natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Disserammer er i mellemtiden så godt som fuldstændigt fyldt ud gennem nationale gennemførelsesforanstaltninger, således atdet indre marked allerede er blevet enrealitet.
This was done by the Single European Act, which added to the E(E)C Treatyvarious new provisions,including an Article stipulating that the Community should take all the necessarymeasures to establish the internal marketprogressively by 31 December 1992(Article 14, ex Article 7a EU, and prior tothat Article 8a EC).
Også i dagligdagen bliver detteindre marked synligt, navnlig i forbindelsemed rejser inden for EU, hvor personkontrol ved landegrænserne for længst erophørt.
In all major respects,this was achieved within the required timeframe, with the Community institutionssucceeding in laying down a legal framework for a properly functioning singlemarket.
Med traktaten om Den Europæiske Unionhar EF fået tilføjet en ny økonomisk ogsocial dimension.
This framework has now beenfleshed out very largely by national transposition measures, with the result that thesingle market hasalready becomeareality.
Med indførelsen afeuroenden 1. januar 1999 (EF-traktatensartikel 121, stk. 4) som den fælleseuropæiske valuta for 11 ud af de 15 medlemsstater (til dato har Det Forenede Kongerige,Danmark og Sverige foreløbig valgt ikke atindføre euroen, mens Grækenlandbestræber sig på at kunne opfylde optagelseskriterierne) blev der sat endnu en klarmilepæl for den økonomiske integration af EU’s medlemsstater, samtidig med at detindre marked blev yderligere styrket. Fra
This single market also makes itselffelt in everyday life, especially when travelling within the EU, whereidentitychecks at national borders were long sincediscontinued.
Skabelsen af et fælles marked fik nyt livmed det program for oprettelsen af detindre marked, der skulle være tilendebragtved udgangen af 1992.
The concept of establishing a commonmarket was revitalised by the programmeaimed at completion of the internal marketby 1992.
Dette programudsprang af den erkendelse, at der dels fortsat var forskellige hindringer i medlemsstaterne, der bremsede den fuldstændige gennemførelse af de nævnterettigheder på det fælles marked, dels atandre vigtige økonomiske områder, somf.eks. telekommunikationssektoren eller offentlige kontrakter hidtil ikke var omfattet af det fælles marked.
This programme was born of therealisation that, on the one hand, thereremained a series of national obstacles tothe full establishment of the freedoms onwhich the common market is based andthat, on the other, important sectors of theeconomy such as telecommunications andpublic procurement were not included inthe common market.
Medhvidbogen om virkeliggørelsen af detindre marked forelagde Europa-Kommissi-onen allerede i juni 1985 stats- og rege-ringschefernefradedengangkuntimedlemsstater et katalog over foranstalt-ningeromfattendeca.300retsakterledsaget af en præcis tidsplan for gennemførelsen.
In its White Paper onthe completion of the internal market, the European Commission presented the Heads of State or Government of the(then) 10 Member States in June 1985 withsome 300 proposals for legal instruments,complete withadetailedtimetable,designed to remove all intra-Communitybarriers by the end of 1992. At the Milan
Formålet hermed var, at allehindringer for fællesmarkedet skulle værefjernet inden udgangen af 1992.
The Treaty on European Union represented a step into a new economic andsocial dimension for the EC.
Det krævede imidlertid mere end blot en politisk viljeserklæring og vedtagelsen af et program på kun syv år at nå et mål, som færre medlemsstater ikke havde kunnet
The introduction of the euro (Article 121(4) EU) as thesingle European currency in 11 of the 15Member States (Denmark Sweden and the United Kingdom declined to participate,
til samarbejde mellem medlemsstaterne ogved at støtte og i nødvendigt omfangsupplere deres foranstaltninger.
regarded as a matter of common concern,and requires Member States to coordinate their national measures within the Council.
Det respekterer i den forbindelse medlemsstaterneskompetence.
The EC will contribute to a highlevel of employment by encouragingcooperation between Member States and,if necessary, complementing their actionwhile respecting their competences.
