natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Denne beføjelse er et grundlæggende princip, idet den er borgerens garanti for, at ombudsmanden kan foretage en uafhængig kontrol af, hvor nøjagtige og fuldstændige forvaltningens svar er.
This power is of fundamental importance, since it is a guarantee for the cit izen that the Ombudsman can make an independent check on the accuracy and completeness of the answers given by the administration.
Så længe artikel 3, stk. 2, fortsætter med at begrænse Ombudsmandens adgang til dokumenter, er det derfor vigtigt, at begrænsningerne fortolkes snævert, og at bevisbyrden ligger hos den institution eller det organ, der forsøger at nægte adgang.
For as long as Article 3 (2) continues to restrict the Ombudsman's access to documents, therefore, it is important that the restrictions should be interpreted narrowly and that the burden of proof should be on the institution or body which seeks to deny access.
De tre institutioner (Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen), der har at gøre med proceduren for ændringer af ombudsmandsstatutten, kunne overveje, om begrænsning af Den Europæiske Ombudsmands adgang til sagdokumenter er korrekt i et EU, der bekender sig til demokrati, gennem sigtighed og en effektiv og ærlig forvaltning.
The question of whether restrictions on the European Ombudsman's access to files are appropriate in a European Union which is committed to democracy, transparency and to efficient and honest administration could be considered by the three institutions (European Parliament, Council and Commission) involved in the procedure for amendment of the Statute of the Ombudsman.
Ombudsmandens beføjelse til at kontrollere suppleres naturligvis af tavshedspligten.
Naturally, the Ombudsman's power of inspection is complemented by a duty of confidentiality.
Det fremgår klart af ombudsmandsstatuttens artikel 4, at Ombudsmanden og hans personale er bundet af den samme tavshedspligt som den institution, hos hvilken de kontrollerer dokumenter.
Article 4 of the Statute of the Ombudsman makes clear that when the Ombudsman or his staff inspect documents held by the administration, they are bound by the same duty of confidentiality as the administration itself.
Ombudsmandens kontrol af dokumenter kan derfor ikke medføre, at der fri gives dokumenter til klageren eller til nogen som helst anden person.
Inspection of documents by the Ombudsman does not therefore result in release of the documents to the complainant, or to any one else.
Det er derfor en fejltagelse at antage, at reglerne for aktindsigt i doku menter, som Fællesskabets institutioner og organer har vedtaget, kan anvendes til at begrænse Ombudsmandens adgang til dokumenter.
It is therefore a mistake to suggest that the rules on public access to documents which Community institutions and bodies have adopted can be used to restrict the Ombudsman's access to documents.
Denne antagelse synes at bygge på en grundlæggende misforståelse af selve Ombudsmandens beføjelse til at foretage inspektion, som anvendes til at kontrollere det sande og fuldstændige i forvaltningens svar til klageren, og som ikke fører til aktindsigt i de pågældende dokumenter.
This suggestion appears to be based on a fundamental misunderstanding of the nature of the Ombudsman's power of inspection, which is used to verify the truth and completeness of the administration's answers to a complaint and which does not result in public access to the documents concerned.
GODTGØRELSE AF UDGIFTER TIL LÆGEBEHANDLING
RECOVERY OF MEDICAL EXPENSES
Afgørelse om klage 1044/20.11.96/KP/JMA over Europa­Parlamentet
Decision on complaint 1044/20.11.96/KP/JMA against the European Parliament
I november 1996 klagede X. til Ombudsmanden over, at Europa­Parlamentet havde nægtet at godtgøre udgifterne til datterens kur for sva­gelige børn.
In November 1996 X complained to the Ombudsman concerning the refusal of the European Parliament to reimburse the cost of a cure for del icate children for her daughter.
Europa­Parlamentet afviste X.'s anmodning, fordi det pågældende kur­center ikke blev betragtet som et kompetent behandlings­ eller plejeinstitut.
