natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Hver part bærer sine egne omkostninger i sag T-45/96.
Orders the applicants to pay the costs in Case T-190/95 and orders the parties to bear their own costs in Case T-45/96.
Forenede sager T-9/96 og T-211/96
Joined Cases T­9/96 and T­211/96
Européenne automobile Sarl mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Européenne Automobile SARL ν Commission of the European Communities
»Konkurrence — salg af automobiler — behandling af klager — passivitets-, annullations- og erstatningssøgsmål«
(Competition — Distribution of motor vehicles — Examination of complaints — Action for a declaration of failure to act, for annulment and for compensation)
Rettens dom (Første Afdeling) af 13. december 1999
Judgment of the Court of First Instance (First Chamber), 13 December 1999 II­3642
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER T-9/96 OG T-211/96
SUMMARY — JOINED CASES T-9/96 AND T-211/96
Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af klager — hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag — vurderingskriterier — nødvendig heden af at afklare de retlige omstændigheder i den pågældende sektor — sektoren for salg af motorkøretøjer — Kommissionen berettiget til, når flere virksomheder indgiver klage over de samme overtrædelser, kun at forfølge en af dem — de øvrige klageres mulighed for at anlægge sag ved de nationale retter (Rådets forordning nr. 17, art. 3) hviler på materielt urigtige omstændigheder, og at den hverken er behæftet med en retlig fejl, et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning.
Competition — Administrative proceedings — Investigation of complaints — Account to be taken of the Community interest in the investigation of a case — Factors to be taken into account — Need to clarify the legal position relating to the sector concerned — Motor vehicle distribution sector — Commission entitled, where several complaints allege similar unlawful conduct on the part of several undertakings, to investigate one complaint only — Open to the other complainants to apply to the national courts (Council Regulation No 17, Art. 3) whether the contested decision is based on materially incorrect facts, or is vitiated by an error of law, a manifest error of appraisal or misuse of powers.
Ved fastsættelsen af prioriteter for behandlingen af de klager, den mod tager i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, kan Kommissionen ikke blot bestemme, i hvilken rækkefølge klagerne skal behandles, men kan også afvise en klage med den begrundelse, at der ikke er en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet i en fortsat behandling af sagen.
Where the Commission assigns differ ent priorities to complaints submitted to it under Article 3 of Regulation No 17, it is entitled not only to decide the order in which the complaints are to be examined but also to reject a complaint for lack of a sufficient Com munity interest in further investigation of the case.
Den skønsbeføjelse, Kommissionen råder over i denne forbindelse, er imidlertid ikke ubegrænset.
The discretion enjoyed by the Commission for that purpose is not unlimited, however.
Der påhviler den således en begrundelsespligt, når den afviser at fortsætte behandlingen af en klage, og denne begrundelse skal være tilstrækkelig præcis og detaljeret til, at Retten kan foretage en effektiv prøvelse af Kommissionens skønsbeføjelse til at opstille prioriteter.
Accordingly, the Commission is under an obligation to state reasons if it declines to continue with the examination of a complaint, and the reasons stated must be sufficiently precise and detailed to enable the Court of First Instance effectively to review the Commission's use of its discretion to define priorities.
Denne prøvelse må dog ikke føre til, at Retten sætter sit eget skøn af Fælles skabets interesse i stedet for Kommissionens, men har til formål at kontrol lere, at den anfægtede beslutning ikke
That review may not lead the Court of First Instance to substitute its assess ment of the Community interest for that of the Commission, but focuses on
Ved vurderingen af Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage, som Kommissionen har modtaget i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, tilkom mer det den at afveje den påståede overtrædelses betydning for fællesmarkedets funktion, sandsynligheden for, at det kan godtgøres, at der foreligger en overtrædelse, og omfanget af de undersøgelser, der vil være nødvendige for at give Kommissionen det bedst mulige grundlag for at udføre sin opgave med at sikre overholdelsen af traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF).
In order to evaluate the Community interest in investigating a complaint submitted to it pursuant to Article 3 of Regulation No 17, the Commission must balance the significance of the alleged infringement as regards the functioning of the common market, the probability of its being able to establish the existence of the infringe ment and the extent of the investigative measures required for it to perform, under the best possible conditions, its task of making sure that Articles 85 and 86 of the Treaty (now Articles 81 EC and 82 EC) are complied with.