Inden for rammerne af EU-traktatendrejerdet sig om nye politikker og samarbejdsformer i udenrigs- og sikkerhedspolitiskeanliggender og om retligt samarbejde ogpolitisamarbejde.
The EU Treaty also provides for new policies and forms of cooperation on foreignand security policy, and on police andjudicial cooperation.
• EU’s BEFØJELSER
• THE POWERS OF THE EU
Inden for rammerne af EFer omfanget afbeføjelserne f.eks. meget vidtgående forden fælles transportpolitik, hvor alleformålstjenlige bestemmelserkan fastsættes (EFtraktatens artikel 71, stk. 1),landbrugspolitikken (EFtraktatens artikel34, stk. 2) samt i forbindelse med arbejdstagernes frie bevægelighed (EF-traktatensartikel 40), hvor alle nødvendige foran-staltningerkan vedtages.
whilst Greece is still trying to meet thecriteria for eligibility) on 1 January 1999was another clear sign of the interpenetration of the Member States’economies andfurther strengthened the EU.
Derimod er der den 1. januar 2002 vil euroen som enestebetalingsmiddel i EU erstatte de nationalevalutaer også i den almindelige betalingsformidling og dernæst blive til den enestevaluta for alle unionsborgere.
As the onlylegal currency within the EU, the eurowill, on 1January 2002,replacethenational currencies in all general paymenttransactions,therebybecomingthecurrency of all EU citizens.
Medindførelsen af et unionsborgerskab(EF-trak-tatens artikel 17 ff.) styrkedes de enkeltemedlemsstaters statsborgeres rettigheder oginteresser yderligere i EU.
The introduction of the concept of citizenship of the Union (Article 17 ff. EC) further enhancedthe rights and interests of nationals of the Member States within the EU.
De har ret til atfærdes og opholde sig frit inden for EU (EFtraktatens artikel 18), de har aktiv og passivvalgret ved kommunale valg (EF-traktatensartikel 19), de nyder enhver medlemsstatsdiplomatiske og konsulære myndighedersbeskyttelse i tredjelande (EF-traktatensartikel 20), de har ret til at indgive andragender til Europa-Parlamentet (EF-traktatensartikel 21), og de skal i forbindelse med detgenerelle forbud mod forskelsbehandlinghave ret til at blive behandlet i enhvermedlemsstat på samme måde, som dennemedlemsstat behandler sine egne statsborgere (EFtraktatens artikel 17, stk. 2, jf.artikel 12).
Citizensenjoy the right to move freely within the Union (Article 18 EC), the right to voteand stand as a candidate in municipalelections (Article 19 EC), entitlement toprotection by the diplomatic and consularauthorities of any Member State (Article20 EC), the right to petition the European Parliament (Article 21 EC) and, in thecontext of the general ban on discrimination, the right to be treated by all Member States in the same way as they treat theirown nationals (Article 17(2) in conjunction with Article 12 EC).
Set i lyset af arbejdsløsheden i EU, der har varet i årevis og givet anledningtil bekymring, er udviklingen af en europæisk beskæftigelsesstrategi blevet til enpåtrængende opgave.
The unemployment situation in the EU, which has beena source of concern for a number of years,has meant that the need to devise anemploymentstrategyhasbecomeapriority task.
Med dette for øje blevder skrevet et nyt selvstændigt afsnit ind i EF-traktaten om beskæftigelse(Afsnit VIII,artikel 125-130).
With this in mind, a separatenew Title relating to employment (Title VIII, Articles 125–130) was added to the EC Treaty.
Medlemsstaterne og EFopfordres til at udvikle en beskæftigelsesstrategi og især at fremme en veluddannet,velkvalificeret og smidig arbejdsstyrke;derudover skal arbejdsmarkederne tilpassestil de krav, som den økonomiske omvæltning stiller.
