natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Europa-Parlamentet kan til gengæld kun glæde sig over opretholdelsen af de overgangsbestemmelser, som er foreslået af forbindelse med overgangen fra enstemmighed til kvaliceret flertal i Rådet og fra den særlige lovgivningsprocedure til den almindelige lovgivningsprocedure.
Conversely, Parliament cannot but welcome the retention of the `bridging clauses' (`passerelles') which the Convention proposed for changes from unanimous voting to q u a l i « e d m a jo r i t y v o t in g w i t h in the Council o r f r o m s p e c i a l legislative procedures to the ordinary legislative procedure.
Den kendsgerning, at en sådan afgørelse kun kan træes med enstemmighed i Det Europæiske Råd med Europa-Parlamentets godkendelse, og kun hvis intet nationalt parlament gør
The fact that this decision can only be taken unanimously by the European Council with Parliament's consent - and then only if no national parliament expresses any objections within a six-month period - provides an adequate guarantee that due respect will be shown for the rights of each Member State and that the decision will be transparent and democratically valid.
Et andet positivt aspekt af den nye forfatningstekst er de forbedringer, der indføres i forbindelse med forstærket samarbejde, få øget betydning i lyset af den væsentlige stigning medlemsstater.
Another positive aspect of the new constitutional text is the improvements made in connection with enhanced cooperation, the importance of which may increase in future in view of the substantial increase in the number of Member States.
De nødvendige betingelser for at sikre samhørighed og den institutionelle enhed bevares, men forfatningen udvider samtidig muligheden for forstærket samarbejde finde sted inden for alle områder, der ikke er omfattet af Unionens enekompetencer – på nuværende tidspunkt er forsvarsområdet udelukket) og fremmer indføringen heraf: Mindst en medlemsstaterne skal deltage heri, og Rådet skal træe med kvaliceret flertal, undtagen inden for den fælles udenrigs- og sikkerhedspolitik, hvor der er krav om enstemmighed.
While establishing the conditions required to ensure the overall cohesion and institutional unity of the Union, the Constitution extends the scope of enhanced cooperation (which can now apply to all areas not covered by the exclusive competences of the Union, while under the current arrangements defence policy is excluded) and facilitates their establishment. Enhanced cooperation must bring together at least one-third of the Member States, withthe Council acting by a quali«edmajorityexcept in common foreign and security policy matters, where unanimity will continue to be required.
Europa-Parlamentets godkendelse (undtagen inden for udenrigs- og sikkerhedspolitik) styrker ligeledes den demokratiske legitimitet i beslutningen om at indføre et sådant samarbejde.
Furthermore, the requirement that Parliament's consent be sought (except in common foreign and security policy matters) will enhance the democratic legitimacy of the decision to establish such cooperation.
Det er ligeledes positivt, at regeringskonferencen på forslag har bevaret en overgangsbestemmelse, der kvaliceret flertal eller den almindelige beslutningsprocedure for forstærket samarbejde.
Lastly, the fact that the Intergovernmental Conference managed to retain the `bridging clause' (`passerelle') proposed by the Convention, allowing a switch to quali«edmajorityvotingortheordinarylegislativeprocedurewithintheenhanced cooperation mechanism, is also a satisfactory development.
Frivillig udtræden af Unionen: For første gang i en af om oprettelse af De Europæiske Fællesskaber, og hernæst Unionen, som – på nær den første, som oprettede Det Europæiske Stålfællesskab – alle var indgået for en ubegrænset periode, men uden at der var fastlagt en procedure for kollektivt ophør medlemsstats udtræden heraf, indføres der i forfatningens artikel I-60 en mekanisme for ”frivillig udtræden af Unionen”.
Voluntary withdrawal from the Union: for the «rsttimeinthetreatiesestablishing the European Communities and then the Union, which - withthe exception of the « r s t treaty , w h i c h e s t a b l iffs h e d the European Cffo a l and S t e e l Community - were expressly concluded for an unlimited period but which made no provision for a collective or individual withdrawal procedure, the Constitution establishes a mechanism for `voluntary withdrawal from the Union' (Article I-60).