EUROPÉENNE AUTOMOBILE MOD KOMMISSIONEN rettigheder efter fællesskabsretten, under hensyn til, at rettighederne og forpligtelserne for de befuldmægtigede mellemhandlere samt for bilfabrikanter og sælgere er fastlagt og nærmere præciseret i forordningerne om gruppe fritagelse, i en meddelelse fra Kommissionen samt i Rettens og Domstolens praksis.
EUROPÉENNE AUTOMOBILE V COMMISSION sion is entitled to reach the conclusion — and commits no manifest error in so doing — that the national courts and administrative authorities were capable of dealing with the infringe ments alleged in the complaint and of protecting the complainant's rights under Community law.
Når Kommissionen står over for en situation, hvor adskillige omstændigheder indicerer, at flere større virksomheder inden for samme økonomiske sektor overtræder konkurrencereglerne, er den således berettiget til at koncentrere sin indsats om en af de pågældende virksomheder og samtidig henvise erhvervsdrivende, som måtte lide skade på grund af andres tilsidesættelse af konkurrencereglerne, til i givet fald at anlægge sag ved de nationale retter.
When investigating a complaint alleging infringement of Article 85 of the Treaty in the motor vehicle distribution sector, since the respective rights and obligations of the authorised agents, car manufacturers and dealers have been defined and set out in the block exemption regulations, by a Commission communication and by judgments of both the Court of Justice and the Court of First Instance, the Commis
I så henseende kan Kommissionen ved behandlingen af en klage om overtrædelse af traktatens artikel 85 inden for sektoren for salg af motorkøretøjer uden at gøre sig skyld i en åbenbar fejl antage, at de nationale retter og myndigheder er i stand til at undersøge de overtrædelser, som sagsøgeren har påstået i klagen, og at beskytte dennes
Thus, where the Commission is faced with a situation where numerous factors give rise to a suspicion of anticompetitive conduct on the part of several large undertakings in the same economic sector, it is entitled to concentrate its efforts on one of the under takings concerned, whilst at the same time indicating to the economic operators who may have suffered damage as a result of the anticompetitive conduct of the other parties concerned that it was open to them to bring an action in the national courts.
I de forenede sager T-9/96 og T-211/96,
In Joined Cases T­9/96 and T­211/96,
EUROPÉENNE AUTOMOBILE MOD KOMMISSIONEN hvori der er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 9. oktober 1996 om afvisning af den af sagsøgeren i henhold til EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) indgivne klage samt påstand om tilkendelse af erstatning, har
APPLICATION for annulment of the Commission's decision of 9 October 1996 dismissing a complaint made by the applicant under Article 85 of the EC Treaty (now Article 81 EC) and for compensation for damage,
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS (Første Afdeling) sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras, justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 2. marts 1999, afsagt følgende
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (First Chamber), composed of: B. Vesterdorf, President, J. Pirrung and M. Vilaras, Judges, Registrar: A. Mair, Administrator, having regard to the written procedure and further to the hearing on 2 March 1999, gives the following
Sagsøgeren, Européenne automobile SARL, udøver ifølge sine egne oplysninger virksomhed i Frankrig dels som sælger af brugte motorkøretøjer, dels som mellemhandler i den forstand, hvori dette udtryk anvendes i Kommissionens forordning (EØF) nr. 123/85 af 12. december 1984 om anvendelse af traktatens
According to the information it has provided, the applicant, Européenne Automobile SARL, sells second-hand vehicles and is also an authorised intermediary in France for the purposes of Commission Regulation (EEC) No 123/85 of 12 December 1984 on the application of Article 85(3) of the
Den 31. januar 1994 blev sagsøgeren, efter påstand herom fra société Auto Cité, der er eneforhandler af Peugeot-biler i Carcassonne (Frankrig), dømt af Tribunal de commerce de Carcassonne for illoyal konkurrence under hensyn til, at selskabet ikke havde overholdt betingelserne i forordning nr. 123/85 hvad angår parallelimporten af motorkøretøjer fra en anden medlemsstat.
On 31 January 1994 Auto Cité, a Peugeot concessionaire in Carcassonne, France, obtained judgment against the applicant in the Tribunal de Commerce de Carcassonne (Carcassonne Commercial Court) in a matter of unfair competition on the ground that the applicant failed to comply with the requirements of Regulation No 123/85 in relation to parallel imports of cars from another Member State.
