natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nogle lande fritager dårligt stillede og sårbare personer som mindreårige og ældre, analfabeter, personer, som ikke har gennemført en grunduddannelse, eller personer med psykiske lidelser.
Some countries make exemptions for disadvantaged and vulnerable persons like minors and seniors, the illiterate, those who did not complete basic education, or have mental health problems.
Mange mennesker har muligvis ikke de nødvendige evner til at klare sig godt i en test, uanset at de er villige til at lære og til at opnå statsborgerskab.
Many people may not have sufficient abilities to perform well on a test, regardless of their willingness to learn and take up national citizenship.
De personer, som ansøger om naturalisation i Nederlandene, skal ikke til naturalisationseksamen, hvis de har opholdt sig i landet i otte år i løbet af den skolepligtige alder, har en universitetseksamen fra Nederlandene eller er nederlandsktalende indvandrere fra Belgien og Surinam.
People applying for naturalisation in the Netherlands do not have to sit the naturalisation exam if they have resided in the country for eight years at compulsory school age, graduated from universities in the Netherlands or are Dutch-speakers from Surinam and Belgium.
Andre er i det mindste delvist fritaget, hvis de har helbredsmæssige problemer eller problemer med sprog eller med at læse og skrive.
Others are at least partially exempt if they have medical or language/literacy problems.
Et land som Estland har også indbyggede fritagelser i sin statsborgerskabstest for personer under begrænset værgemål og med særlige helbredsproblemer.
A country like Estonia also has built-in exemptions to its citizenship test for people with restricted active legal capacity and extenuating health circumstances.
I Østrig rummer loven også undtagelser for overlevende fra Holocaust, mindreårige børn i grundskolen, ældre mennesker, og hvor helbredsmæssige årsager berettiger det.
In Austria, exemptions are also possible for survivors of the Holocaust, minor children attending primary school, elderly people and for medical reasons.
Uden for EU’s grænser erstattede den australske regering i oktober 2007 den tidligere subjektive samtale med et første forsøg med en statsborgerskabstest.
Beyond the EU’s borders, the Australian government replaced the previously subjective interview format with its first try at a citizenship test in October 2007.
Et betydeligt fald i antallet af ansøgninger og en høj dumpeprocent, især blandt humanitære flygtninge, tvang regeringen til at iværksætte en gennemgang af statsborgerskabstesten og en offentlig høring i januar 2008.
A significant drop in applications and a high failure rate, especially among humanitarian immigrants, compelled the government to launch a January 2008 Citizen Test Review and public consultation.
Regeringen og indvandrerorganisationerne støttede gennemgangens anbefalinger om, at målet med statsborgerskabstest er at bestemme, hvorvidt en person har opfyldt lovgivningens krav.
The government and immigrant organisations endorsed the Review’s recommendations that the objective of citizenship testing is to determine if a person has satisfied the legislative requirements.
Dette sker gennem viden, ikke om trivialiteter vedrørende Australien, men om hvad det indebærer at være statsborger — kort sagt om »troskabsløftet«, som ansøgerne skal aflægge, når de bliver australske statsborgere.
This is done through knowledge not of Australian trivia, but of what it means to be a citizen—in short, of the ‘Pledge of Commitment’ that applicants make when becoming Australian.
Testspørgsmål og undervisningsmateriale skal skrives på et enklere, tydeligere engelsk.
Test questions and study materials will be written in simpler, clearer English.
En strømlinet proces åbner for en række testmetoder og undtagelser for at imødekomme behovene hos dårligt stillede og sårbare mennesker. Der skal også gennemføres et nationalt konsekvent grundskoleprogram om statsborgerskab.
A streamlined process will open a range of testing methods and exemptions to cater to the needs of disadvantaged and vulnerable people.
Når man først har fundet en effektiv målestok, der kan vise, at en sproglig eller borgerskabsmæssig betingelse fortsat skaber tilskyndelse til og mulighed for, at indvandrerbefolkningen kan ansøge om og på vellykket vis erhverve statsborgerskab i samme grad som tidligere, kan man tale om en endelig målestok for effektivitet.
Once efficiency measures have established that any language or citizenship condition has continued to encourage and enable the immigrant population to apply and successfully acquire nationality at the same rate, there can be a final measure of effectiveness.
I udformningsfasen kan der foretages en langsgående undersøgelse med kontrolgrupper.
In the design phase, a longitudinal survey can be conducted with control groups.