Folkeretten inden for traktater gav ganske vist allerede i fravær af en specik bestemmelse en hypotetisk mulighed herfor.
It must of course be acknowledged that, in the absence of any speci«cprovisions,suchamovewasanywayalreadypermissibleunderinternational treaty law.
Dette viser med bestemmelserne om forstærket og struktureret samarbejde, at
However, the fact that withdrawal is now explicitly
Der skal først og fremmest mindes om, at regeringskonferencen er indkaldt i overensstemmelse med EU-traktatens henhold til hvilken ændringerne af de nuværende traktater, uanset deres omfang (herunder i givet fald deres ophævelse – som fastsat i forfatningsudkastets artikel IV-437), træder i kraft efter at være blevet raticeret af alle medlemsstaterne i overensstemmelse med forfatningsmæssige bestemmelser.
The Intergovernmental Conference was convened on the basis of Article 48 of the Treaty on European Union, which stipulates that whatever the scope of the amendments it proposes be made to the existing treaties (including their repeal, as provided for in Article IV-437 of the draft Constitution), the amendments will not come into force until they have been rati«edbyall the Member States in accordance with their respective constitutional requirements.
Det, der fastlægges i forfatningens artikel IV-443, kan gælde fremover.
This means that the provisions set out in Article IV-447 of the Constitution will apply to future r a t i « c a t i on p r o c e s s e s on l y .
I denne artikel hedder det, at hvis af medlemsstaterne to år efter undertegnelsen af traktaten ændring af nærværende traktat ikke har raticeret den, eller en eller flere medlemsstater er stødt på vanskeligheder i forbindelse med ratikationen (hvilket omfatter en eller flere staters afvisning heraftager Det Europæiske Råd spørgsmålet op.
A r t i c l e I V - 4 4 7 s t a t e s t h a t i f , t w o years after the commencement of any procedure for the rati«cationofchanges to the treaty establishing the Constitution, one - « f t h of the M e m b e r S t a t e s have yet to complete the procedure or have encountered di/cultiesin proceeding with rati«cation(whichalsocoversthepossibilityofthetexthaving been rejected by one or more of them), the matter will be referred to the European Council.
I forbindelse med ratikationen af nærværende regeringskonferencen vedtaget en politisk erklæring, indskrevet i slutakten, og som stort set gentager ordlyden af nævnte artikel IV-443.
With a view to the r a t i « c a t i on of the o r i g in a l treaty e s t a b l iffs h in g the C on s t i tffu t i on , the IGC adopted a political declaration (No 30), the terms of which are similar to those of Article IV-447 referred to above, which was incorporated in the Final Act.
Førhen tog Det Europæiske Råd naturligvis spørgsmålet ratikationsprocessen i forbindelse med de tidligere traktater stødte på vanskeligheder i visse medlemsstater.
In the past, in cases where problems have occurred in some Member States during the procedure for ratifying earlier treaties, the matter has of course been referred to the European Council.
Ved at indsætte en bestemmelse – på konventets forslag – har regeringskonferencen imidlertid ønsket at give et politisk signal om, at acceptabelt, at et mindretal af medlemsstater forhindrer medlemsstater i at skride fremad. Dette skal i øvrigt ses andre fremgangsmåder i forfatningen, som navnlig giver mulighed for frivillig udtræden af Unionen og for forstærket og/eller struktureret samarbejde, som medlemsstaterne ikke er forpligtede til at deltage i.
However, by including this provision in line withthe Convention's proposals, the IGC wished to send out the political message that it would be di/culttoacceptthata smallminorityof Member States prevent the others from moving forward, particularly in view of that fact that the Constitution provides inter alia for the option of voluntary withdrawal from the Union and that of taking part in enhanced or structured cooperation, in which not all the Member States are required to be involved.