Den 27. juli 1994 indgav sagsøgeren en klage til Kommissionen over fabrikanten af motorkøretøjer af mærkerne Peugeot og Citroën (herefter »PSA«).
On 27 July 1994 the applicant lodged a complaint with the Commission under Article 3(2) of Council Regulation No 17 of 6 February 1962: First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (OJ, English Special Edition, First Series 1959-1962, p.
Klagen blev indgivet i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81, herefter »forordning nr. 17«).
87), against the manufacturer of Peugeot and Citroën cars (hereinafter 'PSA').
Den 8. juni 1995 ophævede Cour d'appel de Montpellier den af Tribunal de commerce de Carcassonne den 31. januar 1994 afsagte dom og frifandt Européenne automobile for eneforhandlerens påstand.
On 8 June 1995 the Cour d'Appel (Court of Appeal) of Montpellier overturned the judgment of the Tribunal de Commerce de Carcassonne of 31 January 1994 and gave judgment against the concessionaire.
Ved skrivelse af 27. september 1995 rejste sagsøgeren krav over for Kommissionen om, at den tog stilling til selskabets klage.
By letter of 27 September 1995 the applicant formally called upon the Commission to pursue its complaint.
Den 24. januar 1996 anlagde selskabet sag ved Retten med påstand om, at det fastslås, at Kommissionen har gjort sig skyldig i retsstridig passivitet, og at sagsøgeren tilkendes erstatning (sag T-9/96).
On 24 January 1996 the applicant brought an action in the Court for a declaration that the Commission had failed to act and for compensation for damage (Case T-9/96).
Den 28. marts 1996 tilsendte Kommissionen sagsøgeren en underretning i henhold til artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42).
On 28 March 1996 the Commission sent the applicant a letter pursuant to Article 6 of Regulation No 99/63/EEC of the Commission of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17 (OJ, English Special Edition, First Series 1963-64, p. 47).
Den 26. april 1996 besvarede sagsøgeren denne underretning.
On 26 April 1996 the applicant submitted its comments thereon.
Ved beslutning af 9. oktober 1996 afviste Kommissionen sagsøgerens klage.
By decision of 9 October 1996 the Commission dismissed the applicant's complaint.
Ved stævning registreret på Rettens Justitskontor den 17. december 1996 anlagde sagsøgeren sag med påstand om annullation af denne beslutning og om tilkendelse af erstatning (sag T-211/96).
By an application registered at the Court Registry on 17 December 1996 the applicant brought an action for annulment of that decision and for compensation for damage (Case T-211/96).
Ved kendelse af 21. januar 1999 besluttede formanden for Rettens Første Afdeling at forene sagerne med henblik på den mundtlige forhandling og dommen.
By order of 21 January 1999 the President of the First Chamber of the Court of First Instance decided to join the cases for the purposes of the oral procedure and judgment.
10 I retsmødet den 2. marts 1999 afgav parterne mundtlige indlæg og besvarede Rettens spørgsmål.
10 The parties presented oral argument and answered the questions put to them by the Court at the hearing in open court on 2 March 1999.
11 I sag T-9/96 har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:
11 In Case T-9/96 the applicant claims that the Court should:
— Kommissionen tilpligtes at betale sagsøgeren en erstatning på 200 000 EUR.
— order the Commission to pay it EUR 200 000 by way of damages;
— Subsidiært kendes sagen at være uden genstand og i øvrigt ubegrundet.
— in the alternative, declare the application devoid of purpose and, further more, unfounded;
13 I sag T-211/96 har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:
13 In Case T-211/96 the applicant claims that the Court should:
— Beslutningen af 9. oktober 1996 annulleres.
— annul the decision of 9 October 1996;
— Det fastslås, at Kommissionen ifalder ansvar uden for kontraktforhold, og sagsøgeren tilkendes en erstatning på 246 000 EUR.
— find the Commission liable for non-contractual damage and award the applicant the sum of EUR 246 000;
— Sagen afvises hvad angår påstanden om Kommissionens erstatningspligt.
— dismiss the action as inadmissible as regards non-contractual liability of the Commission;
— Sagen kendes ubegrundet hvad angår de øvrige anbringender.
— hold the other pleas in the action to be unfounded;
Sagsøgerens frafald af påstandene i sag T-9/96
The applicant's withdrawal in Case T-9/96
15 Som svar på et spørgsmål fra Retten har sagsøgerens repræsentant under den mundtlige forhandling erklæret skriftligt at frafalde påstandene om passivitet og erstatning i sag T-9/96.