Resultaterne skal vise, hvorvidt der i den gruppe, der opfyldte den pågældende betingelse, var målbare forbedringer i deres deltagelsesprocent (socialt, økonomisk, politisk osv.) og i deres selvevaluering af deres trivsel og følelse af at høre til.
The results will demonstrate whether or not the group that completed this condition saw quantifiable improvements in their participation rates (social, economic, political, etc) and in their self-assessments of their well-being and sense of belonging..
Disse resultater kan derefter anvendes i den offentlige debat vedrørende skæringspunktet for statsborgerskab og langsigtet integration.
These findings can then guide public debates on the intersection between national citizenship and long-term integration.
En effektiv sproglig eller borgerskabsmæssig betingelse for naturalisation indføres, så indvandrere fortsat tilskyndes til at søge, og gennemføres, så ansøgerne er i stand til at opnå statsborgerskab.
An efficient language or citizenship condition for naturalisation is introduced in a way that continues to encourage applications and implemented in a way that enables applicants to succeed.
Den pågældende betingelse har vist sig at være effektiv, når de personer, som opfylder den, deltager mere i det sociale, økonomiske og politiske liv og rapporterer, at de har en stærkere følelse af at høre til end tidligere.
It is proven to be effective if those completing the condition participate more in social, economic, and political life and report a greater sense of belonging than before.
I en brochure fra 2007 vedrørende senioradvokat Lord Goldsmiths gennemgang af statsborgerskab anbefalede Det Forenede Kongerige en langsgående evaluering af virkningen af de nye test og naturalisationskrav på indvandrernes rejse mod statsborgerskab.
A 2007 pamphlet launched by the UK Lord Goldsmith QC Citizenship Review recommended a longitudinal evaluation of the impact of the new tests and naturalisation requirements on migrant’s journeys to citizenship.
I 2005 udgav Commission for Racial Equality Citizenship and Belonging: what is Britishness?, hvori briter med meget forskellige baggrunde blev bedt om at give deres version af, hvad det vil sige at være britisk.
In 2005, the then Commission for Racial Equality published Citizenship and Belonging : what is Britishness ? a report in which British people of many diverse backgrounds were asked to share their thoughts on a shared definition of Britishness.
En aktiv offentlig informationspolitik
An active public information policy
Alle statsborgere har gavn af oplysninger om fordelene ved statsborgerskab og betingelserne og bestemmelserne for at kunne ansøge herom.
All citizens benefit from information on the advantages of citizenship and the conditions and provisions for eligibility.
Såvel indvandrere som offentligheden mangler ofte viden om naturalisationsprocessen og fortæller, at de tror, at det er rimelig let i lande, hvor det faktisk er forholdsvis svært, og omvendt.
Immigrants and the public often demonstrate a lack of knowledge about the naturalisation process, reporting that they think it is quite easy in countries where it is actually quite hard and vice-versa.
Fejlagtige oplysninger er årsagen til mange af de klager, som ansøgere indgiver til ngo’er, der støtter dem.
Receiving improper information is at the origin of many of the complaints that applicants make to supporting NGOs.
Myndighederne klager til gengæld, når de modtager ansøgninger, der er ufuldstændige eller er fra personer, som ikke kan komme i betragtning, da dette skaber en yderligere arbejdspukkel.
Authorities, in turn, complain when they receive ineligible or incomplete applications, adding to backlogs.
Misforståelser i offentligheden vedrørende naturalisationspolitikken og dens målsætninger for et indvandringsland ligger også til grund for modvilje mod indvandrere, hvilket kan hæmme den politiske beslutningsproces.
Public misunderstandings of naturalisation policy and its objectives for a country of immigration are also at the origin of anti-immigrant sentiment which can constrain policy-making.
En aktiv kommunikationsstrategi bidrager og tilskynder til, at indvandrere ansøger om statsborgerskab, samtidig med at den sikrer oplysning til offentligheden om fordelene ved naturalisation for et indvandringsland.
An active communications strategy assists and encourages immigrant applicants, while informing public opinion about the benefits of naturalisation for a country of immigration.
Den igangværende kampagne »Passt mir!«, som er lanceret af Berlins kommissær for integration, nåede allerede sin primære målsætning i sit første år, dvs. i 2006, nemlig at øge Berlins naturalisationsprocent for første gang i seks år. Det primære resultat er en publikation, der ligner et tysk pas, hvor Berlins berømtheder, som f.eks. mesterbokseren Oktay Urkal, forklarer de sociale og politiske integrationsmæssige fordele ved naturalisation samt selve processen.