En sådan situation bør lede til forhandlinger med henblik på frem til en løsning, der giver mulighed for at tage hensyn til ikke kun situationen i de medlemsstater, der ikke kan raticere forfatningen, men ligeledes og især til de medlemsstater, der accepterer den.
Such a situation should give rise to negotiations aimed at « n d in g a s o l uijt i on t h a t t a k e s a c cffo u n t of n o t on l y the s i tffu a t i on of the M e m b e r
Forfatningsudkastet blev udarbejdet af konventet med uset grad af åbenhed og gennemsigtighed.
The procedure under which the Constitutional Treaty was drafted by the Convention was unprecedented in terms of the level of participation and degree of transparency.
Senere vedtog stats- og regeringscheferne teksten, der vil blive forelagt alle medlemsstater til ratikation.
Subsequently, the Heads of State or Government adopted the text that will be put up for r a t i « c a t i on in a l l the M e m b e r S t a t e s .
Det endelige dokument er resultatet af et kompromis mellem forskellige medvirkende parter: nationale regeringer parlamenter som garant for den nationale legitimitet, Parlamentet og Kommissionen på vegne af de europæiske institutioner samt borgerne, dels som enkeltpersoner, dels gennem organisationer i civilsamfundet.
The resulting document is the outcome of a compromise reached among various parties, namely the national governments and national parliaments, in which democratic legitimacy is vested at national level, the European Parliament and Commission, acting on behalf of the EU institutions, and citizens, both individually and through civil society organisations.
Det indgåede kompromis er dog ikke ensbetydende med en minimumsaftale. Tværtimod.
However, `compromise' does not mean an agreement on lowest common denominators.
På trods af de mangler, der er angivet ovenfor, er bestemmelserne meget ambitiøse. Dette har ellers forekommet urealistisk i lyset af det politiske klima, som er foregået i, efter at de indledende skridt blev taget med erklæringen i december 2001.
On the contrary, despite the shortcoming described above, its provisions are extremely ambitious, which is something that had appeared Utopian in the light of the political context in which the work was conducted since the Laeken Declaration set the process in motion in December 2001.
Den stabilitet og sikkerhed, der kendetegner enhver forfatningstekst, suppleres af bestemmelser, der på én gang beslutningsprocessen og giver mulighed for adgang til og/eller struktureret samarbejde og sikrer den fleksibilitet, nødvendig for at sikre en tilpasning af Unionens funktion til fremtidens udfordringer.
The stability and certainty that area feature of all constitutional texts are complemented by provisions which both organise the development of the decision-making process and enable use to be made of enhanced and/or structured cooperation mechanisms providing the ‹exibilityrequiredtoadjust the way in which the Union operates so as to enable it to tackle the challenges it will be facing in coming years.
Forfatningen tilfører dog primært Den Europæiske Union en grad af demokrati, ligesom den medfører en eektivisering beslutningsprocessen og vil bidrage til en tydeligere forståelse hvem der gør hvad i Unionen, og hvilke ansvarsområder der tilkommer
Above all, however, the Constitution enhances democracy within the European Union, fosters more e.ectivedecision-making,ensuresgreaterclarity about who does what in the Union and the competences assigned
Det er således Europa-Parlamentets opgave at være promoveringen og forsvaret af forfatningen og bidrage til at fremme og opretholde den politiske vilje, der er nødvendig for gennemførelse.
Given the above, Parliament should take a leading role in promoting and defending the Constitution and should help to foster and consolidate the political will required for it to be fully implemented.
Denne rolle skal give sig udtryk i en aktiv deltagelse i drøftelserne i forbindelse med ratikationsprocessen.
This should start with an active involvement in the debates taking place in connection withthe rati«cationprocess.
Ud over de seks oprindelige lande er følgende lande efterfølgende tiltrådt: Danmark, Forenede Kongerige i 1973, Grækenland i 1981, Spanien og Portugal i 1986, Østrig, Finland og Sverige i 1995, Tjekkiet, Estland, Cypern, Letland, Litauen, Ungarn, Malta, Polen, Slovenien og Slovakiet i 2004.