The European Parliament rejected her request on the grounds that the medical centre concerned "was not considered a competent medical or paramedical institute".
En anden anmodning blev afvist med den begrundelse, at den pågældende behandling øjensynlig ikke opfyldte kravene til kurophold for svagelige børn.
A second request was rejected on the basis that the treatment in question did not seem to correspond to the requirements of a cure for delicate children.
I december 1994 klagede X. over afgørelsen til Parlamentets generalse­kretær uden at få medhold.
In December 1994 the complainant appealed unsuccessfully to the Secretary General of the Parliament.
Det fremgik af generalsekretærens svar, at kla­geren havde ret til at få dækket specifikke udgifter til lægebehandling fore­taget under kuren.
The Secretary General's response indicated that the complainant had a right to recover specific medical expenses incurred during the cure.
I klagen til Ombudsmanden gjorde X. gældende, i) at Europa­Parlamentet ikke havde fulgt de korrekte procedurer, eftersom Forvaltningskomitéen for Sygeforsikring ikke var blevet hørt i spørgsmålet; ii) at behandlingen var blevet anset for den mest hensigtsmæssige for datteren; iii) at hendes anmodning om godtgørelse af specifikke udgifter til­lægebehandling var blevet afvist med den begrundelse, at der ikke forelå en nøjagtig angivelse af prisen på og datoen for hvert enkelt lægebesøg, og at lægernes navn og kvalifikation ikke var angivet.
(iii) her request for reimbursement of specific medical expenses had been rejected on the grounds that it had not stipulated the price and the date of every medical visit and the name and the quality of doctors.
Klageren bad Ombudsmanden rette henvendelse til Europa­Parlamentet med henblik på dækning af samtlige udgifter til kuren, herunder rejseud­gifter.
The complainant asked the Ombudsman to take the necessary steps to compel the European Parliament to pay all the expenses for the cure, including travel costs.
UNDERSØGELSEN Parlamentets udtalelse
THE INQUIRY The Parliament's opinion
Klagen blev forelagt Europa­Parlamentet.
The complaint was forwarded to the European Parliament.
Parlamentet fastslog i sin udta­lelse, at den normale fremgangsmåde i sager af denne art var at indbringe sagen for Retten i Første Instans.
The Parliament's opinion stated that the normal procedure in a case of this type would be appeal to the Court of First Instance.
For så vidt angik den indholdsmæssige side af klagen, anførte Parlamentet i det væsentligste følgende: i)
On the substance of the complaint the opinion included, in summary, the following points:
De kompetente myndigheder havde truffet deres afgørelse under behørig hensyntagen til en udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Sygeforsikring.
In reaching its decision, the appointing authority took due account of the opinion given by the Management Committee of the Health Insurance Scheme.
Behandlingen i det omhandlede center blev sædvanligvis givet til børn under 16 år, og klagerens datter var allerede fyldt 17, da hun påbegyndte behandlingen.
Treatment in the selected centre was usually given to children under 16 years of age, whereas the complainant's daughter was already 17 when she started her treatment.
X.'s anmodning om godtgørelse af bestemte udgifter til lægebehandling foretaget under kuren var ikke i overensstemmelse med de gældende bestemmelser, eftersom den var for generel og inkluderede udgifter, som ikke kunne godtgøres.
X's request for reimbursement for individual medical expenses incurred during the cure was not in conformity with the relevant rules, since it was too general and included costs which could not be reimbursed.
Endvidere fremgik det af de relevante bestemmelser, at rejseudgifter ikke godtgøres.
Furthermore, the relevant rules provide that travel costs cannot be reimbursed.
Klagerens bemærkninger
The complainant's observations
I sine bemærkninger oplyste X., at hun havde besluttet ikke at appellere til Retten i Første Instans.
In her observations, X stated that she had decided not to appeal to the Court of First Instance.