The ongoing campaign ‘Passt mir !’ by Berlin’s Commissioner for Integration, already met its main objective in its first year in 2006 : raising Berlin’s naturalisation rate for the first time in six years.
Publikationen understøttes af en kampagne, som skal øge den offentlige bevidsthed om emnet, bl.a. via direkte debatter og omtale på offentlige institutioner, skoler og i etniske mindretals medier.
The booklet is supported by a public awarenessraising campaign, including live discussions and publicity in public institutions, schools, and ethnic minority media.
Der kan oprettes websteder med mulighed for gratis selvevaluering, og disse kan kvalitetskontrolleres af myndighederne eller ngo’er.
Free self-assessment websites can be set up and quality-checked by authorities or NGOs.
Ved at svare på enkle spørgsmål føres potentielle ansøgere trin for trin gennem lovgivningen og finder ud af, om de opfylder betingelserne, samt hvad de skal forvente og være opmærksomme på i processen.
By responding to simple questions, a potential applicant goes step-by-step through the legislation and learns whether they qualify and what to expect and watch for in the process.
De nationale indvandrercentre (CNAI) i Portugal er en »one stop shop« med ydelser, der konstant udvikles i takt med såvel politiske ændringer som behovene hos landets stadigt mere rodfæstede indvandrerbefolkning samt dets statsborgere.
National Immigration Support Centres (CNAI) in Portugal are a one-stop shop with continually evolving services to respond to policy changes and the needs of the country’s increasingly settled immigrant population, as well as its citizens.
Faktisk er et stigende antal portugisiske statsborgere begyndt at benytte sig af ydelserne, som ikke kun er forbeholdt personer med en bestemt retlig status.
Indeed, an increasing number of Portuguese nationals have begun using the service, which is not limited to a certain legal status.
Med den nye lov om statsborgerskab fra 2006 blev der åbnet en afdeling af det centrale folkeregister i centrene med henblik på at behandle ansøgninger fra indvandrere og deres portugisiskfødte efterkommere. Retshjælpskontorer med advokater yder seriøs behovsbaseret juridisk bistand.
With the 2006 New Nationality Law, a branch of the Central Registry Office was opened within the centres in order to handle applications from immigrants and their Portuguese-born descendents.
Udviklingen i statsborgernes og ikke-statsborgernes opfattelse af statsborgerskab kan udgøre en del af overvågningen af integrationen.
Evolutions in nationals’ and non-nationals’ perceptions of nationality can be part of integration monitoring.
Overvågning af integrationen i Estland i 2000 viste, at ikke-estere hovedsageligt fokuserer på erhvervelsen af statsborgerskab og opfatter det som værdifuldt for deres børn, ægtefælle og forældre.
Integration monitoring in Estonia in 2000 demonstrated that non-Estonians are predominately oriented towards the acquisition of nationality and value it most for their children, their spouse and parents.
Overvågningen i 2005 viste, at et højere toleranceniveau har forbedret den offentlige mening i Estland, så 54 % støtter en enklere procedure for erhvervelse af statsborgerskab for russisktalende personer født i Estland.
The monitoring in 2005 revealed that increased levels of tolerance have improved Estonian public opinion, with 54% supporting a simplified procedure for the acquisition of nationality by Estonian-born Russophones.
Tidligere har den faktiske tildeling af statsborgerskab været en forholdsvis uformel bureaukratisk affære, som indebar udlevering af statsborgerskabsdokumenter.
In the past, the actual act of conferring nationality has been a rather low-level and bureaucratic affair, involving the delivery of national citizenship documents.
Offentlig tildeling af statsborgerskab kan knytte flere identitetsniveauer sammen, nemlig det lokale, regionale, nationale og internationale.
Public conferrals of nationality can link multiple levels of identity together : local, regional, national, international.
Selv om disse ceremonier ofte indføres i forbindelse med drøftelser om udviklingen af nationale identiteter, gennemføres de i kommunalt regi, hvilket giver dem en farve og betydning, som er tættere på indvandrernes og offentlighedens daglige virkelighed.
Although these ceremonies are often introduced in the context of debates on evolving national identities, they are realised in local municipal spaces, which infuses them with diverse colours and meanings closer to the daily realities of immigrants and the public.
