authorised to operate there.
For disse arters vedkommende omhandler fiskeriaftalerneden samlede kapacitet i bruttotons i den flåde, der haradgangstilladelse til tredjelandets eksklusive økonomiskezone.
For these species, the fisheries agreements cover thetotal capacity of the fleet authorised to enter the thirdcountry’s EEZ, expressed in gross registered tonnage.
Fremme af ansvarligt fiskeri i Europa
Promoting responsible fishing in Europe e
I forbindelse med reformen i 2002 besluttede Den Europæiske Union imidlertid, at dens fiskeriaftaler medde sydlige lande ikke skulle være begrænset til simpelerhvervelse af fiskerimuligheder i disses territorialfarvande, og har derfor siden udviklet sine aftaler i retning af egentlige partnerskaber.
With its 2002 reform, however, the European Union decided not to limit its fisheries agreements with Southerncountries to the acquisition of fishing possibilities in their territorial waters. Since that date, the UE has madechanges that transform these agreements into real partnerships.
Da det er vanskeligt på forhånd at vurdere mængdenaf stærkt vandrende arter, som vil blive fanget på etbestemt sted, vedrører tunaftalerne i stedet det antalfartøjer, der har adgangstilladelse til tredjelandes fiskeriområder.
As it is difficult to evaluate in advance the quantity of ahighly migratory species that will be caught in any givenplace, the tuna agreements simply specify the numberof vessels authorised to enter a third country’s fishingground.
For eksempel omfatter en ny aftale med Gabon, der udelukkende gælder tun, 24 notfartøjerog16 langlinefartøjer.
For example, the new tuna agreement with Gabon covers 24 seining vessels and 16 long liners,meaning that no more than 24 seining vessels and 16 long liners from the European fleet may be found in Gabon’s EEZ at any one time.
Det betyder, at der til enhver tidhøjst må befinde sig 24 europæiske notfartøjer og 16langlinefartøjer i Gabons eksklusive økonomiske zone.Denne adgang honoreres med et samlet årligt bidragfra EU på 860 000 EUR.
In return for this right,Europe pays Gabon a total of EUR 860 000 a year.
Licensprisen beregnes for detenkelte fartøj på baggrund af en fastsat tonnage pr.fartøj (baseret på det gennemsnitlige antal fangster ide foregående år).
As part of this payment, each vessel pays a licence fee calculated on the basis of a lump-sum tonnage(based on the average catches in previous years).
Hvis tonnagen overstiges, betalerrederiet et tillæg i forhold til fangstmængden.
If this tonnage is exceeded, vessel owners pay a supplement in proportion to their catches.
Alle de fiskeriaftaler, som Den Europæiske Union har indgåetmed de sydlige fiskerinationer, omhandler tun.
All the European Union’s fisheries agreements with Southern countries concern tuna.
Et antal af demindeholder desuden bestemmelser om andre arter.
Some also include provisions on other species.
indgåelse af partnerskaber mellem sektorens private europæiske og gabonesiske virksomheder.
a number of tropical stocks, including certain species oftuna, are showing signs of depletion.
I den nye protokol med Comorerne skal 60% af EU-bidraget på 2,3 mio. EUR øremærkes den comoriskefiskeripolitik.
In the new agreement with Gabon, for example, 60% ofthe financial contribution paid by the Union will be spenton development of the local fisheries policy.
Begge parter foretager en situationsvurdering, når deindgår en aftale.
When concluding an agreement, the two parties nowbegin with a general review of the situation.
Man vurderer således først og fremmestkyststatens nationale politik, man opgør behov og fiskerikapacitet og holder ressourcens tilstand op imodmålsætningerne for et bæredygtigt fiskeri. Og derudfrabestemmer man det overskud, som kyststaten kanafsætte til EU-fiskerne.
The fisheriespolicy of the coastal country is evaluated, along with thecountry’s needs and fishing capacities, as well as the stateof the resources in relation to sustainable fishing objectives.On this basis, the surplus that the coastal country is willingto allocate to the EU fishing fleet is then determined.
Endnu et eksempel er den nye protokol med Marokko,hvori 14 af de 36 mio. EUR i årligt EU-bidrag afsættes til projekter, der støtter den lokale fiskerisektor: modernisering og omstrukturering af den ikkeindustrialiserede flåde, finansiel kompensation for forbudmod drivgarn, udvikling af videnskabelig forskning,uddannelse og fiskeriorganisationer, udbygning af infrastruktur til landing af fangster osv.
In the new protocol with Comoros, 60% of the Europeanfinancial compensation of EUR 2.3 million will be allottedto Comoran fisheries policy. Here too, a joint committeewill determine the use of the funds.
