natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Kort nyt akvakultur, Athen (Grækenland), 8.-10. juni 2007 Denne udstilling har til formål at gøre status over den senesteteknologiske og kommercielle udvikling inden for fiskeri ogakvakultur i Middelhavsområdet. > Yderligere oplysninger:Tlf.: +30 210 92 21 254 E-post: info@europartners.gr Hjemmeside: http://www.europartners.gr •Årsmøde for IATTC og AIDCP, Cancun (Mexico),
In brief and Aquaculture, Athens (Greece), 8-10 June 2007 The exhibition presents the latest technological and commercialdevelopments in the Mediterranean fisheries and aquaculturesector. > For more information:Tel: +30 210 92 21 254 E-mail: info@europartners.gr Website: http://www.europartners.gr •Annual meeting of the IATTC and the AIDCP,
18.-19. juni 2007På dette årsmøde vil der blive truffet beslutning omforvaltningsforanstaltningerne for tunbestandene i det østlige Stillehav. > Yderligere oplysninger:Tlf.: +1 858 546 7100E-post: webmaster@iattc.org Hjemmeside: http://www.iattc.org Yderligere oplysninger om fiskeri og maritime anliggender kan fås på følgende websteder: http://ec.europa.eu/commission_barroso/borg/index_en.htm http://ec.europa.eu/fisheries http://ec.europa.eu/maritimeaffairs
For further information on fisheries and maritime affairs, please consult the following sites: http://ec.europa.eu/commission_barroso/borg/index_en.htm http://ec.europa.eu/fisheries http://ec.europa.eu/maritimeaffairs
Fiskeri og akvakultur i Europaudkommer 5 gange årligt og tidsskriftet kan også læses på webstedet for GD for Fiskeri og Maritime Anliggender: http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_da.htm. Ansvarshavende udgiver: Europa-Kommissionen, Generaldirektoratet for Fiskeri og Maritime Anliggender, Generaldirektøren.Ansvarsfraskrivelse: GD for Fiskeri og Maritime Anliggender er overordnet ansvarlig for udgivelsen af dette tidsskrift, men er ikke ansvarlig for korrekthed i indhold ellersynspunkter udtrykt i de enkelte artikler.
Fisheries and aquaculture in Europeis published five times a year and it is also available on the Fisheries and Maritime Affairs DGweb site: http://ec.europa.eu/fisheries/publications/magazine_en.htm Editor: European Commission, Directorate-General for Fisheries and Maritime Affairs, Director-General.Disclaimer: Whilst the Fisheries and Maritime Affairs DG is responsible for the overall production of this magazine, it is not responsible for the accuracy, content or viewsexpressed within particular articles.
Kommissionen har ikke, medmindre andet er angivet, vedtaget eller på nogen måde godkendt synspunkter, der optræder i tidsskriftet, og udtalelser kan ikke tages til indtægt for Kommissionens eller GD Fiskeri og Maritime Anliggender opfattelse.Kommissionen kan ikke garantere for nøjagtigheden af informationerne i tidsskriftet, og hverken Kommissionen eller nogen person, som har sit virke i Kommissionens navn, kan drages til ansvar for oplysningernes anvendelse.© De Europæiske Fællesskaber, 2007.Forsidebilleder: © Lionel Flageul
The Commission has not, save where otherwise stated, adopted or in any way approved any view appearing in this publication and statements should not be relied upon asstatements of the Commission’s or the Fisheries and Maritime Affairs DG’s views.The Commission does not guarantee the accuracy of the data included in this publication, nor does the Commission or any person acting on its behalf accept responsibilityfor any use made thereof.© European Communities, 2007.Reproduction is authorised provided the source is acknowledged.Photo: © European Commission
Bekæmpelse af genudsætning er afgørende for en effektiv fælles fiskeripolitik
Reducing discards: vital for an effective CFP
Fangstog genudsætning af undertiden store mængder af andre fisk end målarter, især ungfisk (op til 60 % i vissefiskerier), illustrerer særdeles tydeligt det spild og de skader, der forårsages af overfiskning.