This calls on the Member States and the EC to developastrategyforemployment and particularly to promote askilled, trained and adaptable workforce,inadditionto whichlabour marketsshould be made adaptable to economicchange.Employmentpromotionis
Beskæftigelsesfremme forståssom et anliggende af fælles interesse.
In the EC, the scope of the powers is veryfar-reaching.
Dettekræver, at medlemsstaterne afstemmer deresnationale aktiviteter i Rådet.
For instance, in the commontransport policy any appropriate provisions may be enacted (Article 75(1) EC)and in agricultural policy (Article 34(2)EC) and in the sphere of freedom of movement of workers (Article 40 EC) all necessary measures may be taken.
den europæiske fælles akt og EU-trak-taten. Med disse udtrykkelige bestemmelser omkring EF’s kompetence harbemyndigelsen til særlige retsakter mistetvæsentlig praktisk betydning.
EU Treaty specifically give the Communityjurisdiction in the abovementioned fields.These specific provisions on the powers ofthe EC have meant that the practicalimportance of the subsidiary power to acthas very much declined.
sat snævre grænser for EF’s og dets institutioners handlefrihed inden for konkurrenceretten (EFtraktatens artikel 81 ff.),kultur- og uddannelsespolitikken (EFtraktatens artikel 150 og 151), folkesundhedog forbrugerbeskyttelse (EF-traktatensartikel 152 og 153) og miljøpolitikken (EFtraktatens artikel 175) gennem snævertdefinerede forudsætninger.
hand in competition law (Article 81 ff.EC), culture and education (Articles 150and 151 EC), public health and consumerprotection (Articles 152 and 153 EC) andenvironment policy (Article 175 EC), thescope for discretion on the part of the Community and its institutions is limitedby narrowly defined conditions.
Endelig findes der yderligere beføjelser tilvedtagelse af foranstaltninger, der ernødvendige for en effektiv og hensigtsmæssig gennemførelse af beføjelser, derallerede er tildelt (beføjelser i kraft afsagens sammenhæng).
Finally, there are further powers to takesuch measures as are indispensable for theeffective and meaningful implementationofpowersthathavealreadybeenexpressly conferred (implied powers).These powers have acquired a specialsignificance in the conduct of externalrelations.
Særlig betydninghar disse beføjelser fået for varetagelsen afeksterne relationer.
An outstanding example is provided by the‘Kramer’case decided by the Court of Justice.
I henhold hertil kan EFnu også indgå forpligtelser over for tredjelande og andre internationale organisationer, når der er tale om områder, deromfattes af EF’s kompetenceområder. Deter Kramer-sagen et tydeligt eksempel på, som EF-Domstolen behandlede.
This case concerned the Community’s capacity to cooperate with international organisations in fixing fishing quotasand, where considered appropriate, toassume obligations on the matter underinternational law.
Dendrejede sig om EF’s kompetence til atsamarbejde med internationale havretsorganisationer og eventuelt indgå folkeretlige forpligtelser i forbindelse med fangst-kvoterforhavfiskeri.EF-Domstolenudledte i mangel af udtrykkelige bestemmelser i EF-traktaten EF’s hertil nødvendige eksterne beføjelser på fiskeriområderaf dets interne beføjelser inden for denfælles landbrugspolitik.
But the exercise of these powers by the ECis governed by the subsidiarity principle,taken over from Roman Catholic socialdoctrine, which has acquired virtuallyconstitutionalstatusthroughbeingembodied in the EC Treaty (Article 5).There are two facets to it: the affirmative
Foruden disse specielle beføjelser harfællesskabsinstitutionernedogogsåmulighed for at handle, når det er nødvendigt for at virkeliggøre et af traktatens mål(EF-traktatens artikel 308, EØF-traktatensartikel 203, EKSF-traktatens artikel 95, stk.1 — bemyndigelse til særlige retsakter).Dermed får institutionerne imidlertid ikkenogen generel fuldmagt til at påtage sigopgaver, der ligger uden for traktaternesmål.