I øvrigt undersøges eventuelle trusler, som fiskeriet kanudsætte ressourcen og miljøet for, så der kan iværksætteskorrigerende foranstaltninger.
Any dangers fishing may pose to resources or the environment are also carefully examined so that remedialmeasures may be adopted.
I det omfang, det ermuligt, og i parternes fælles interesse prioriterer man i partnerskabsaftalen de foranstaltninger, der skalfremme stiftelsen af blandede selskaber, overførsel afknowhow og teknologi samt investeringer i forvaltningskapacitet.
Wherever possible, and inthe mutual interests of both parties, the partnershipagreement will favour measures to promote the creationof joint ventures, the transfer of know-how and technologies,and investments in management capacities.
Et ansvarligt fiskeri ved hjælp af massive midler
Responsible fishing with substantial means
Med denne nye type partnerskab vil Den Europæiske Union bidrage til udviklingen i partnerlandene og samtidig udbrede målsætningerne i sin reform af denfælles fiskeripolitik om bæredygtigt og ansvarligt fiskeri.
And as a last example, the new protocol with Moroccoallocates EUR 14 million of Europe’s EUR 36 millionannual contribution to projects in support of the local fisheries sector: modernisation and restructuring of the small-scale fisheries fleet; financial compensation forthe elimination of drift nets; the development of research,training and fisheries organisations; improvement of landing infrastructure; etc.
Derfor indeholder hver ny fiskeriaftale (eller hver fornyelseaf en protokol) en partnerskabsdel. De to parter forpligtersig til at afsætte en større eller mindre del af det finansiellebidrag fra EU til indførelse af en fiskeripolitik i partnerlandet, der frit kan vælge, hvilke områder det vil prioritere.
With this new type of partnership, the European Unionintends to contribute to its partner countries’ developmentwhile promoting the objectives of the reformed Common Fisheries Policy to secure sustainable and responsiblefishing.
Nordlige farvande: Omfattende udveksling mellem parterne
Northern waters: exchanges which matter to both sides
Norge, Island og Færøerne, der ligger geografisktætpå EU, er store fiskeri- og forarbejdningsøkonomier. Disse landes territorialfarvande huserbestande, som EU efterspørger.
The European Union’s fisheries agreements with Northern European countries offer advantageous exchanges of quotas, opening up important areas of activity for the Community fleet.
Og omvendt harde tre lande stor efterspørgsel efter bestemtearter, der befinder sig i Den Europæiske Unionsfarvande.
At the same time, these countries alsohave significant need of certain species which arefound in European Union waters.
De gensidighedsaftaler, EU har indgåetmed dem, er derfor meget gunstige for beggeparter, idet EU-flåden kan tage på togt efterbestemte arter i deres territorialfarvande, mod atde tre landes fartøjer fisker efter andre målarter i EU's farvande.
The reciprocityagreements concluded with them are thereforehighly advantageous to both parties: the Communityfleet can fish for certain species in their territorialwaters, in exchange for which vessels from Norway, Iceland and the Faeroe Islands can fish for other species in Community waters.
Den Europæiske Unions fiskeriaftaler med de nordiske lande giver mulighed for at indgå fordelagtige kvotehandler, hvilket åbner nye store fiskeriområder for EU-flåden.
Let’s start with the example of the Community’s fisheries agreement with Norway, the most important the EU hasconcluded with a third country.
Someksempel kan nævnes fiskeriaftalen mellem EU og Norge, som er den mest omfattende, EU har indgået af visse målarter (man fisker efter en art og samtidig efteren anden, som man udveksler en kvote for).
agreement with the Faeroe Islands. This is because the quotas in question concern different stocks (locatedin different places) or by-catches of certain target species(fishing for a species caught simultaneously with anotherfor which a quota is exchanged).
med noget tredjeland.
A second feature of the exchanges is the sharing of certain stocks.
Den gælder dels delingen af fiskerimulighederne i bestandene i bestemte områder i Nordsøen (torsk, kuller,sej, hvilling, rødspætte, almindelig makrel og sild), delsudvekslingen af kvoter mellem de to parter.
Since the fishing grounds of the two partiesto the agreement are adjacent, it can be necessary toshare certain stocks which naturally move betweenthese two areas.
De senesteforhandlinger har f.eks. udmøntet sig i, at EU-flåden kan
This is the case for Western mackerel,for instance, for which the sharing of the quota is negotiated as part of the EU’s annual agreement with the Faeroe Islands.