The catching and discarding at sea of occasionally large volumes (up to 60 % in certain fisheries) of non-target fish, or i a l E d it especially juveniles, is a glaring example of the waste and damage caused by overfishing.
For eksperterne er enige om, at den alt for store fiskeriindsats er hovedårsagen til de høje bifangstniveauer.
The experts concur thatexcess fishing effort is the leading cause of high bycatch rates.
Selv om visse begrænsede bifangsterundertiden er uundgåelige, skyldes det meget høje niveau nemlig simpelthen, at bestandene bliver mindre, og atungfiskenes andel i forhold til de voksne individer bliver meget større.
Indeed, while limited bycatches are sometimesunavoidable, excessive levels are due to the weakening of stocks and a larger proportion of juveniles compared to adultfish.
Mange ungfisk bliver herefter unødvendigtnedfisket gennem det, der viser sig at være uønsket fangst. Det er en ond cirkel, som er særdeles farlig både for selveressourcen og for havmiljøet.
Many juveniles in turn are decimated by these unwanted catches, a vicious circle that is particularly dangerous forresources and the marine environment.
En anden uheldig virkning af genudsætning er, at det mindsker effektiviteten af andre ressourcebevarendeforanstaltninger, der træffes inden for rammerne af den fælles fiskeripolitik.
Another pernicious effect of discards is that they lessen the effectiveness of other resource conservation measurestaken under the Common Fisheries Policy (CFP).
Selv om bifangsterne består af arter, som eromfattet af TAC og kvoter eller fiskeforbud, er genudsætning af dem en lige så skadelig begrænsning af bestanden, somhvis fisken var blevet landet.
For example, when bycatches are made up of species covered by TACsand quotas or fishing bans, discards represent a form of exploitation as harmful to stocks as actual landings.
Endnu værre er det, at genudsætningen ofte hverken måles eller bogføres, og derforkender vi ikke den faktiske virkning på fiskeriet af de pågældende arter.
Even worse,since discards are often not measured or accounted for, they keep the authorities from judging the real impact offisheries on the species concerned.
En målrettet indsats mod dette fænomen er derfor væsentlig for effektiviteten af den fælles fiskeripolitik, der har tilformål at sikre udnyttelsen af levende akvatiske ressourcer på bæredygtige økonomiske, miljømæssige og socialebetingelser.
Taking decisive action to curb this phenomenon is consequently essential for an effective CFP, which aims to ensurethe exploitation of living aquatic resources under sustainable economic, environmental and social conditions.
Det skal ske i overensstemmelse med de hovedlinjer, der er udviklet i forbindelse med bevaringspolitikken:indskrænkning af fiskeriindsatsen, begrænsning af fangsterne (TAC og kvoter), tekniske foranstaltninger, men også enmere langsigtet strategi, der indebærer flerårige genopretningsplaner for bestande under de sikre biologiske grænserog flerårige forvaltningsplaner for øvrige bestande.
This mustbe done in keeping with the main thrusts of conservation policy: reducing fishing effort, limiting catches (TACs andquotas), technical measures and a longer-term approach that involves the implementation of multiannual recoveryplans for stocks that have slipped below safe biological limits and multiannual management plans for other stocks.
Samspillet mellem disse forskellige forvaltningsstrategier skal gøre det muligt gradvist at vende den nuværende ondecirkel til en god cirkel.
Through their interaction, these different management approaches can gradually transform today's vicious circle intoa virtuous circle.
En ressource i bedre stand takket være egnede forvaltningsforanstaltninger vil give færrebifangster og færre genudsætninger.
Improving the state of resources through adapted management measures will result in fewer bycatches and discards.
Fiskerne skal på samme måde bidrage til at forbedre bestandenes tilstand ved attilpasse deres praksis radikalt for at nedbringe bifangsterne.
Similarly, by adapting their practices radically to reduce bycatches, fishermen will help improvethe state of stocks.