In addition to these special powers to act,the Community Treaties also confer on theinstitutions a power to act when thisproves necessary to attain one of theobjectives of the Treaty (Article 308 EC,Article 203 Euratom, Article 95(1) ECSC —subsidiary power to act).
Og fællesskabsinstitutionerne kanheller ikke med henvisning til dennebemyndigelse til særlige retsakter udvidederes kompetence på medlemsstaternesbekostning.I praksis benyttes dennebemyndigelses muligheder hyppigere oghyppigere, idet EF i tidens løb har sat sigstadig nye mål, som man ikke kunneforudse ved traktaternes indgåelse, og dader derfori dissetraktater mangledekonkrete beføjelser hertil.
These articles donot, however, confer on the institutionsany general power enabling them to carryout tasks which lie outside the objectives laid down in the Treaties, and the subsidiarity principle further debars the Community institutions from extendingtheir powers to the detriment of those ofthe Member States. In practice, the possibilities afforded by this power have beenused with increasing frequency since the EC has, over time, been faced repeatedlywith new tasks that were not foreseen at the time the founding Treaties wereconcluded, and for which accordingly noappropriate powers were conferred in the Treaties.
Her tænkes førstog fremmest på miljø- og forbrugerbeskyttelse og de mange forskningsprogrammeruden for Det Europæiske Atomenergifællesskab, der er vedtaget siden 1973, ellerpå oprettelsen af Den Europæiske Regionalfond, der skal bidrage til at mindskeafstanden mellem de udviklede og mindreudviklede områder i EU.
Examples are the protection ofthe environment and of consumers, thenumerousresearchprogrammesconcluded since 1973 outside the European Atomic Energy Community, or theestablishment of a European Regional Fund as a meansofclosingthegapbetween the developed and underdeveloped regions of the Community.
Dermed eksisterer der nu konkrete målsætninger for anvendelsen af detteprincip; samtidig lettes derved den juridiske kontrol med medlemsstaternes overholdelse af subsidiaritetsprincippet.
Very specificcriteria for the application of this principle now exist, and at the same time the Community institutions’task of monitoringcompliance with it has been made easier.
Inden for rammerne af anden og tredjesøjle i EU(fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik samt politisamarbejde ogretligt samarbejde i kriminalsager) erfællesskabsinstitutionernes beføjelserbegrænset til at fremme og støtte detsamarbejde, som medlemsstaterne selvhar formuleret og udformet i Det Europæiske Råd.
statement that the EC must act where theobjectives to be pursued can be betterattainedat Communitylevel, whichenhances its powers; and the negativestatement that it must not act where objectives can be satisfactorily attained by the Member States acting individually, whichconstrains them.
På dette område har derhverken fundet nogen fuldstændig ellerdelvis overdragelse sted af beføjelser framedlemsstaterne til fællesskabsinstitutionerne; tværtimod forbliver de oprindeligebeføjelser inden for den fælles udenrigsog sikkerhedspolitik samt inden for politisamarbejdet og det retlige samarbejde ikriminalsager hos medlemsstaterne, somtil gengæld inden for rammerne af EU harforpligtet sig til et vidtgående samarbejdeog til fælles handling.
What this means in practice is that all Community institutions, butespecially the Commission, must alwaysdemonstrate that there is a real need for Community rules and common action.
på fællesskabsplan; den negative, dvs. dendefensive, side af subsidiaritetsprincippet,betyder, at EF ikke skal handle, såfremtmedlemsstaternes handling er tilstrækkeligtil at gennemføre målet.
Toparaphrase Montesquieu, when it is notnecessary for the Community to takeaction, it is necessary that it should takenone.
I praksis betyderdette, at alle fællesskabsinstitutioner, menisær Kommissionen, må bevise, at det ernødvendigt, at der overhovedet vedtagesen EF-ordning, og at EF handler.
If the need for Community rules isdemonstrated, the next question that arisesconcerns the intensity and the form thatthey should take.
Med enomskrivning af Montesquieugælder det:Er det ikke nødvendigt at vedtage en EF-ordning, er det nødvendigt ikke at vedtagenogen.
