natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er væsentligt at udvise åbenhed over for sådanne spørgsmål, men i denne beretning forfægtes den opfattelse, at det som allerede nævnt er af afgørende betydning, at man i bestræbelserne på at gennemføre en samordnet økonomisk vækstpolitik sikrer, at det sociale sammenhold og konsensus bevares.
Whilst it is important to keep an open mind on such issues, the angle from which this Report considers it necessary to respond to the points raised is that (already mentioned) of the crucial need to maintain social cohesion and consensus in attempting to effectuate any concerted economic growth policy.
Man kan således tale om en vekselvirkning snarere end modstridende interesser mellem den økonomiske og sociale politik.
Social policy and economic policy are thus seen as interdependent rather than conflicting.
I den forbindelse skal det påpeges, at Kommissionen, når den overvejer gyldige og effektive foranstaltninger inden for den skitserede finanspolitiske ramme for den økonomiske vækst, bør sikre sig, at disse Ikke blot imødekommer de økonomiske men også de socialpolitiske målsætninger for Fællesskabet.
In so doing, it has to suggest that the Commission needs to consider valid and effective developments of the policy framework for economic growth as described which will meet not only the economic but also the social policy objectives of the Community.
De mest iøjnefaldende konsekvenser af den nuværende situation er den voksende langtidsarbejdsløshed og ungdomsarbejdsløshed.
The most prominent consequences of the current position are the growing problems of long-term and youth unemployment.
Det, der virker foruroligende, er ikke blot virkningen heraf på den enkelte, men også den afsmittende virkning, som en vedvarende stor langtidsarbejdsløshed og ungdomsarbejdsløshed vil have på samfundet som helhed.
It is not just the effect on the individual which gives rise to concern here, but the way in which high and persistent rates of long-term unemployment and youth unemployment are likely to have feedback effects on society as a whole.
Sammenhængen mellem arbejdsløshed og sundhed er kendt, men det står også klart, at langtidsarbejdsløshed på længere sigt kan forårsage flere mentale sygdomme og skabe øget splittelse af familier.
The links between unemployment and health are known but it is also clear that long-term unemployment may in the long run generate greater mental illness, and lead to greater rates of family breakdown.
Det store antal unge, som sjældent har haft arbejde, øger f.eks. risikoen for en fortsat stigning i antallet af alkoholikere og stofmisbrugere, hvilket til dels vil hænge sammen med en yderligere stigning i kriminaliteten.
The existence of large numbers of younger people who have rarely worked raises the prospect for example of continuing increases in alcoholism and drug abuse which will be partly linked to further increases in criminality.
En sådan udvikling kombineret med muligheden for større social uro (måske af ekstrem og voldelig karakter) vil uomgængeligt true sammen holdet på det sociale område og stabiliteten inden for lokalsamfundene og i sidste ende samfundet som helhed.
Such trends when related to the possibility of greater social unrest (perhaps of extreme and violent forms) can only threaten the social cohesion and stability of whole communities and ultimately society as a whole.
Rådets konklusioner, 22.6.1984, EFT nr. C 175/1 op. cit.
Annual Economic Report 1984-85, COM(84) 587 final. 29.10.1984. OJ No.
Der skal gøres alt for at skaffe arbejde til unge og langtidsarbejdsløse.
See: Into the 21st Century : the Development of Social Security. ILO (Geneva) 1984. pp. 86-99: 102.
Hvad angår omfanget af den sociale sikkerhed som helhed, kan de vedvarende krav om beskæringer kun vække bekymring og ikke billigelse.
In terms of social protection coverage as a whole, concern rather than support must be expressed regarding the continuing campaign of cuts.
(Visse medlemmer mente, at disse beskæringer er uundgåelige i den nuværende økonomiske situation).
(Some members considered these cuts as being unavoidable in the current economic climate.)
Der skal kun nævnes et par eksempler: I Det forenede Kongerige blev de offentlige tilskud til ældre, fysisk handicappede og mentalt handicappede beskåret sidste år, i Belgien blev kravet på ydelser forskudt med en måned, kun 38,5% af de registrerede arbejdsløse i Tyskland fik fuld arbejdsløshedsunderstøttelse (dog fik 27,5% anden arbejdsløshedsunderstøttelse og resten socialhjælp), hvorimod mere end 1 mio. arbejdsløse i Frankrig overhovedet ikke modtager socialsikringsydelser længere.