Hun gjorde gældende, at regningen fra behandlingscentret var udfyldt korrekt, og at prisen på behandlingen var beregnet på et pakke-grundlag, således at udgifterne til lægebehandling ikke kunne fastlægges separat.
She claimed that the bill from the medical centre was correctly filled out and stated that the price of the treatment had been calculated on a package basis, from which medical costs could not be separately identified.
Hun fandt, at Parlamentets manglende godtgørelse af disse udgifter afspejlede mangel på fleksibilitet og velvilje.
She considered that the Parliament's refusal to reimburse her showed lack of flexibility and good will.
X. kommenterede ligeledes Ombudsmandens fremgangsmåde ved behandlingen af klagen.
X also commented on the procedure followed by the Ombudsman in deal ing with complaints.
Hun fandt det ikke passende at indlede proceduren med at fremsende klagen til den berørte institution med henblik på en udtalelse.
She considered that it was not appropriate to begin the procedure by forwarding the complaint to the institution concerned for an opinion.
AFGØRELSEN 1 Den Europæiske Ombudsmands beføjelse til at undersøge sagen
1 Powers of the European Ombudsman to make inquiries into the case
Europa-Parlamentet påpegede, at den normale fremgangsmåde i sager af denne art ville være et sagsanlæg for Retten i Første Instans.
The European Parliament stated that the normal procedure in a case of this type would be to make an application to the Court of First Instance.
Inden for den forfatningsmæssige ramme, der er opstillet i traktaterne, er Domstolen den højeste myndighed, for så vidt angår fæl lesskabsrettens fortolkning.
Within the constitutional framework of the Treaties, the Court of Justice is the highest authority on the interpretation and application of Community law.
Ikke desto mindre foretager Ombudsmanden undersøgelser for at bidrage til at afdække tilfælde af fejl og forsømmelser i forbindelse med handlinger foretaget af Fællesskabets institutioner og organer.
However, the Ombudsman makes inquiries to help uncover instances of maladministration in the activities of Community institutions and bodies.
En klage til Ombudsmanden kan kun antages til realitetsbehandling, hvis klageren forinden har rettet de fornødne administrative henvendelser til de berørte institutioner.
To be admissible, a complaint to the Ombudsman must have been preceded by the appropriate administrative approaches to the institution concerned.
Tilsvarende kan klager vedrørende arbejdsforhold mellem Fællesskabets institutioner og
Similarly, if the complaint concerns work relationships between the Community institutions and bodies and their officials and other servants, no complaint can be made to the
AFGØRELSER organer og disses tjenestemænd eller øvrige ansatte ikke forelægges Ombudsmanden, medmindre alle interne administrative klagemuligheder er udtømt, særlig proceduren i Personalevedtægtens artikel 90, stk. 1 og 2.1
Ombudsman unless all the possibilities for the submission of inter nal administrative requests and complaints, in particular the pro cedures referred to in Article 90 (1) and (2) of the Staff Regulations, have been exhausted by the person concerned.1
Først når disse interne klagemuligheder er udtømt, kan EU-tjene-stemænd og øvrige ansatte indbringe sagen for Retten i Første Instans eller klage til Ombudsmanden.
Once these internal procedures have been exhausted, Community officials or other servants have the possibility either to appeal to the Court of First Instance, or alternatively, to complain to the Ombudsman.
2 Ombudsmandens arbejdsmetode
2 The Ombudsman's procedures
Klageren understregede i sine bemærkninger, at det ikke var passende, at Ombudsmanden indledte en undersøgelse med at frem sende klagen til udtalelse til den berørte institution.
In her observations, the complainant considered that it was not appropriate for the Ombudsman to begin an inquiry by forwarding the complaint to the institution concerned for an opinion.
Ombudsmanden skal ifølge Ombudsmandens Statut artikel 3, stk. 1, informere den berørte institution eller det berørte organ om undersøgelsen af ethvert eventuelt tilfælde af fejl eller forsømmelser, således at den kan forelægge ham relevante bemærkninger. ninger.