The answer flows fromthe principle of proportionality that hasentered Community law through the decisions of the Court of Justice.
Erkendes det, at der er behov foren regulering på fællesskabsplan, opstårder derefter detspørgsmål,i hvilketomfang og med hvilken intensitet, denneskal virke.
It means thatthe need for the specific legal instrumentmustbethoroughlyassessedtoseewhether there is a less constraining meansof achieving the same result.
Svaret findes her i forholdsmæssighedsprincippet, der har vundet indpas i EF’s regelværk via EF-Domstolens domme.Således skal det nemlig først nøje prøves,om et retsinstrument er nødvendigt, ellerom ikke andre aktionsmidler ville væretilstrækkelige.
The mainconclusion to be reached in general termsis that framework legislation, minimumstandards and mutual recognition of the Member States’existing standards shouldalwaysbepreferredtoexcessivelydetailed Community rules. The applica-
Dette betyder først og fremmest, at rammelove, minimumsbestemmelser og regler om gensidig anerkendelseaf nationale bestemmelserskalfore-trækkes frem for stærkt detaljerede retsbestemmelser.
Under the second and third pillars of the EU (common foreign and security policy,and cooperation between police and judicial authorities in criminal matters) thepowers of the Community institutions arelimited to encouraging and supportingcollaboration agreed on between the Member States themselves in the Council.There has been no transfer — either inwhole or in part — of powers from the Member States to the Community institutions; instead, the Member States remaindirectly responsible for their joint foreignand security policy and for cooperationbetween their police and judicial authorities in fighting crime.
I en protokol til Amsterdamtraktaten blev anvendelsen af subsidiaritetsprincippet konkretiseret yder-
They have nevertheless also given undertakings to cooperatefurther and pursue joint courses of actionat EU level while working within the Community’s institutional framework.
Det Europæiske Råd15 regeringschefer samtformanden for Kommissionen
European Council15 Heads of State or Government and the President of the Commission
Regionsudvalget222 medlemmer
European Parliament626 members
Det Økonomiske og Sociale Udvalg222 medlemmer
Committee of the Regions 222 members
Stemmer i Rådet
Percentage of total votes
Procentandel afdet samlede antalstemmer
Members of the Commission
Procentandelaf den samledebefolkning
Votes inthe Councilof Ministers
traktaten om oprettelse af et fælles Råd og enfælles Kommission for De Europæiske Fællesskaber (fusionstraktaten) fik alle tre Fællesskaber samme institutionelle opbygning.
the European Communities (the ‘Merger Treaty’). Since then all three Communitieshave had one and the same institutionalstructure.
Det Europæiske Råd(EU-traktatens artikel 4)
European Council (Article 4 EU)
Det Europæiske Råd oprettedes på konferencen mellem stats- og regeringschefernefor EF’s medlemsstater i december 1974.Her besluttedes det i fremtiden at trædesammen tre gange om året som Det Europæiske Råd.
The European Council grew out of the Summit Conferences of Heads of State or Government. Atthe Paris Summit in December 1974 it was decided that meetings should be held three times a year anddescribed as the European Council.
I 1987 integreredes Det Europæiske Råd ved den europæiske fælles akt i EF’s institutionsstruktur (Fællesaktens artikel23).
In1987, the Single European Act (Article 23) formally incorporated the European Council in the Community’s institutionalset-up.
I dag er det en institution i Den Europæiske Union(EF-traktatens artikel 4).
It is now a body of the European Union (Article 4 EU).
Det tredje spørgsmål, der rejser sig i forbindelse med EF’s forfatning, vedrører dens organisation: Hvilke institutioner omfatter EF?
The third question arising in connectionwith the constitution of the European Community is that of its organisation.What are the institutions of the Community?
Da EF varetager opgaver, som ellers kuntilkommer stater, melder det spørgsmål sig,om der findes en regering, et parlament,forvaltningsmyndigheder og domstole,således som man kender det i medlemsstaterne.