To cite only a few: council funds in the United Kingdom for the elderly, physically disabled and mentally handicapped have been reduced in the last year; entitlement to benefits in Belgium have been delayed by a month; only 38.5% of the registered unemployed in Germany receive full unemployment benefit (though 27.5% receive unemployment relief and the rest social aid), whilst more than 600,000 unemployed in France no longer receive social security benefits at all.
Som det så rigtigt blev fastslået i sidste års beretning og udtalelse: skal vi fortsætte med disse beskæringer, hvis konsekvenser for samfundet er uberegnelige, eller skal vi fastlægge foranstaltninger, som giver beskæftigelsen reel prioritet, og som styrker sammenholdet på det sociale område og de demokratiske normer i stedet for at svække dem'69'?
As last year's Report and Opinion so aptly argued: are we to continue with such cuts whose effects on society are incalculable? Or are we to develop policies which give real priority to employment and which strengthen, not weaken, social cohesion and democratic norms'70'?
Med sit forslag om stram løndisciplin og mulig løntilbagegang som et centralt element i sin politik for vækst og jobskabelse går Kommissionen ud fra den begrundelse, at der er en formel sammenhæng mellem reallønnen og beskæftigelsen.
In proposing strict wage discipline and possible reductions in pay as a central plank in its policy for growth and job creation, the Commission is assuming that there is a particular kind of formal link between real wages and jobs.
Under henvisning til eksempler i andre lande samt de seneste erfaringer i Fællesskabet kan man dog på det makroøkonomiske plan rejse tvivl ved denne påstand. I denne beretning koncentrerer man sig dog især om de sociale konsekvenser af sådanne foranstaltninger samt det politiske klima, der kan skabe grundlaget for sådanne lønnedsættelser.
At the macro level this assumption can be questioned by reference to evidence from other countries and from recent European experience itself, but this Report is particularly concerned with the social consequences of such policy developments and with the overall context in which such wage reductions may occur.
Her er det afgørende nødvendigt, at man indtager en multilateral holdning, forhandler sig frem til tilpasninger, som beskytter de mere svage og dårligt betalte grupper, og at dette foregår som led i makroøkonomiske foranstaltninger til fremme af vækst og skabelse af nye arbejdspladser.
What is critical here is the need to adopt a multilateral approach, the achievement of negotiated adjustments which protect the position of the weaker and lower-paid groups and which are undertaken in the context of a macroeconomic commitment to stimulate growth and the development of new jobs.
Her lurer relie farer og en forsigtig holdning er nødvendig.
There are clear dangers here and a cautious attitude is needed.
I Kommissionens beretning om den sociale situation hedder det ligeledes, at der i de fleste medlemsstater ikke er sket nogen reallønsforbedring i 1984; tværtimod har den stramme lønpolitik om ikke andet ført til et fald i købekraften'70'.
As the Commission Report on Social Developments also informs us wages in the majority of Member States did not increase in real terms during 1984: on the contrary, wage restraint led, if anything, to a loss of purchasing powen71).
Moderate lønstigninger kan ramme de grupper, der er nederst på lønskalaen, og som indtager en svag markedsposition.
Restraint can affect those at the bottom of the earning structure, those groups who have weaker market power.
Dette gælder især, hvor en sådan politik kombineres med ophævelsen af mindstelønsbestemmelseme.
This will particularly be the case where such a policy is linked to the elimination of minimum wage provisions.
Den velkendte konsekvens af sådanne foranstaltninger er, at den allerede konstaterede udvikling henimod større ulighed vil blive skærpet yderligere. Hvorimod prisen for denne udvikling således er kendt, er fordelene mindre åbenbare, og det vil være nødvendigt med yderligere beviser og erfaringsmateriel for at berettige den.
The known consequences of such developments are that they will provide further impetus to the trends already observed towards greater inequality.
Der findes dog eksempler på alternative muligheder, hvor man via særlige aftaler mellem arbejdsmarkedets parter har nedsat arbejdstiden eller ydet de lavere indkomstgrupper beskyttelse og udbetalt særlige ydelser til disse.
There are examples of alternative ways, however, where relevant agreements by the social partners have reduced working time or have afforded protection to the less well paid and have made special allocations to them.
På denne måde søger man i højere grad via samråd at bidrage til at løse arbejdsløshedsproblemet.
These represent a more consultative approach and contribution in helping to tackle the problem of unemployment.