Det hele vil med tiden gøre fiskerierne mere rentable.
In time, this will lead to more profitable fisheries.
Deter den væsentlige udfordring for fremtidens fiskeri, som Europa-Kommissionen i sin meddelelse om genudsætningopfordrer de sagkyndige i sektoren og de ansvarlige for fiskeriforvaltningen i hele EU til at tage op.
The European Commission's communication ondiscards calls on fishermen and fisheries management officials throughout the European Union to take up this vitalchallenge for the future.
Redaktionen a r op u i E ku ltu ra er i og ak vi sk F
E in e is he ri es and a q u a cu lt u r F
Nedbringelse af bifangster og eliminering af genudsætning: en prioritet for fiskeriet i Europa
Reducing bycatches and discards: a priority for European fisheries
Hvert år bliver 10-60 % af de fisk og andre levende organismer, der fanges i europæiske fiskegarn, simpelthen smidt ud i havet igen.
Every year, from 10 to 60 % of fish and other live organisms caught in European netsare purely and simply thrown back into the sea.
De fleste af disse fisk erofte ungfisk, og de overlever ikke. Det er et enormt spild, som kan hæmmebestandens senere reproduktion.
Most of these fish, which are oftenjuveniles, do not survive.
I en meddelelse fremsætter Kommissionen derfor forslag til løsning af det problem,som de fleste landes fiskerier oplever i forskellig grad.
A Commission communication lays out proposals to solve this problem, faced bymost fisheries to varying degrees.
Nåren båd trækker sine garn op, kan de indeholde uønskedebifangster, dvs. fangster, der er taget uforsætligt med
In many cases, the "unwanted"animals are then thrown back into the sea and succumb to theinjuries and trauma of being caught.
I de atlantiske EU-farvande længere mod syd skal genudsætningfra toggergarn og hildingsgarn være under 20 %, mensgenudsætning fra bundtrawl ligger på mellem 30 og 60 %.
and Economic Committee for Fisheries (STECF) estimated that codfisheries in the Baltic have few discards, while in the North Sea,beam trawls reject 40 to 60 % of their catches and bottom trawlsaround 40 %.
Mendet er i sagens natur vanskeligt at vurdere nøjagtigt, for da fiskenikke landes, kan man ikke med sikkerhed vide, hvad bådene reeltgenudsætter.
In zones to the west of the British Isles, discards bybottom trawling gear are estimated at between 20 and 40 %.
fiskeredskabet. Der er normalt tale om individer fra en eller flereikke-målarter, ungfisk, som er for små til at blive landet, men ogsåkrebsdyr, bløddyr, havpattedyr eller havfugle.
In Community Atlantic waters further south, discards by trammelnets and gill nets are said to be below 20 %, while discards bybottom trawls stand at some 30 to 60 %.
I mange tilfældegenudsættes disse ”uønskede”dyr derefter i havet, men overleverikke de sår og skader, de pådrager sig ved fangsten.
By definition, though,this phenomenon is hard to evaluate accurately: since the fish arenot landed it cannot be known with certainty what volumes areactually thrown back into the sea.
Genudsætning af voksne individer(f.eks. fordi kvoten er overskredet) begrænser ligeledesreproduktionsevnen.
The first is economic:their market value is too low or there are not enough marketoutlets.
Fangst og genudsætning af fisk, krebsdyr,fugle eller havpattedyr, der ikke er mål for fiskeriet, indvirker pådet marine økosystem og biodiversiteten.
Even if certain low-value fish caught unintentionally canbe sold, fishermen prefer to use the vessel's available hold spacefor catches with higher market value.
For allerede sårbarearter kan uønskede fangster, hvor få de end er, sætte selve artensoverlevelse på spil.
The second is legal: eitherthere is a ban on catching the species (e.g. dolphins), or they aresubject to quotas or catch restrictions, for instance under arecovery plan (the case for cod), or else the fish are too small tobe landed (juveniles) under Community or national regulationsmeant to protect resources.