2.2 Article 3, paragraph 1 of the Statute of the Ombudsman, requires that the Ombudsman shall inform the institution or body con cerned of his inquiries into any suspected instance of maladministration, so that they can submit any useful comment to him.
3 Lægelig vurdering af, hvilken form for kur der bør følges
3 Medical considerations on the type of cure to be followed
I henhold til bestemmelserne i bilag I, afsnit XI, i reglerne for godt gørelse af udgifter som følge af sygdom, skal kurophold anses for at være strengt nødvendige af afregningskontorets rådgivende læge.
Annex I Title XI of the Rules governing the reimbursement of medical expenses provides that cures at a health resort must be recognized as strictly necessary by the medical officer responsible for settling claims.
I denne sag konkluderede den rådgivende læge efter en gennem gang af sagen, at kuren ikke opfyldte de nødvendige lægelige krav.
In the present case the responsible medical officer, having reviewed the case, concluded that the cure did not meet the necessary medical requirements.
Der forelå ingen beviser for, at den rådgivende læges afgørelse ikke var truffet på grundlag af relevante kriterier.
There was no evidence that in reaching this decision, the medical officer had not properly followed the relevant criteria.
4 Godtgørelse af udgifter
4 Reimbursement of expenses
Selv om Parlamentet nægtede at godtgøre samtlige udgifter i for bindelse med kuropholdet for svagelige børn, accepterede det at dække specifikke udgifter til lægebehandling.
4.1 Although the Parliament refused to reimburse the whole cost of the cure for delicate children, it agreed to cover specific medical expenses.
Parlamentet afviste dog den regning, klageren indgav, fordi de forskellige udgifter ikke var opført separat, men som et generelt beløb svarende til kur centrets daglige udgifter.
However, the Parliament rejected the bill submitted by the complainant on the grounds that it did not identify these costs separately, but referred only to a general sum corresponding to the medical centre's daily charges.
De relevante bestemmelser imødeser udelukkende godtgørelse af udgifter til lægebehandling.
4.2 The applicable Rules provide only for reimbursement of medical expenses.
Parlamentet handlede derfor korrekt ved som en betingelse for godtgørelse at kræve en separat angivelse af lægeudgifterne, inden den udbetalte nogen form for godt gørelse.
The Parliament therefore acted properly in requiring separate identification of medical expenses as a condition of reimbursement. bursement.
Artikel 2, stk. 8, i Den Europæiske Ombudsmands statut.
Article 2, paragraph 8, Statute of the European Ombudsman.
Ombudsmandens undersøgelse af denne klage viste ingen tilfælde af fejl eller forsømmelse fra Europa-Parlamentets side, og Ombudsmanden afsluttede derfor behandlingen af sagen.
On the basis of the Ombudsman's inquiries into this complaint, there appeared to have been no maladministration by the European Parliament. The Ombudsman therefore closed the case.
REGLER FOR AT TILSLUTTE SIG EUROPA-PARLAMENTETS PENSIONSORDNING
RULES FOR JOINING EUROPEAN PARLIAMENT PENSION SCHEME
Afgørelse om de forenede klager 74/97/PD og 85/97/PD over Europa-Parlamentet
Decision on joined complaints 74/97/PD and 85/97/PD against the European Parliament
KLAGEN
THE COMPLAINTS
I januar 1997 rettede hr. M., der er parlamentsmedlem, en klage over Europa-Parlamentet til Ombudsmanden. Han hævede, der var fejl og for sømmelser i forbindelse med den supplerende pensionsordning for parlamentsmedlemmer.
In January 1997, Mr M., MEP, complained to the Ombudsman against the European Parliament, alleging maladministration in relation to the addition al pension scheme for Members of Parliament.
Ligeledes i januar 1997 informerede hr. B., der er tidligere parlamentsmedlem, Ombudsmanden om, at han gerne ville tilslutte sig hr. M.'s klage.