Visse medlemmer mente, at en tilbageholdende lønpolitik efter fælles overenskomst mellem arbejdsmarkedets parter forbedrer industriens konkurrenceevne i mange medlemsstater og dermed også er med til at løse arbejdsløshedsproblemet.
A number of members considered that wage restraint jointly agreed to by both sides of industry in many EC Member States improves the competitiveness of enterprises, thereby also helping to solve the problem of unemployment.
Disse medlemmer påpegede desuden, at løntilbageholdenhed ikke er ensbetydende med egentlig løntilbagegang.
These members further pointed out that wage restraint in many cases does not imply reductions in actual wages or salaries; all it means is that the rates of wage increases are lower than would normally be expected.
Det betyder blot, at lønstigningstakten er mindre, end man normalt skulle forvente.
It frequently happens that agreement Is reached on introducing additional cuts in working hours which are to be offset by wage restraint.
Det sker ofte, at man når til enighed om yderligere arbejdstidsnedsættelse til gengæld for løntilbageholdenhed.
Finally, in this context, the Commission's proposals in its Annual Economic Report as to the possible deregulation of conditions of recruitment, dismissal, duration of employment contracts, working conditions and minimum wage provisions raise difficult issues which may not be conducive to creating a mood of mutual restraint and cooperation at the workplace.
Den sociale udvikling i Fællesskabet i 1983, EFT nr. C 307 af 19.11.1984, side 11.
Such proposals are likely to run counter to the First EC Social Programme which helped establish Community standards protecting workers against arbitrary redundancies, the loss of contractual rights when undertakings are transferred and the loss of earnings owed In cases of company insolvency.
Udvalgets udtalelse om aktuelle problemer i medlemsstaternes sociale sikring, EFT nr. 343 af 24.12.1984, side 14.
Nobody is against sensible flexibility and adaptability (not deregulation) at the workplace, especially in the context of the reduction and reorganization of working time and of new vocational training schemes for young people, or by promoting worker mobility through responsive housing and retraining facilities elsewhere.
Den sociale udvikling I Fællesskabet i 1983, EFT nr. C 307 op.cit., side 12.
Social Developments in lhe Community in 1983. OJ No.
Fleksibilitet opnås bedst inden for gensidigt fastlagte og respekterede retningslinjer.
Flexibility is best served within guidelines mutually agreed and respected.
Den kan ikke opretholdes i en atmosfære præget af mistillid og frygt for fremtiden.
It cannot be sustained under a climate of distrust and fear of the future.
Med denne multilaterale fremgangsmåde, hvor ændringer i praksis, der skal fremme virksomhedernes vækst og skabe arbejdspladser, fastlægges kollektivt, anerkender man også behovet for at bibeholde og udbygge nøgleelementerne i de forordninger, som fortsat skulle yde de socialt svagere den beskyttelse, som de har så stort behov for. Samtidig bør bestræbelser på at øge og rationalisere produktiviteten kombineres med stramme retningslinjer, der accepteres af alle parter for at kunne garantere sikre og rimelige arbejdsvilkår.
This multilateral approach whereby changes in practice designed to promote the growth of enterprises and job creation are collectively achieved would also recognize the need to retain and promote the key elements of regulations which should continue to provide much needed protection to those in weaker positions.
(Visse medlemmer understregede, at hvor det er blevet påvist, at sociale bestemmelser hindrer muligheden for at ansætte ny arbejdskraft, bør disse i det mindste tages op til fornyet overvejelse og om nødvendigt ændres).
(Some members stressed that where social regulations can be demonstrated as inhibiting the ability to employ new labour, they should at least be reconsidered and, if necessary, modified.)
En af konklusionerne i beretningen om den sociale udvikling i 1984 virker foruroligende. Det hedder sig nemlig, at de foranstaltninger, der hidtil er blevet truffet ikke blot af de nationale regeringer, men også af Fællesskabet for at bekæmpe langtidsarbejdsløsheden, har været sporadiske og uden overordnet målsætning'72'.
Concern has to be raised at one of the conclusions of the Report on Social Developments for 1984 to the effect that : the measures which have been adopted so far to combat long-term unemployment, firstly by national governments and also by the Community, have been somewhat piecemeal — lacking overall consistency^7^.
I denne sammenhæng skal uddannelsens betydning klart understreges.
Clear emphasis must be given to the role of training in this context.