Endelig kan genudsætningen være en tung oguproduktiv belastning for fiskerne. Det er spild af tid ogarbejdskraft, men det er også en praksis, der bidrager til at svækkeressourcen – som de lever af – uden nogen økonomisk fordel.
It is easy to understand that theexistence of discards undermines the effectiveness ofconservation measures, since even if these fish are not landed,their mortality is a fact and reduces the existing stock and itsreproduction capacity.
Der er to hovedårsager til, at disse bifangster traditionelt blivergenudsat.
A large proportion ofdiscards are juveniles, which reduces the future productivity ofthe fisheries as well as the stock's reproductive capacity.
Den første er økonomisk: deres handelsværdi er for lille,eller også er der ingen afsætningsmuligheder for dem.
Discardsof adults (due to quota overruns, for example) also cut intoreproduction capacity.
Selv omvisse uforsætligt fangede fisk af ringe værdi kan handles,foretrækker fiskerne at bruge pladsen i deres lastrum til fisk meden større handelsværdi. Den anden årsag er af juridisk art: Detdrejer sig om arter, som det enten er forbudt at fange (delfinerf.eks.), eller som er underlagt kvoter eller restriktioner, f.eks. iforbindelse med en genopretningsplan (som torsk), eller om fisk,der er for små at lande (ungfisk) ifølge de EU-regler eller nationalebestemmelser, der er vedtaget for at beskytte ressourcen.
The discard of non-target fish, shellfish, or marine birds and mammals has repercussions on the marineecosystem and biodiversity.
Man kan umiddelbart forstå, at forekomsten af sådannegenudsætninger gør bevaringsforanstaltningerne mindreeffektive, eftersom fiskene reelt dør, selv om de ikke landes, ogden eksisterende bestand og dennes reproduktionsevne dermedindskrænkes.
And lastly, for fishermen discards arenot only a non-productive burden and a waste of time andmanpower, but also a practice that adds to the depletion ofresources − their livelihood − without any economic benefit.
Nedbringelsen af bifangster og genudsætning er derfor et megetvigtigt mål for den fælles fiskeripolitik, således som Kommissionen
The reduction of bycatches and of discards is consequently a keyaim of the Common Fisheries Policy (CFP), as already made clear
Meget store mængder allerede understregede i en meddelelse i 2002
(1) in a Commission communication published in 2002
Genudsætning sker hovedsagelig af kommercielleårsager.
A main cause of discards is commercial value.Species that have no market outlets are thrown back into the sea.
Fiskerne genudsætter de arter, der ikke er nogenafsætningsmuligheder for.
Pictured are discards of horse mackerels and blue whiting on a deep-sea trawler.
Forbud mod genudsætning?
More selective gear
Men selv om denne politik har til formål at mindske andelen afungfisk, der fanges uforsætligt, kan den ikke alene løse alleproblemerne med bifangster og genudsætning.
The examplesgiven in the reports of this issue of Fisheries and aquaculture in Europe are clear: in one case, the size and especially the shape ofthe mesh is changed to prevent catches of small fish; in another, a grate is used to push back into the sea the biggest fish, cod,since this species is protected by a recovery plan. Each situationhas its own particular solution.
Der skal træffesandre foranstaltninger, for årsagerne til fænomenet ogløsningerne herpå er komplekse og mangfoldige.
This is why the Regional Advisory Councils (RAC), whose members are thoroughly familiar with thereality of their fisheries, should be involved in developing andimplementing the most appropriate solutions.
Disse mål for nedbringelsen skalindledningsvis beregnes ud fra den nuværende situation og skalherefter gradvis øges for at fremme teknologisk udvikling ogtilpasning af fiskerimetoderne med henblik på at undgåbifangster.
This excessive fishing effort reduces the stock'sbiomass and increases the proportion of unmarketable juvenilesand/or non-target species taken.
Blandt de planlagte foranstaltninger foreslår Kommissionen bl.a.midlertidig lukning ”i realtid”af områder, hvor der er observeret enstor andel af ungfisk.