Et andet særtræk gælder delingen af bestemte bestande.Da aftaleparternes fiskeriområder støder op til hinanden,bevæger visse bestande sig på tværs af områderne ogbliver derfor genstand for en deling. Det gælder f.eks.vestmakrel.
Part of the agreement concerns the sharing of fishingpossibilities for stocks in certain zones of the North Sea(cod, haddock, saithe, whiting, plaice, mackerel and herring).
Her fordeler man kvoterne ved forhandlingmellem de to parter i forbindelse med den årlige aftalemed Færøerne.
Another part organises the exchange of quotasbetween the two parties.
udnytte 61% af sin blåhvillingkvote og fiske 62 000 tons1
Provisions agreed during thelatest negotiations give the Community fleet the right to catch 61% of its quota for blue whiting and 62 000 tonnes1of Atlantic-Scandinavian herring in Norwegian waters, in exchange for granting Norway reciprocal rights in Community waters.
De samme principper for udveksling og deling gælder forvores fiskeriaftaler med Færøerne og Island, som er toandre europæiske lande, der ikke er medlem af EU.
The same principles of exchange and sharing govern ourfisheries agreements with the Faeroe Islands and Iceland,two other non-EU European countries.
Fremover erdet endda meningen, at denne bestemmelse også skalomfatte andre bestande.
In exchange, the EU gives Iceland part of its quota for capelin from Greenland.
Fiskeriaftalen med Island omfatter kun to arter.
in Europe e
Udvekslingen forhandleshvert år alt efter interesse mellem de to parter, når førstfiskerimulighederne er fastlagt.
This exchange is negotiatedbetween the two parties annually, once fishing possibilitieshave been set, in line with their own interests.
I aftalen med Færøerne afstår EU en del af sine industrifiskekvoter til den færøske flåde.
Under the agreement with the Faeroe Islands, the EUgrants that country’s fleet part of its quotas for industrial fishing.
Til gengæld fårde britiske, franske, nederlandske, tyske og danske fartøjer adgang til de færøske farvande med henblik påat udnytte kvoterne for hvidfisk, blåhvilling og almindeligmakrel.
In exchange, British, French, Dutch, German and Danish vessels have access to Faeroese waters to fish for quotas of whitefish, blue whiting and mackerel.
Denne aftaletype finder sin berettigelse i udvidelsen afterritorialfarvandene til 200-sømilezonen.
The need for this type of agreement originated with the extension of fishing zones to 200 miles.
Før denne udvidelse befandt visse arter sig nemlig i rum sø og varderfor direkte tilgængelige.
Before thisdevelopment, certain species were found in the high seasand were thus accessible to all.
Efter udvidelsen opholdt desamme bestande sig pludselig i EU-farvand (og omvendtfor de nordiske lande).
After the extension, thesestocks were now located within European Union waters(or the waters of the Northern countries).
For at tredjelande og EU-landekunne fortsætte deres fiskeriaktiviteter, måtte fiskerne fremover indhente tilladelse til at fiske i tredjelandes farvand.
So as to enableboth the EU and these third countries to continue theirfishing activities, operators had now to be authorised to fish in the other party’s waters.
Fiskeriaftalerne med de nordiske tredjelande er megetvigtige for EU.
These fisheries agreements with the countries of Northern Europe are very important for the EU.
For det første giver de adgang til store fiskeriområder for EU-flåden. For det andet skaber degodt naboskab med vigtige fiskerinationer, som i øvrigter nogle af Unionens primære handelspartnere.
Not only do theyopen up important activity zones for the Community fleet,but they also establish good neighbourly relations withmajor fishing countries, which are also important tradingpartners for the EU as a whole.
(1) Disse 62 000 tons udgør 100% af EU-kvotaen.
Such exchange agreements are extremely complex andtechnical.
Grønland: støtte til lokal udvikling
Greenland: supporting local development
EU har indgået en særlig fiskeriaftale med Grønland.
The European Union fisheries agreement with Greenland is a special case.
Siden 1985, da Grønland trådte ud af Den Europæiske Union, har landet haft en fiskeriaftale med EU, som betyder, at EU mod et finansielt bidragkan udnytte en del af de grønlandske bestande.
Since it withdrew from the Community in 1985, this territory has enjoyed a fisheries agreement whereby, in exchange forfinancial compensation, the EU fleet can exploit part of Greenland’s stocks.
Siden 2003 har fiskeriaftalen udviklet sig i retning af etegentligt partnerskab.
Since 2003, this fisheriesagreement has been evolving into a true partnership agreement.
For at forstå vores fiskerimæssige forhold til bidrag på 42 mio. EUR kan ikke ændres før protokollensudløb i 2006, hvorfor Kommissionen har foreslået, at bidraget ved midtvejsrevisionen af protokollen (2001-2006) bliver rationaliseret og fordelt på to områder.