De trækker på erfaringer fra landets demokratiske historie eller drager paralleller til andre samfundsmæssige ceremonier, såsom ceremonier for unge mennesker, der opnår stemmeret.
They draw on experiences from their country’s history of democracy or make parallels with other civic ceremonies, such as those for young people getting the right to vote.
Ceremonierne skal tiltrække medlemmer af offentligheden, politikere og medierne.
Ceremonies need to bring in members of the public, politicians and the media.
Deres deltagelse gør ceremonierne til en platform for bevidsthedsfremmende aktiviteter og giver de nye statsborgere en stemme.
Their participation turns ceremonies into a platform for awarenessraising and, specifically, giving voice to new citizens.
Alle aktører, der arbejder med aktivt medborgerskab og mangfoldighed, kan overveje at bruge dem som samlingspunkter til rekruttering af nye frivillige eller til registrering af nye vælgere.
All actors working on active citizenship and diversity might consider using them as rallying points to recruit new volunteers or register new voters.
Erhvervelse af statsborgerskab og udøvelse af aktivt medborgerskab i de nuværende statsborgerskabspolitikker.
Acquisition of nationality and the practice of active citizenship
Lande, som historisk har afholdt offentlige ceremonier, har genindført traditionen (det gjorde Norge efter en pause på 30 år).
Countries with a history of public ceremonies have revived the tradition (Norway did so after a 30-year interruption).
Andre er startet fra begyndelsen med inspiration fra de nordamerikanske modeller, som også selv bliver drøftet og ændret.
Others have started from the beginning, inspired by North American models that are themselves being debated and redesigned.
Der arrangeres nu ceremonier i Estland, Det Forenede Kongerige, Frankrig, i visse østrigske provinser, i Nederlandene på »Naturalisationsdagen« (24. august) og i Danmark (i Folketinget).
Ceremonies are now being organised in Estonia, France, the UK, in some Austrian provinces, in The Netherlands on ‘Naturalisation Day’ (24 August) and in Denmark (in the national Parliament).
Den primære problemstilling angår krav, der muligvis udelukker ansøgere, som er berettiget til statsborgerskab, fra at deltage eller modtage deres nationale statsborgerskab.
The main issue to address is any requirement that might exclude successful applicants from participating or receiving their national citizenship.
Arrangørerne skal også være opmærksomme på stigende deltagelsesprocenter, opfølgning på invitationer og offentlig formidling og tilstrækkelige offentlige ressourcer.
Organisers will also want to pay attention to raising participation rates, following up on invitations and public outreach and devoting sufficient public resources.
Brugen af statsborgerskabsceremonier skaber en platform for bevidsthedsfremmende aktiviteter og aktivt medborgerskab blandt nye og gamle statsborgere.
The use of citizenship ceremonies provides a platform for awarenessraising and active citizenship among new and old citizens.
Siden 2006 har de franske præfekturer været forpligtede til at arrangere frivillige velkomstceremonier for indvandrere, som opnår fransk statsborgerskab.
Since 2006, the obligation has been on French prefectures to organise voluntary ‘Welcoming Ceremonies into French Citizenship’ for immigrants obtaining French nationality.
De nødvendige dokumenter uddeles uafhængigt af ceremonien.
The necessary documents are distributed independent of the ceremony.
Begivenheden skal være både et højtideligt og et festligt øjeblik, hvor embedsmænd og politikere er til stede.
The event is intended to be both a solemn and celebratory moment, involving officials and politicians.
Ifølge et evalueringsskema fra 2008 syntes næsten alle præfekturerne, at ceremonierne fungerede godt og blev modtaget positivt af den indbudte offentlighed.
According to a 2008 evaluation questionnaire, nearly all prefectures thought the ceremonies were operating well and were well received by the invited public.
I Det Forenede Kongerige satte en høringsprocedure fra 2002 gang i udviklingen af statsborgerskabsceremonier, som byder nye statsborgere velkommen i det fælles borgerforum.
In the UK, a 2002 consultation procedure initiated the development of citizenship ceremonies welcoming new citizens into the shared civic space.
De lokale myndigheder har råderum til at bestemme, hvilken stil deres lokale ceremonier skal have og deri inddrage nationale og lokale symboler, en ed/højtidelig erklæring til dronningen og et løfte om at værne om de demokratiske værdier og de forpligtelser, der følger af statsborgerskab. Pr.
Local authorities have leeway to determine the style of their local ceremonies, bringing in national and local symbols, an oath/affirmation to the Queen and a pledge to uphold democratic values and citizenship responsibilities.