That is why the communicationstresses that, first and foremost, fishing effort on these stocks hasto be cut and appropriate measures put in place to build up thebiomass of reproductive stock.
Fiskerne skal straks underrettes, hvis detkonstateres, at der tages for store mængder af bifangster i engiven zone, og opfordres til at forlade zonen, der således kanlukkes for fiskeri i en kortere eller længere periode.
That, moreover, is the aim ofnumerous measures taken under the CFP, and in particular theproposal for the maximum sustainable yield approach (MSY)(2),which is meant to introduce greater long-term stability ofresources(3).
Et sådant forbud mod genudsætning ville betyde, at fiskerneskulle tage hensyn til omkostningerne (transport, håndtering osv.)ved eventuelle bifangster. Det ville være et ekstra incitament til atmindske dem. Med denne tilgang ville de lovfæstedespecifikationer udmøntes i et resultatmål, (det acceptablemaksimum for bifangster), og fiskerne ville fortsat være frit stillet tilat anvende de løsninger, der passer bedst til praksis og denøkonomiske situation i deres fiskeri, for at nå det resultat.
The adaptation of fishing gear is a long-term action, however,which includes lengthy periods of research before techniques canbe used on the ground.
Ledsageforanstaltninger er i og ak vi sk F
is he ri es and a q u a cu lt u r F
Et sådant gradvist forbud ville imidlertid kræve, at der blev truffetbetydelige kontrol- og observationsforanstaltninger.
It consequentlyproposes a gradual outlawing of discards and the definition, for each fishery, of a maximum acceptable rate of bycatches ofnon-marketable or juvenile organisms and those in excess ofquotas. These standards would initially be based on a reduction
Det er nemligvanskeligt at observere en genudsætning, mens den foregår, ogføre bevis herfor, når den har fundet sted.
Anotherpossible measure, in addition to temporary closing "in real time",would be the obligation for vessels to move to another fishingzone when their catches exceed a maximum acceptable limit ofby-catches.
Andre meddelelser om spørgsmålet om genudsætning af fisk ud fra en miljømæssig synsvinkel: KOM(2002) 186 endelig og KOM(2004) 438 endelig.
Other communications addressing discards from the environmental standpoint: COM(2002) 186 final and COM(2004) 438 final.
(2) KOM(2006) 360 – Opnåelse af bæredygtighed i EU's fiskeri ved hjælp af et maksimalt bæredygtigt udbytte.(3) Jf. Fiskeri og akvakultur i Europa Nr. 32.
(2) COM(2006) 360 – Implementing sustainability in EU fisheries through maximum sustainable yield.(3) See Fisheries and aquaculture in Europe No 32.
Kommissionens mål er at tilskynde fiskerne til at indføremere selektive fangstmetoder og -redskaber for atmindske andelen af uønskede bifangster.
The Commission's aim is to give fishermen an incentiveto adopt more selective methods and fishing gear, in order to reduce the proportion of unwanted by-catches.
I meddelelsen foreslås det, at Den Europæiske Fiskerifond (EFF)kunne støtte udviklingen af de nødvendige teknologiske ogmetodiske ændringer.
The Commission communication also addresses the issue ofsupport for the sector to enable it to cope with this possibledevelopment.
Bl.a. tilpasning af fiskeredskaber ellerinformationssystemer, så flåderne kan holde sig orienteret om, i hvilke zoner der er høj risiko for uønskede fangster.
Indeed, while this policy is likely to improve stocksand consequently the performance of fisheries, a ban on discardscould entail additional short-term expenditures in certain fisheries,due for instance to the cost of handling and conserving bycatches or of investing in more selective gear, or even to anincrease in fuel costs and time spent at sea as a result of closedfishing zones and the obligation to leave them for other waters.
Et forbud mod genudsætning betyder endvidere, at der skullefindes egnede løsninger til de bifangster, der alligevel blev tagetog derfor skulle landes. Det ville bl.a. være nødvendigt at se på,om disse bifangster skulle opgøres separat i forhold tilfiskekvoterne, eller om det ville være nødvendigt at ændrekvotesystemet, så det omfattede bifangster.