The following countries have joined the « r s t s i x : D en m a r k , I r e l and and the U n i t e d K in g d o m in 1 9 7 3 , G r e e c e in 1981, Spain and Portugal in 1986, Austria, Finland and Sweden in 1995, and the Czech Republic, Estonia, Cyprus, Latvia, Lithuania, Hungary, Malta, Poland, Slovenia and Slovakia in 2004.
Undertegnet i Rom den 29.10.2004 - skal i princippet træde i kraft den 1.11.2006 (jf. art. IV-447), forudsat at alle ratikationsinstrumenter er deponeret på dette tidspunt.
Signed in Rome on 29 October 2004 and should enter into force on 1 November 2006 if all the instruments of rati«cationhavebeendepositedbythatdate.
Herunder er angivet: dels beslutningerne forud for regeringskonferencen, dels beslutningerne evaluering af resultaterne heraf.
Resolutions on the preparations for the IGCs and assessing their outcomes:
- Den europæiske fælles akt: . beslutning af 14.2.1984: betænkning og traktatudkast, Spinelli (EFT C 77 af 19.3.1984, s. 33)
ヒ" resolution of 14 February 1984: Spinelli report and draft Treaty (OJ C 77, 19.3.1984, p. 33)
. beslutning af 31.5.2001: betænkning af Méndez de Vigo/Seguro (EFT C 47 E af 21.2.2002, s. 108).EFT C 80 af 10.3.2001, s. 85.
ヒ" resolution of 19 November 1997: Mïndez de Vigo/Tsatsos report (OJ C 371, 8.12.1997, p. 99)
Beslutning af 25.10.2000 (betænkning af Olivier Duhamel om konstitutionalisering senere bekræftet ved beslutning af 31.5.2001 (betænkning af Méndez de Vigo/Seguro om [evaluering af] Nice-traktaten og Den Europæiske Unions fremtid).
Resolution of 25 October 2000 (report by Olivier Duhamel on the constitutionalisation of the Treaties), con«rmedbytheresolutionof31May2001(Mïndez de Vigo/Seguro report on the [assessment of the] Treaty of Nice and the future of the European Union).
Ideen om at vedtage et sådant charter, som i dag er del II i forfatningen, hidrører fra det tyske formandskab, som k den godkendt på Det Europæiske Råds møde i Køln den 3.-4.6.1999.
The idea of adopting such a Charter, which today forms Part II of the Constitution, was «rstputforward by the German Council Presidency, which secured its acceptance by the Cologne European Council of 3 and 4 June 1999.
Fremgangsmåden udarbejdelse af chartret blev ligeledes fastlagt på dette møde og præciseret på det følgende møde i Tampere den 15.-16.10.1999. Det blev besluttet, at der skulle stiftes et forum – som senere blev kaldt konvent – som samlede de fire deltagere, der senere deltog i Konventet om Den Europæiske Unions Fremtid, men uden deltagelse af kandidatlandene.
The method of drafting the Charter was also laid down at that European Council meeting, then c l a r i « e d a t the f o l l o w in g m e e t in g h e l d in T a m p e r e on 1 5 and 1 6 O c t o b e r 1 9 9 9.