Also in January 1997 Mr B., a former MEP, informed the Ombudsman that he would like to associate himself with Mr M.'s complaint.
Baggrunden for klagerne var, at Parlamentets præsidium ved beslutning af 12. juni 1990 indførte en supplerende (frivillig) pensionsordning for parlamentsmedlemmer.
The background to the complaints was that, by decision of 12 June 1990, the Bureau of the Parliament set up an additional (voluntary) pension scheme for Members.
De regler, der gælder for pensionsordningen, udgør bilag IX (tidligere bilag X) til de regler, der gælder for betaling af parlamentsmedlemmers udgifter og tillæg.
The rules governing the pension scheme constitute Annex IX (formerly Annex X) to the Rules governing the payment of expenses and allowances to Members.
I efteråret 1992 blev der fastsat en tidsfrist på seks måneder for at tilslutte sig pensionsordningen.
In the autumn of 1992, a time limit of six months was laid down for joining the pension scheme.
Hverken hr. M. eller hr. B. tilsluttede sig ordningen på det tidspunkt - de hævder, at de ikke blev informeret om, at der blev fastsat en tidsfrist.
Neither Mr M. nor Mr B. joined the scheme at that time; they claimed that they were not informed about the introduction of the time limit.
Efter at være blevet genvalgt til Europa-Parlamentet i 1994 fik hr. M. tilladelse til at tilslutte sig for tidsrummet 1994-1999, men ikke for den tidligere valgperiode.
Having been re-elected to the European Parliament in 1994, Mr M. was allowed to join for the period 19941999, but not for the previous period.
Eftersom hr. B. ikke længere var parlamentsmedlem, kunne han ikke søge om tilslutning for tidsrummet 1994-1999, og han fik ikke til ladelse til at tilslutte sig for den foregående valgperiode.
As Mr B. was no longer an MEP, he could not apply to join for the period 19941999, and he was not allowed to join for the previous period.
Hr. M. kontaktede forskellige instanser i Parlamentet med den hensigt at kunne tilslutte sig ordningen med tilbagevirkende kraft, det vil sige tidsrummet før 1994.
Mr M. contacted different instances within the Parliament with a view to being allowed to join the scheme retroactively, for the period before 1994.
Han hævdede, at han ikke var blevet informeret om den tidsfrist, der blev fastsat i 1992, og at Parlamentet havde indført tidsfristen på en uretfærdig og diskriminerende måde.
He argued that he had not been informed about the time limit introduced in 1992 and that Parliament had applied the time limit in an unfair and dis criminatory way.
Formanden for den pensionsfond, der hører under ordningen - formanden er ligeledes medlem af Parlamentets Kvæstorkollegium - svarede den 24. juli 1995.
On 24 July 1995, the Chairman of the Pension Fund set up under the scheme, who was also Member of the College of Quaestors of the Parliament, replied.
Brevet gjorde hr. M. opmærksom på skæringsdagen for at kunne tilslutte sig ordningen og informerede ham om, at muligheden for at modtage bidrag med tilbagevirkende kraft var blevet overvejet.
The letter drew Mr M.'s attention to the cut-off date for joining the scheme, and informed him that the possibility of back dated contributions had been considered.
Man var imidlertid kommet frem til den afgørelse, at en sådan tilslutning med tilbagevirkende kraft hverken var praktisk eller lovlig. Brevet tilføjede:
It had been concluded, however, that such back dating was neither practical nor legal.
"Jeg vil også tillade mig at rette en fejl, De har begået angående Kvæstorkollegiets diskussion om hr. L. den 24. april. Som De vil kunne se af de medsendte uddrag af referatet fra mødet, vedrørte den sag de franske og italienske pensionsordninger, som varetages af Europa-
"May I also correct an error you have made concerning the College of Quaestors ' discussion on April 24th concerning Mr L. As you will see from the enclosed extract of the minutes of that meeting that matter con cerned the French and Italian pension schemes administered by the
Referatet henviser således til bilag III i Reglerne om Parlamentsmedlemmers Udgifter og Tillæg snarere end til bilag X [nu bilag IX], der på nuværende tidspunkt indeholder reglerne om EP-medlemmers supplerende frivillige pensionsordning.