Since the Community exercises functions normally reserved for States, does ithave a government, a parliament, administrative authorities and courts like thosewith which we are familiar in the Member States?
Det er bevidst, at gennemførelsen af deopgaver, som blev pålagt EF, og styringen afintegrationsprocessen ikke udelukkende blevoverladt til medlemsstaternes eller det internationale samarbejdes initiativ eller ansvar.EF råder nemlig over et institutionelt system,som sætter det i stand til at give nye impulsertil og sætte nye målsætninger for den europæiske integration og at vedtage fællesskabsret på dets kompetenceområder, der erbindende for alle medlemsstater i sammeomfang.
Action on the tasks assigned to the Community and the direction of the integration process was intentionally not leftto Member States or to international cooperation. The EC has an institutional systemthat equips it to give new stimuli andobjectives to the unification of Europe andto create a body of Community law that isuniformly devised and applied in all the Member States.
Medlemsstaternes stats- og regeringschefersamt formanden for Kommissionen trædersammen mindst to gange årligt i Det Europæiske Råd.
The Heads of State or Government and the President of the Commission meet at leasttwice a year in this context.
De bistås af medlemsstaternesudenrigsministre og et medlem af Kommissionen (EUtraktatens artikel 4, stk. 2).
They areaccompanied by the Foreign Ministers anda Member of the Commission (Article 4(2)EU).
Hovedrollerne i dette institutionelle system i EU indehaves på den ene side af Det Europæiske Rådog på den anden side af EF’sforfatningsinstitutioner, hvortil hører Europa-Parlamentet, EU-Rådet, Europa-Kommissionen, EF-Domstolen samt Revisionsretten.
The main actors on the Community stageare the European Council and the EC institutions — the European Parliament, the Council of the EU, the European Commission, the European Court of Justice and the Court of Auditors.
Disse institutioner bistås af enrække hjælpeorganer, dvs. Den Europæiske Centralbank og Den Europæiske Investeringsbank samt Det Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget.
There are also a numberof ancillary bodies: the European Central Bank and the European Investment Bank, and also the Economic and Social Committee and the Committee of the Regions.
Af disse institutioner har Domstolen og Parlamentet, sidstnævnte dog under betegnelsen Forsamlingen, lige fra begyndelsen været fælles forde tre Fællesskaber.
Of these institutions the Court of Justice and Parliament, or ‘Assembly’as itused to be called, were from the outsetcommon to the three Communities.
Det sørgede en konvention mellem de oprindelige seks medlemsstater for, som blev undertegnet i 1957samtidig med Rom-traktaten.
Thiswas provided for in a Convention betweenthe original six Member States that wassigned in 1957 at the same time as the Rome Treaties.
Med oprettelsen af de fælles institutioner i juli 1967 ved
The process of creatingcommon institutions was completed in July 1967 by the Treaty establishing asingle Council and a single Commission of
Europa-Parlamentet(EF-traktatens artikel 189-201) der findes endnu ikke et fællesskabsretligtvalgsystem, således som det også forudsættes i traktaterne.
European Parliament (Articles 189–201 EC)
Og ved det tredjedirekte valg til Europa-Parlamentet i juni1999 blev de nationale valglove stadiganvendt nøjagtig lige som i 1979.
1979, national systems continued to beused in the most recent direct elections in June 1999.
F.eks.bevarede Det Forenede Kongerige såledesflertalsprincippet også for Europa-valgeneindtil 1994 og gik først i 1999 over tilforholdstalsvalg i lighed med de øvrigemedlemsstater.
The United Kingdom, forexample, retained its ‘first-past-the-post’system for European elections until 1994and only joined the other Member Statesin 1999 elections in using proportionalrepresentation.
Europa-Parlamentets sammensætningskaltydeliggøres af opstillingen på side 34, derafspejler situationen efter det senestedirekte valg i 1999.
The composition of Parliament is shown ingraphic form on page 34; this is the situation following the most recent elections in1999.