Beslutning af 14.11.2000: betænkning af Du/Voggenhuber om godkendelse Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder (EFT C 223 af 8.8.2001, s. 74)
Decision of 14 November 2000: D u . / V o g g en h u b e r r e po r t on a p p r o v a l of the d r a f t C h a r t e r of F u n d a m en t a l Rights of the European Union (OJ C 223, 8.8.2001, p. 74)
Beslutning af 23.10.2002: betænkning af Duff om virkningen af Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og dets fremtidige status (EUT C 300 E af 11.12.2003, s. 432)
Resolution of 23 October 2002: D u . r e po r t on the i m p a c t of the C h a r t e r of F u n d a m en t a l R i g h t s of the Union and its future status (OJ C 300E, 11.12.2003, p. 432)
Beslutning af 29.11.2001: betænkning af Leinen/Méndez de Vigo om Det Europæiske Råds møde Laeken og Unionens fremtid (EFT C 153 af 27.6.2002, s. 310(E))
Resolution of 29 November 2001: Leinen/Mïndez de Vigo report on the Laeken European Council and the future of the Union (OJ C 153, 27.6.2002, p. 310(E))
Beslutning af 25.10.2001: betænkning af Poos om reformen af Rådet (EFT C 112 af 9.5.2002, s. 317 (E))
Resolution of 25 October 2001: Poos report on the reform of the Council (OJ C 112, 9.5.2002, p. 317(E))
Beslutning af 14.3.2002: betænkning af Garnero González om Den Europæiske Unions juridisk person (EUT C 47 af 27.2.2003, s. 594 (E))
Resolution of 14 March 2002: Carnero Gonzèlez report on the legal personality of the European Union (OJ C 47, 27.2.2003, p. 594(E))
Beslutning af 7.2.2002: betænkning af Napolitano om forbindelserne mellem Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter i den europæiske integrationsproces (EFT C 284 af 21.11.2002, s. 322 (E))
Resolution of 7 February 2002: Napolitano report on relations between the European Parliament and the national parliaments in European integration (OJ C 284, 21.11.2002, p. 322(E))
Beslutning af 16.5.2002: betænkning af Lamassoure om kompetenceafgrænsning Europæiske Union og medlemsstaterne (EUT C 180 af 31.7.2003, s. 493 (E))
Resolution of 16 May 2002: Lamassoure report on the division of competences between the European Union and the Member States (OJ C 180, 31.7.2003, p. 493(E))
Beslutning af 17.12.2002: betænkning af Bourlanges om retsakternes typologi og normhierarkiet Den Europæiske Union (EUT C 31 af 5.2.2004, s. 126)
Resolution of 17 December 2002: Bourlanges report on the typology of acts and the hierarchy of legislation in the European Union (OJ C 31, 5.2.2004, p. 126)
Beslutning af 14.1.2003: betænkning af Napolitano om de regionale og lokale myndigheders rolle opbygningen af Europa (EUT C 38 E af 12.2.2004, s. 167)
Resolution of 14 January 2003: Napolitano report on the role of regional and local authorities in European integration (OJ C 38E, 12.2.2004, p. 167)
Beslutning af 24.9.2003: om udkast til traktat om indførelse af en forfatning for Europa og om Europa-Parlamentets udtalelse om indkaldelse af regeringskonferencen (EUT C 77 E af 26.3.2004, s. 255).
Resolution of 24 September 2003 on the draft Treaty establishing a Constitution for Europe and the European Parliament's opinion on the convening of the Intergovernmental Conference (IGC) (OJ C 77E, 26.3.2004, p. 255).
Euratom-traktaten berøres dog ikke af forfatningen og vedbliver dermed at eksistere sideløbende med denne, selv om visse af dens bestemmelser ændres ved protokol om ændring af Euratom-traktaten, således at de gøres kompatible med forfatningsteksten. Ikke desto mindre har Tyskland, Irland, Ungarn, Østrig og Sverige i erklæring nr. 44 til regeringskonferencens slutakt andmodet om, at der hurtigst muligt indkaldes en regeringskonference med henblik på en revision af Euratom-traktaten.
The Treaty establishing the European Atomic Energy Community (EAEC/Euratom) is not, however, a . e c t e d b y the C on s t i tffu t i on and w i l l the r e for e r e m a in in force a l on g s i d e i t , a l t h o u g h s o m e of i t s p r o v iffs i on s have been amended by the Protocol modifying the Euratom Treaty with a view to making them compatible withthe constitutional text.