En rimelig uddannelse, der er afstemt efter de nye teknologiers og de forskellige beskæftigelsesvilkårs behov, kan indebære betydelige fordele for både de økonomiske og socialpolitiske målsætninger.
Appropriate training, linked to the needs of new emerging technologies and different occupational requirements can have considerable benefits for both economic and social policy objectives.
Uddannelsen skal ganske vist i første omgang være afstemt efter økonomiens og især de nye teknologiers krav, men den kan da også spille en væsentlig rolle i forbindelse med bekæmpelsen af langtidsarbejdsløshedens skadelige virkninger.
Whilst training must be geared to the needs of the economy, and particularly the emerging technologies, it also has a vital role in combatting the evils of long-term unemployment.
Tilbudet om uddannelse og omskoling til langtidsarbejsløse fører ikke altid umiddelbart til beskæftigelse, men kan indgyde de, der risikerer at blive isoleret og udelukket fra samfundet, fornyet håb og tillid.
The provision of training and retraining opportunities for the long-term unemployed, whilst not always leading to immediate re-employment, can provide new hope and confidence to those who run the danger of being "isolated" and "excluded" from the mainstream of society.
En del af den nuværende arbejdsløshed skyldes, at arbejdsmarkedets mekanismer fungerer utilfredsstillende, og endnu en andel kan tilskrives strukturelle faktorer i forbindelse med hurtig tilbagegang inden for traditionelle industrier.
Some of the current unemployment arises as a result of the imperfect workings of the labour market and a further element can be accounted for by structural factors associated with the rapid decline of traditional industries.
Uddannelse og omskoling er en del af svaret på disse problemer.
Training and retraining also represents part of the response to these problems.
En væsentlig del af den samlede arbejsløshed kan dog tilskrives utilstrækkelig efterspørgsel.
A significant portion of total unemployment, however, is the result of insufficient demand.
I en omfattende beretning udarbejdet for nylig af europæiske økonomer fremføres det, at den nuværende økonomiske afmatningsperiode i EF er tilstrækkelig til at berettige væsentlige beskatningsmæssige begunstigelser, hvilket vil kunne mindske arbejdsløsheden med 2,5 procentpoint uden at skabe Inflation'73'.
A recent major report of European economic experts argues that the current margin of slack in the EC is sufficient to warrant a substantial fiscal boost capable of reducing unemployment by 2 1/2% points without causing inflation*74'.
Hermed lægges der mere vægt på multilaterale (dvs. efterspørgselsog forsyningsorienterede) udviklingsbestræbeiser i modsætning til de ensidige (dvs. forsyningsorienterede) bestræbelser på at opretholde løntilbageholdenheden og dereguleringen.
This theme puts more emphasis on the adoption of multilateral (i.e. demand and supply) approaches to development in contrast to the unilateral (i.e. supply-side only) approach of continuing wage restraint and deregulation.
For at kunne opretholde en sådan multilateral fremgangsmåde i forbindelse med en dæmpning af lønudviklingen vil det utvivlsomt være nødvendigt med produktivitetsstigninger samt opretholdelse af efterspørgslen og produktionen tillige med samordnede finansielle incitamenter, en rimelig form for regeringsintervention samt samarbejde mellem arbejdsmarkedets parter.
In order to sustain such a multilateral exercise in wage restraint, productivity rises, plus the maintenance of demand and output linked with a concerted fiscal boost, a reasonable form of governmental inter vention and industrial partnership is evidently required.
Som det klart fremgik af sidste års udtalelse, kan markedskræfterne ikke alene løse beskæftigelsesproblemet'74'.
As last year's Opinion clearly stated, the employment problem cannot be solved by market forces alone(lb).
Det skulle være lettere at opnå løntilbageholdenhed, hvis der afgives gensidige garantier om, at den sociale velfærd ikke udhules yderligere.
Wage restraint may be more achievable with mutual guarantees that social welfare standards will not be further eroded.
Produktivitetsstigninger kræver gensidige tilsagn om, at arbejdstagerne ikke kommer til at gøre sig selv overflødige.
Productivity rises require mutual assurances that employees will not "work themselves out of a job".
Opnåede besparelser bør så vidt muligt investeres i serviceog sundhedssektoren.
Savings made need as far as possible to be invested in the services and social sectors.
Ligeledes skal samordnede skatteforanstaltninger i videst muligt omfang være rettet mod områder, der styrker sammenholdet på det sociale område - boligbyggeri, tjenesteydelser, offentlige arbejder, infrastruktur - snarere end at pengene vilkårligt ødsles bort.