Thus it refers to Annex III of the Rules on Members' Expenses and Allowances rather than Annex X [now Annex IX] which actually contains the rules of MEPs' additional voluntary pension scheme.
Desuden anmodede hr. L. om at mod tage pension fra den særlige pensionsordning, snarere end om at til slutte sig den.
In addition to this, the request by Mr L. was to receive a pension from, rather than join, that particular pension scheme. "
Det ovennævnte uddrag af referatet fra Kvæstorkollegiets møde lød således:
The above-mentioned extract of the minutes of the meeting of the College of Quaestors read:
"... i henhold til de regler, der gælder for pension for medlemmer af den franske nationalforsamling, der tilsvarende gælder for franske med lemmer af Europa-Parlamentet, skal der ansøges skriftligt om ret til pension inden seks måneder efter den dato, hvor et parlamentsmedlem eller et tidligere parlamentsmedlem bliver valgbar.
"... under the rules governing the pensions for Members of the French National Assembly, which applied by analogy to French Members of the European Parliament, applications to receive a pension must be made in writing within six months of the date on which a Member or former Member becomes eligible.
Et tidligere fransk parlamentsmedlem, der ikke var klar over denne regel, ansøgte Europa-Parlamentet syv måneder efter at være blevet valgbar.
A former French Member, who was unaware of this provision, had made his application to the European Parliament seven months after becoming eligible.
Efter en kort diskussion vedtog kollegiet:
After a brief discussion, the College:
At give bemyndigelse til en undtagelse fra de gældende regler til fordel for hr. L., saledes at han bliver i stand til at modtage pension, uanset at det var hans fejl, at han ikke ansøgte inden tidsfristen på seks måneder udløb;
Authorised an exception to the current Rules in favour of Mr L. in order to enable him to receive the pension notwithstanding his failure to apply within the six-month time limit;
At pålægge forvaltningen at indsende et udkast til ændringsforslag med det formål at afklare de tidsfrister, der er gældende for bilag III til Reglerne om Parlamentsmedlemmers Udgifter og Tillæg. "
Instructed the Administration to submit a draft amendment with the aim of clarifying the time limits applicable to Annex III to the Rules on Members' Expenses and Allowances. "
I klagen til ombudsmanden hævdede klagerne i det væsentligste at
In their complaints to the Ombudsman, the complainants alleged in substance that
(i) tidsfristen for at blive optaget i pensionsordningen ikke var blevet annonceret på en ordentlig måde
(¡) the time limit for joining the pension scheme was not properly advertised
(ii) det var uretfærdigt og diskriminerende ikke at tillade klagerne at tilslutte sig ordningen med tilbagevirkende kraft.
(ii) it was unfair and discriminatory not to allow the complainants to join the scheme with retroactive effect.
UNDERSØGELSEN Europa-Parlamentets udtalelse
THE INQUIRY The European Parliament's opinion
Klagen blev fremsendt til Europa-Parlamentet.
The complaints were forwarded to the European Parliament.
I sin udtalelse erklærede Parlamentet, at klagen var blevet undersøgt på grundlag af en udtalelse fra dets Juridiske Tjeneste, og at Parlamentet havde truffet beslutning om at afvise klagerens påstande.
In its opinion, the Parliament stated that it had examined the complaints on the basis of an opinion from its Legal Service, and adopted a decision which rejected the complainants' allegations.
Parlamentet medsendte en kopi af udtalelsen fra Den Juridiske Tjeneste.
It enclosed a copy of the opinion from its Legal Service.