natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I sit forslag til afgørelse forud for dommen i sag 11/70 (Ree. 1970, s. 1125), har generaladvokat Dutheillet de Lamothe sagt om de grundlæggende principper i de nationale retssystemer, »at de bidrager til at danne dette filosofiske, politiske og retlige substrat, som er fælles for medlemsstaterne, og hvorfra der på prætorisk (!) vis kan udledes en ikke-skreven fællesskabsret, der bl.a. har det væsentlige formål at sikre overholdelsen af individets grund rettigheder ...
In his opinion in Case 11/70 ([1970] ECR 1125) Mr Advocate-General Dutheillet de Lamothe said that the fundamental principles of national legal systems 'contribute to forming that philosophical, political and legal substratum common to the Member States from which through the caselaw an unwritten Community law emerges, one of the essential aims of which is precisely to ensure the respect for the fundamental rights of the individual.
I den forstand er de grundlæggende principper i de nationale
In that sense, the fundamental principles of the national legal systems contribute to enabling Community law to find in itself the resources necessary
(2) Det hedder i dommen: »et berettiget krav om retssikkerhed vil blive krænket, dersom den øjeblikkelige ikrafttræden anordnes uden rimelig grund; skønt begrundelsen for forord ning nr. 135/62 er tavs i så henseende, finder Domstolen dog i forordningens bestemmelser alvorlige holdepunkter for at antage, at ethvert ophold mellem offentliggørelse og ikrafttræden i det pågældende tilfælde kunne have været skadeligt for Fællesskabet; faktisk ville et sådant ophold have medført risiko for en hurtig og intens handelsstrøm, som ville have modvirket selve gennemførelsen af . . . artikel 6 ...«. (3) 21. januar 1965, sag 108/63, Merlini, Ree. 1965, s. 2.
The Court held: 'an institution cannot, without having an adverse effect on a legitimate regard for legal certainty, resort without reason to the procedure of an immediate entry into force. Although the preamble to the regulation is silent in this respect the Court nevertheless finds in the provisions which it enacts serious reasons for holding that any interval between the publication and the entry into force of the regulation might in this case have been prejudicial to the Community.
retssystemer med til at gøre det muligt at finde de nødvendige kilder til fælles skabsretten, som i givet fald kan sikre overholdelsen af de grundrettigheder, som er medlemsstaternes fælles arv«.
for ensuring, where needed, respect for the fundamental rights which form the common heritage of the Member States'.
I sit forslag ril afgørelse forud for dommen i sag 21—24/72 (International Fruit Company) sagde generaladvokat Mayras, at Domstolen, som i medfør af EØF-traktatens artikel 164 skal værne om lov og ret ved fortolkningen og anvendelsen af traktaten, »ikke blot skal kontrollere, at de af fællesskabs institutionerne udstedte retsakter er i overensstemmelse med traktatens regler (som de fortolkes af Domstolen) ...
Mr Advocate-General Mayras, in his opinion in Joined Cases 21 to 24/72 (International Fruit Company), recalled that the Court which, under Article 164 of the EEC Treaty, must ensure that in the interpretation and application of the Treaty the law is observed, 'could not limit itself merely to checking that the measures adopted by the institutions strictly conform with the provisions of the Treaty as duly interpreted by the Court...
1) Individets grundrettigheder
Fundamental human rights
Som svar på et i medfør af EØF-traktatens artikel 177 indgivet spørgsmål fra Verwaltungsgericht Stuttgart, om en afgørelse fra Kommissionen var forenelig med »de generelle principper i fællesskabsretten, som er gældende«, udtrykker Domstolen sig således i dommen af 12. november 1969 i1) : »fortolket på denne måde kan den omstridte bestemmelse ikke på nogen måde komme i strid med individets grundrettigheder, der er en del af de generelle principper i fællesskabsretten, som Domstolen skal værne om«.
The Verwaltungsgericht Stuttgart asked the Court of Justice, under Article 177 of the EEC Treaty, whether a decision of the Commission was compatible with 'the general principles of Community law in force' and, in its judgment of 12 November 1969 ', the Court of Justice held: 'Interpreted in this way the provision at issue contains nothing capable of prejudicing the fundamental human rights enshrined in the general principles of Community law and protected by the Court'.