Such a ban on discards would mean that fishermen would haveto bear the costs (transport, handling, etc.) of any by-catches,which would further encourage their reduction.
Man skulle også passepå, at en accept af de eventuelle landinger ikke blev en skjultgodkendelse af kvoteoverskridelser eller åbnede mulighed for påandre måder at omgå reglerne i den fælles fiskeripolitik.
The communication suggests that the European Fisheries Fund(EFF) could support the development of the changes needed interms of technology and practices, in particular the adaptation offishing gear or information systems used to keep fleets informedabout the zones with a high risk of unwanted catches.
Der kunne også bevilges støtte til at udvikle alternativer foranvendelsen af fangster, som tidligere blev genudsat, isæruundgåelige bifangster af arter uden nogen handelsværdi, eller hvis handelsværdi ikke er ret høj.
Aid could also be granted for the introduction of alternative usesfor the catches that used to be discarded, in particular theunavoidable bycatches of species with very limited or even nocommercial value.
Eventuelle afsætningsmuligheder for disse landinger skulle ogsåovervejes.
Similarly, banning discards means finding adequate solutions forthe unavoidable bycatches taken which would have to belanded.
Skulle de markedsføres til konsum eller forarbejdes tilfiskefoder, olie eller andet? I hvilket omfang kunne en del afoverskuddet ved salget gå til dækning af fiskerneshåndteringsomkostninger?
A particular question is whether such bycatches shouldbe accounted for separately from fishing quotas or whether thequota system should be changed to include by-catches.
På grundlag af denne meddelelse vil der i løbet af 2007 bliveindledt en bred drøftelse med medlemsstater og aktører.
Based on this communication, a wide debate will be initiated withthe Member States and stakeholders in the course of 2007.
Herefterkan der fastlægges en tidsplan og en plan for gennemførelsen ide forskellige fiskerier.
A timetable and implementing plan for the different fisheriescould then be framed.
Endelig tager Kommissionen i sin meddelelse fat på spørgsmåletom støtte til sektoren, så den kan klare denne eventuelleudvikling.
Could they be marketed for humanconsumption or for processing into feed for fish or oil, or someother type of processing?
Bifangster og genudsætning er et enormt spild for samfundet.
Bycatches and discards are a tremendous waste for society.
De bidrager til nedfiskning af ressourcen, bringer miljøet ogbiodiversiteten i fare og udgør en ekstra arbejdsbyrde for fiskerne,der også spilder deres tid.
They diminish resources, threaten the environment andbiodiversity, and cause extra work and a waste of time forfishermen.
Kommissionen ønsker derfor ativærksætte en ny politik, så sektoren kan løse dette problem.
Accordingly, the Commission wishes to put in place a new policy to enable the sector to solve this problem.
Som det ofte er tilfældet, kan det kræve en indsats på kort sigt.Men på mellemlang og lang sigt vil det give økonomiske fordele:nedbringelse af fangsten af unge individer eller individer, derudgør en kvoteoverskridelse, og som følge heraf større bestande ibedre tilstand og endelig en udvidelse af fiskerimulighederne.Den brede samordning i 2007 ventes at give mulighed for atgennemføre denne politik under hensyntagen til de særligeforhold i hvert fiskeri og ved indførelse af støtteordninger, såsektoren kan tilpasse sig.
In the mediumand longer term, however, economic advantages will be seen: a reduction in catches of juveniles or of quota overruns, and thusbigger and healthier fish stocks, and in the end, an increase infishing possibilities. The wide consultation planned in 2007 isexpected to lead to implementation of the policy while taking onboard the particularities of each fishery, and setting up an aidscheme to help the sector adapt.
For at undgå genudsætning skal bifangster af ikkekommercielle arter eller arter, der ikke opfylder delovfæstede standarder, reduceres mest muligt.
To avoid discards, bycatches of unmarketable species orthose not meeting legal standards have to be kept to aminimum.