Likewise a concerted fiscal boost needs as far as possible to be in selected areas beneficial to social cohesion — housing, services, public works, infrastructure — rather than degenerate into an arbitrary spending spree.
Alle disse foranstaltninger kræver offentlig deltagelse, en atmosfære præget af tillid, dialog og gensidig tilbageholdenhed fra arbejdsmarkedsparternes side.
All this requires governmental intervention and also a climate of trust, dialogue and mutual restraint on the part of both sides of industry.
Socialpolitik og skabelse af større lighed
Social Policy and the Reduction of Inequalities
I artikel 2 i EØF-traktaten anføres det klart, at Fællesskabet har til opgave at fremme en harmonisk udvikling af den økonomiske virksomhed samt en hurtigere højnelse af levestandarden.
Article 2 of the Treaty clearly states that the Community should have as its task the harmonious development of economic activities together with an accelerated raising in the standard of living.
Fællesskabet har klart ikke opfyldt dette mål for en stor del af sine borgere, og sidste år så offentlig heden med voksende bekymring på, at et stadig større antal mennesker i EF blev ramt af fattigdom.
The Community has patently failed to accomplish this task for a sizeable proportion of its citizens, and in the last year growing public alarm has been generated by the increasing number of people In the EC falling into poverty.
Denne udvikling påvirker især unge og familier.
Commission Report on Social Developments in 1984. op. cit.
Dette pres på to fronter øger muligheden for en polarisering af samfundet; på den ene side står en gruppe, som har arbejde og indtægt, hvis leveniveau især i den øverste ende af skalaen kan opretholdes eller endog forbedres på baggrund af skattepolitiske aktivitetsskabende incitamenter og på den anden side et konstant voksende mindretal, der er fuldstændig afhængige af de sociale sikringsordninger, og hvis vilkår forværres.
In a more recent Opinion on the Poverty Action Programme the Committee similarly expressed its profound disturbance at the evidence of increasing poverty in the EC, now estimated to be well beyond the 30 million level calculated in previous years*77'. The latter Opinion went on to pose questions about the increasing disparities in some EC countries between richer and poorer sections of society, and why it is that certain groups are frequently poor and isolated.
Kløften mellem de to grupper bliver således stadig større.
This chapter intends to pursue these matters further.
Desuden må man se på forholdet mellem arbejdsløshedsunderstøttelsens størrelse og indkomstniveauet i de job, der står åbne til dem.
There are, moreover, other trends which are having the same impact, notably the increase in the numbers of single parent families.
Dette spørgsmål om incitamenter er væsentligt, men ikke direkte relevant for de indkomstkategorier, hvori de grupper befinder sig, der står helt uden for arbejdsmarkedet (gamle, handicappede).
Governmental responses to budgetary pressures have reduced living standards among the growing numbers of the poor, or at least have reduced them among certain groups (e.g. those on the margins of society).
For den arbejdsløse kan det få betydning, når arbejdsløsheden befinder sig på et langt lavere niveau end på nuværende tidspunkt.
It must equally consider the issue of the relationships between benefits for the unemployed and the level of earnings in jobs available to them.
I et mindre antal tilfælde kan en forskel på dette plan imidlertid mindske tilskyndelsen til at søge beskæftigelse, men dette problem er dog af mindre betydning på nuværende tidspunkt, hvor en stor del af arbejdsløsheden kan tilskrives den blotte mangel på jobmuligheder.
For the unemployed it may become significant when unemployment is at a much lower level than Is currently the case, but whilst a disparity at this level, reducing the incentive to employment, may exist in a small minority of cases the issue is far less significant at the current time when so much of unemployment is accounted for by a sheer lack of job opportunities.
I tidligere beretninger har man påpeget de sociale konsekvenser af langtidsarbejdsløshed, tiltagende fattigdom og marginalisering'77'.
Previous Reports have drawn attention to the social consequences of long-term unemployment and rising poverty and marginalization(78).
Her skal man udtrykkeligt understrege den voksende risiko for social opløsning, som på det seneste er kommet til udtryk.
This Report must stress the increasing risks of social disintegration prevalent in recent trends.
Udsigterne til en generation, hvis integrering i beskæftigelsessystemet og samfundet har været marginal, kan ikke undgå at give anledning til bekymring.
The prospect of a generation whose integration into the employment system and the mainstream of society has been marginal can only be viewed with alarm.