1. juni 2007 kan nye statsborgere i Det Forenede Kongerige med bopæl i Wales aflægge ed og løfte på walisisk.
As of 1 June 2007, new UK citizens in Wales can make the oath and pledge in Welsh.
Fra februar 2004 til juli 2005 deltog 77 900 voksne i statsborgerskabsceremonierne.
From February 2004 to July 2005, 77,900 adults participated in citizenship ceremonies.
Det nederlandske justitsministeriums indvandrer- og naturalisationstjeneste har instrueret de kommunale myndigheder i, at de i deres tale ved ceremonien skal fokusere på emner vedrørende de nye statsborgeres nyerhvervede grundlæggende rettigheder, deres stemmeret og valgbarhed til Underhuset, provinsrådet og Europa-Parlamentet og deres mulighed for at opnå enhver stilling inden for det offentlige, såsom minister, dommer, ambassadør eller politibetjent.
The Immigration and Naturalisation Service of the Dutch Ministry of Justice has directed municipal authorities to focus their ceremonial speech on the topics of new citizens’ newly acquired fundamental rights, their right to vote and stand for election for the Lower House, Provincial Council and European Parliament and their eligibility for appointment to all positions of public service, such as minister, judge, ambassador or police official.
Når man ser på, hvad der er sket i tredjelande med mange års erfaring med ceremonier som USA, var disse ceremonier centrale for det demokratiprojekt for nye amerikanere, som blev koordineret af Illinois’ koalition for indvandreres og flygtninges rettigheder.
Looking to what has emerged in non-EU countries with longstanding experience of ceremonies like the United States, these ceremonies were central to the ‘New Americans Democracy Project,’ coordinated by the Illinois Coalition for Immigrant and Refugee Rights.
Fra 2004 til 2006 blev 42 000 nye indvandrere registreret som stemmeberettigede.
From 2004 to 2006, 42,000 new immigrant voters were registered to vote.
Alene i 2008 registrerede 20 områdemedarbejdere i Chicagoområdet omkring 20 000 personer og mobiliserede ca. 50 000 til præsidentvalget i november 2008.
In 2008 alone, 20 field organisers throughout the Chicago area registered around 20,000 and mobilised around 50,000 for the November 2008 presidential election.
Borgerskabsprojekter og uddannelse til gamle og nye statsborgere
Citizenship projects and education for old and new citizens
Aktivt medborgerskab handler om, hvordan den enkelte kan deltage i civilsamfundet og i det politiske liv på forskellige forvaltningsniveauer, så den pågældende bidrager til opbygningen af den fælles sociale kapital.
Active citizenship concerns how individuals can participate in civil society, community, and political life at different levels of governance in ways that build their collective social capital.
Spillereglerne for aktivt medborgerskab defineres af gældende politiske normer og lovgivning: fælles værdier som menneskerettigheder, demokrati og interkulturel forståelse.
The rules of engagement for active citizenship are defined by contemporary political norms and the rule of law : shared values like human rights, democracy, and intercultural understanding.
Frivillige voksen- og medborgerskabsorganisationer inddrager nye og gamle statsborgere i konkrete dagligdagssituationer på lige fod med hinanden, hvilket bidrager til at forme fremtidige statsborgerskabspolitikker og debatter om identitet.
Adult volunteer and citizenship organisations engage new and old citizens as equals in concrete daily situations that help shape future nationality policies and identity debates.
Initiativer vedrørende aktivt medborgerskab og uddannelse deri under den obligatoriske skolegang tilskynder til udøvelse af de rettigheder og forpligtelser, som følger af statsborgerskab, hvilket fremmer en fælles følelse af at høre til i et mangfoldigt samfund.
Active citizenship initiatives and education in compulsory school encourage the exercise of the rights and responsibilities that come with nationality, which fosters a shared sense of belonging in a diverse society.
Det nederlandske center for politisk deltagelse er en uafhængig, ikke-partifarvet organisation, som har stået bag adskillige specialkurser, diskussionsmøder, forskningsprojekter og netværksaktiviteter for at fremme den politiske deltagelse blandt borgere med indvandrerbaggrund og øge deres repræsentation i by- og distriktsråd.
The Dutch Centre for Political Participation is an independent, non-partisan organisation that has developed several special courses, discussion meetings, research projects and network activities to enhance political participation among citizens with an immigrant background and raise their proportion in municipal and district councils.