Since the annual financial compensation of EUR 42 millioncannot be changed before the protocol’s expiry in 2006,the Commission proposed at the time of the mid-termreview of the protocol (2001-2006) that the financialcontribution be rationalised and divided into two separate allocations.
Det første område er erhvervelse af fiskerimuligheder (31 mio. EUR).
The first allocation is for the purchase of fishing possibilities (EUR 31 million).
I denne forbindelse var det nødvendigt atnedsætte kvoterne for skrantende grønlandske bestande som torsk. De blev derfor erstattet af ekstrakvoter for ikke-truede arter (hellefisk, helleflynder og reje),indførelse af kvoter for arktisk krabbe samt forsøgsfiskeri, der kunne munde ud i kvoter for nye arter.
Given the need to reducequotas for stocks showing signs of depletion, such ascod, these were replaced by additional quotas for nonproblematic species (Greenland halibut, Atlantic halibut,shrimps), new quotas for snowcrab, and experimentalfisheries that could result in quotas for new species.
Grønland, skal vi tilbage i historien. Grønland indtrådte i EF i 1973 som en region af moderlandet Danmark.
Greenland, we need to see them in historical perspective.Greenland joined the Community in 1973, as a region of Denmark.
I 1979 fik Grønland hjemmestyre, dets interne statusblev dermed ændret, og i 1982 stemte befolkningen Grønland ud af Fællesskabet. Siden har Grønland haft OLT-status (oversøiske lande og territorier), der associerer landet med Den Europæiske Union, og fiskerirelationerne mellem de to parter er baseret herpå.Grønlands OLT-status gør det således muligt at opbygge et egentligt samarbejde mellem EU og Grønlandtil fælles bedste, idet fiskeriet er en vigtig økonomiskaktivitet i Grønland, og det fortsatte fiskeri i grønlandskfarvand er meget vigtigt for EU.
In 1979, its internal status changed with the implementation of the home-rule law and in 1982 the population chose to withdraw from the Community.Since that time, Greenland has had the status of an OCT(Overseas Countries and Territories) associated with the European Union, and it is this status which providesthe basis for fisheries relations between the two parties.OCT status permits genuine cooperation between the Community and Greenland in their mutual interest:fishing is an important economic activity for Greenlandand maintaining its fishing activities in Greenland’swaters is important for the Community.
Det andet område er partnerskab for udvikling af dengrønlandske fiskerisektor (11 mio. EUR).
The second allocation is for a partnership for the development of Greenland’s fisheries sector (EUR 11 million).
Der er lagt vægtpå behovet for at forbedre kvaliteten af de videnskabeligeudtalelser, som er et uundværligt grundlag for opbygningaf et ansvarligt fiskeri.
Here the particular emphasis is onimproving scientific advice, which is the essentialfoundation for ensuring responsible fishing.
Fremover vil Den Europæiske Union udvikle aftalen med Grønland på dette partnerskabsgrundlag. Det er afgørende for EU at fremme udviklingen af et bæredygtigt fiskeri i de grønlandske farvande og samtidig støtte udviklingen hos sin nabo.
Annexed to the Treaty of Withdrawal from the Communityis a “Protocol on Special Arrangements for Greenland”.The Protocol gives Greenland’s fishery products unlimitedand duty-free access to the Community market providedthe Community is granted satisfactory possibilities foraccess to Greenland’s waters under a fisheries agreement.Nor is this agreement confined to fisheries matters, for it is also intended to serve Greenland’s developmentobjectives.
Endvidere vil det sikre en større sammenhæng med de partnerskabsaftaler, som EU har med de sydlige lande.
As a result, Greenland has continued toreceive the same level of financing it received when it was a member of the Community.
Som bilag til udtrædelsestraktaten blev der udformet en"protokol om den særlige ordning for Grønland", hvoridet bestemmes, at Grønland skal have ubegrænset ogtoldfri adgang til EU's indre marked for sine fiskerivarerpå betingelse af, at EU i medfør af en fiskeriaftale får tilfredsstillende muligheder for adgang til grønlandskefarvande.
In the future, the European Union intends to develop the agreement with Greenland in line with the partnershipthat has been established.
Fiskeriaftalen gjaldt ikke kun et enkelt fiskeriområde, for den skulle også bidrage til opfyldelsenaf visse målsætninger for et udviklingssamarbejde for Grønland.
It is essential for the EU toencourage sustainable fishing in Greenland’s waterswhile supporting the development of this neighbouringterritory.