15 In response to a question put by the Court, the applicant's representative stated at the hearing that he would withdraw in writing the claims for a declaration of failure to act and for compensation in Case T-9/96.
Ved skrivelse af 23. marts 1999 har sagsøgeren erklæret, at »acceptere, at Retten ikke træffer afgørelse vedrørende passiviteten (hvorved sagsøgeren blev tilføjet væsentlig skade)«.
By letter of 23 March 1999 the applicant stated that it was 'resigned to the fact that the Court of First Instance would not determine the action for a declaration for failure to act (a failure which has caused it serious harm)'.
16 Under hensyn til de erklæringer, som sagsøgerens repræsentant har afgivet under den mundtlige forhandling, finder Retten, at denne skrivelse må fortolkes på den måde, at sagsøgeren frafalder sine påstande om passivitet og erstatning i sag T-9/96.
16 In the light of the statements made by the applicant's representative at the hearing, the Court considers that that letter must be interpreted as meaning that the applicant withdraws its applications for a declaration of failure to act and for damages in Case T-9/96.
Realiteten i sag T-211/96
The substance of Case T-211/96
Annullationssøgsmålet vedrørende beslutningen af 9. oktober 1996
The action for annulment of the decision of 9 October 1996
Det første anbringende er, at der er tilsidesat væsentlige formforskrifter, navnlig en række processuelle garantier, det andet, at traktaten er overtrådt, det tredje, at Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn ved udøvelsen af sin beføjelse til at træffe foreløbige foranstaltninger, og det fjerde, at der er begået magtfordrejning.
17 In its pleadings the applicant essentially put forward four pleas in law: first, breach of essential procedural requirements and, more particularly, of procedural guarantees; secondly, infringement of the Treaty; thirdly, manifest error of assessment by the Commission in exercising its power to adopt interim measures; and fourthly, misuse of powers.
18 Under den mundtlige forhandling har sagsøgeren fremført to nye anbringender, nemlig dels, at en annullation af den anfægtede beslutning er berettiget allerede som følge af det urimeligt lange tidsrum, der er forløbet mellem tidspunktet for indgivelse af sagsøgerens klage og beslutningen, dels at beslutningen ikke er tilstrækkelig begrundet.
18 At the hearing the applicant raised two new pleas in law, namely that the unreasonable length of time which elapsed between its complaint and the contested decision is sufficient to justify annulling that decision and that the decision did not contain an adequate statement of reasons.
19 Retten finder, at der først bør foretages en samlet gennemgang af det første og det andet anbringende samt af de to anbringender, der er fremført under den mundtlige forhandling, og hvormed det i det væsentlige gøres gældende, at Kommissionen har tilsidesat sine forpligtelser med hensyn til behandlingen af klagen.
19 It is appropriate to begin by considering together the first and second pleas and the two pleas raised at the hearing which are basically that the Commission failed to fulfil its obligations as regards treatment of the complaint.
20 Med det første anbringende kritiserer sagsøgeren Kommissionen for, at den ikke har foretaget en omhyggelig og uvildig gennemgang af sagsøgerens klage, således som den var forpligtet til.
20 By its first plea, the applicant is criticising the Commission for having failed to carry out a careful and impartial examination of its complaint which it was under a duty to do.
21 Det andet anbringende indeholder fire led.
21 The second plea falls into four parts.
Det første led er, at Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af de fremlagte bevisers værdi.
The first is the applicant's argument that the Commission committed a manifest error of assessment of the probative value of the evidence produced to it.
Det andet led er, at Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af fællesskabsinteressen.
The second part of the plea alleges that the Commission committed a manifest error of assessment of the Community interest.
Det tredje led er, at Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn ved stedfæstelsen af tyngdepunktet for overtrædelsen og med hensyn til de franske retters og forvaltningsmyndigheders kompetence.
The third part of the plea alleges manifest error as regards the location of the centre of gravity of the infringement and as to the jurisdiction of the French courts and administrative authorities.
Det fjerde led af anbringendet er, at Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn vedrørende de foranstaltninger, som PSA har truffet som supplement til det statslige støtteprogram i forbindelse med køb af nye køretøjer, den såkaldte » Balladur-præmie «.