Endvidere kan man vanskeligt komme uden om, at forfatningstraktaten indeholder protokoller, bilag og erklæringer; ikke færre end 36 protokoller (som i alt væsentligt er taget fra bilagene til de gældende traktater og blot tilpasset til forfatningsteksten), som bl.a. omhandlerSchengen-reglerne, de nationale parlamenters rolle, nærheds- og proportionalitetsprincippet, overgangsbestemmelser vedrørende institutionerne, permanent struktureret samarbejde på forsvarsområdet (allerede eksisterende, angår listen over landbrugsprodukter og listen over oversøiske territorier) og 46 erklæringer. Disse protokoller har samme retskraft som forfatningstraktaten og skal
Besides, it has to be said that the constitutional treaty is completed by a confusing number of protocols, annexes and declarations: 36 protocols (most of which were annexed to the existing treaties and have simply been adapted to the constitutional text, for instance those on the Schengen acquis, the role of national parliaments, the principles of subsidiarity and proportionality, transition provisions concerning the institutions, structured permanent cooperation in matters of defence, etc.), two annexes (already existing, concerning the list of agriculture products and the list of countries and overseas territories) and 46 declarations. As these protocols have the same legal force as the constitutional treaty, they must also be r a t i « e d b y a l l M e m b e r S t a t e s .
Det krav, som regeringskonferencen har indført om, at mindst fire medlemsstater skal stemme imod for at danne et blokerende mindretal, betyder faktisk, at en afgørelse under visse omstændigheder kan vedtages med meget mindre end 62 % af befolkningen, som er den tærskel, der blev fastlagt i henhold til Nice-traktaten: Således kan en beslutning, som f.eks.
The fact that the IGC introduced the requirement that at least four Member States should vote against a proposal in order to form a blocking minority means that in some circumstances a decision could be adopted withthe support of far less than 62% of the population, which is the threshold set for the population criterion in the Nice Treaty: thus a decision opposed, for example, by Germany, France and Italy would nonetheless be adopted, even though its proponents represented only about 55% of the
Tyskland, Frankrig og Italien er imod, vedtages på grundlag af en befolkningsandel på kun 55 %, for selv om de tre nævnte stater tilsammen repræsenterer ca. 45 % af Unionens befolkning (ud af de nuværende 25 medlemsstater), er de ikke mange nok til at udgøre et blokerende mindretal.
THE EUROPEAN PARLIAMENT`S OPINION ON THE EUROPEAN CONSTITUTION population, as these three Member States cannot by themselves form a blocking minority even though between them they represent almost 45% of the population of the EU (in its current 25-member form).
Man bør huske på, at de forskellige mulige kombinationer for at opnå den nødvendige stemmevægt under den nuværende ordning med kvaliceret flertal indebærer, at den nødvendige befolkningsandel i mange væsentligt højere end de ovennævnte.
It is necessary to bear in mind that at present the vagaries of the various possible combinations whereby it is possible to attain the minimum number of weighted votes required for a quali«edmajorityhasthee.ectthatinmanycasestherequiredpercentageofthepopulationissubstantiallygreater.
Samtidig kan man håbe, at forhøjelsen af tærkslen for medlemsstater i praksis ikke vil få væsentlige negative konsekvenser.
On the other hand, it may be hoped that raising the threshold for the number of Member States will not, in practice, have a very s i g n i « c a n t n e g a t i v e i m p a c t .
Sålede ville kravet 55 % af medlemsstaterne i stedet for halvdelen (50 %) i EU-25 betyde, at mindst 14 medlemsstater skulle stemme for (i stedet for 13), hvis ikke regeringskonferencen havde valgt at indføre et supplerende krav om at flertallet skal omfatte mindst 15 medlemsstater, medens det antal medlemsstater, der kræves for at forhindre, at der træes afgørelse, bliver 13 i stedet for 12. I praksis er den eventuelle risiko for et øget antal blokeringer som følge af denne forhøjelse ikke særlig stor.
5 5 % of M e m b e r S t a t e s in s t e a d of h a l f ( 5 0 % ) w o u l d mean that in the 25-member EU 14 Member States would be required to vote in favour instead of 13, without the additional requirement formulated by the IGC that the majority must include at least 15 Member States; the number of Member States required to prevent a decision from being adopted will now be 12 instead of 13.