The fourth part of the plea alleges that the Commission committed a manifest error as regards the measures adopted by PSA in conjunction with the programme for State aid for the purchase of new cars, known as the 'Balladur bonus'.
Kommissionen anfører, at den har beføjelse og endog pligt til at prioritere de midler, den har til rådighed, og udelukkende anvende dem i sager, som har den fornødne fællesskabsinteresse.
The Commission points out that it is entitled, and is even under a duty, to prioritise its resources and to allocate them only to cases where there is a sufficient Community interest.
Kommissionens forpligtelser i forbindelse med behandlingen af en klage er fastlagt i Domstolens og Rettens faste praksis, som senest er bekræftet i Domstolens dom af 4. marts 1999 i sag C-l 19/97 P, Ufex m.fl. mod Kommissionen (Sml. I, s. 1341, præmis 86 ff.)·
The Commission's obligations when a complaint is referred to it have been laid down in settled case-law of the Courts of Justice and of First Instance, most recently confirmed by the Court of Justice in Case C-119/97 Ρ Ufex and Others ν Commission [1999] ECR I-1341, paragraph 86 et seq.
Det fremgår navnlig af denne praksis, at Kommissionen ved fastsættelsen af prioriteter for behandlingen af de klager, den modtager, ikke blot kan bestemme, i hvilken rækkefølge klagerne skal behandles, men også kan afvise en klage med den begrundelse, at der ikke er en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet i en fortsat behandling af sagen (jf. tillige Rettens dom af 24.1.1995, sag T-5/93, Tremblay m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 185, præmis 60).
It is clear from that case-law, inter alia, that, where the Commission assigns different priorities to the complaints submitted to it, it is entitled not only to decide the order in which the complaints are examined but also to reject a complaint for lack of sufficient Community interest in further investigation of the case (see also judgment in Case T-5/93 Tremblay and Others ν Commission [1995] ECR II-185, paragraph 60).
Der påhviler den således en begrundelsespligt, når den afviser at fortsætte behandlingen af en klage, og denne begrundelse skal være tilstrækkelig præcis og detaljeret til, at Retten kan foretage en effektiv prøvelse af Kommissionens skønsbeføjelse til at opstille prioriteter (dom i sagen Ufex m.fl. mod Kommissionen, præmis 89-95).
Thus, the Commission is under an obligation to state reasons if it declines to continue with the examination of a complaint and the reasons stated must be sufficiently precise and detailed to enable the Court of First Instance effectively to review the Commission's use of its discretion to define priorities (Ufex and Others ν Commission, cited above, paragraphs 89 to 95).
Denne prøvelse må dog ikke føre til, at Retten sætter sit eget skøn af Fællesskabets interesse i stedet for Kommissionens, men har til formål at kontrollere, at den anfægtede beslutning ikke hviler på materielt urigtige omstændigheder, og at den hverken er behæftet med en retlig fejl, et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning (Rettens dom af 18.9.1992, sag T-24/90, Automec mod Kommissionen, Sml. II, s. 2223, præmis 80).
That review cannot lead the Court to substitute its assessment of the Community interest for that of the Commission but focuses on whether or not the contested decision is based on materially incorrect facts, or is vitiated by an error of law, a manifest error of appraisal or misuse of powers (Case T-24/90 Automec ν Commission [1992] ECR II-2223, paragraph 80).
31 Hvad angår realitetsbehandlingen af det første anbringende bemærkes, at Retten af egen drift kan undersøge, om der foreligger væsentlige formelle mangler, og navnlig om der er sket en tilsidesættelse af de processuelle garantier, som er sikret i Fællesskabets retsorden (jf. Domstolens dom af 7.5.1991, sag C-291/89, Interhotel mod Kommissionen, Sml. I, s. 2257, præmis 14).
31 As regard the admissibility of the first plea, it must be pointed out that the Court may of its own motion consider the question of infringement of essential procedural requirements and, in particular, of the procedural guarantees conferred by Community law (see Case C-291/89 Interhotel ν Commission [1991] ECR I-2257, paragraph 14).
Det må i den foreliggende sag fastslås, at beslutningen af 9. oktober 1996 indeholder en klar redegørelse for de retlige og faktiske forhold, som har ført Kommissionen til at antage, at der ikke forelå den fornødne fællesskabsinteresse.
In this case the Court finds that the decision of 9 October 1996 clearly sets out the considerations of law and fact which led the Commission to the conclusion that there was not a sufficient Community interest.