I dommen Nold af 14. maj 1974 (2
In its judgment of 14 May 1974 in, the Nold case the Court held that:
), antager Domstolen: a) at grundrettighederne hører til de almindelige retsgrundsætninger, som Domstolen skal beskytte; b) ved beskyttelsen af disse rettigheder skal Domstolen lægge de forfatnings mæssige traditioner i medlemsstaterne til grund og kan følgelig ikke anerkende foranstaltninger, der er uforenelige med de i disse staters forfatninger anerkendte og beskyttede grundrettigheder.
(b) in safeguarding these rights, the Court is bound to draw inspiration from constitutional traditions common to the Member States, and it cannot therefore uphold measures which are incompatible with fundamental rights recognized and protected by the constitutions of those States.
c) specielt for så vidt angår ejendomsretten og den fri udøvelse af handel, arbejde og andre former for erhvervsmæssig virksomhed, så skal de således sikrede rettigheder ikke behandles som absolutte forrettigheder, men betragtes i relation til den sociale funktion af de beskyttede retsgoder og aktiviteter;
(c) with particular regard to the right of ownership and the freedom to engage in a trade or profession those rights do not constitute unfettered prerogatives and must be viewed in the light of the social function of property and activities protected thereunder.
d) inden for det fællesskabsretlige system er det berettiget at opstille bestemte begrænsninger i disse rettigheder, der er berettiget ved de mål af almen interesse, som Fællesskabet forfølger, så længe det væsentlige i disse rettigheder ikke berøres.
pursued by the Community, on condition that the substance of these rights is left untouched.
De afgørelser fra Domstolen, som fastslår, at de almindelige principper ved rørende individets grundrettigheder er fællesskabsretlige principper, har i almindelighed mødt tilslutning.
The decisions of the Court of Justice to the effect that the general principles relating to fundamental human rights constitute principles of Community law have received general approval.
Nogle jurister er dog af den opfattelse, at Domstolen her har fortolket den ret, som den skal anvende, lovligt frit.
Nevertheless certain lawyers consider that the Court of Justice has in so doing taken liberties with the law which it is responsible for applying.
En sådan opfattelse er normal hos dem, der især — og i visse tilfælde udelukkende — tager de skrevne retsregler i betragtning.
Such a view is natural amongst persons who have regard principally if not exclusively to the written rules of law.
Disse grundrettigheder hører efter min opfattelse frem for nogen til de principper, som er fælles for medlemsstaterne, og som Domstolen skal beskytte.
In my view, such fundamental rights, by their character and quite naturally, constitute principles common to the Member States and of which the Court of Justice must take account.
Et »almindeligt princip« — lad mig gentage det — er ofte en ikke-skreven regel, som lovgiver — herunder forfatterne til de internationale konventioner — naturligt bygger på, og som de anses for at have opstillet eller have henvist til.
Let us recall that a 'general' principle is often an unwritten rule which legislators, and this includes those who draw up international conventions, have naturally adopted as their basis and they are deemed to have done so or to have referred to it.
Ved udarbejdelsen og underskrivelsen af de europæiske traktater, som dernæst er blevet godkendt i de respektive parlamenter, må traktatforfatterne nødvendigvis have forudsat, at de ikke gjorde brud på de grundlæggende principper i deres forfatninger, herunder navnlig individets grundrettigheder (*).
It appears to me clear that when the authors of the European Treaties drew up and signed the Treaties which were subsequently submitted for ratification by their States they necessarily assumed that they were not creating exceptions to the fundamental principles of their constitutions and, in particular, to those relating to individual rightsl.
Disse principper hører altså helt naturligt til fællesskabsrettens »almindelige« principper.
Accordingly those principles, quite naturally and of necessity, constitute 'general' or other principles of Community law.
Er det nødvendigt at nævne, at de afgørelser, som Domstolen har truffet i sager vedrørende individets grundrettigheder, nedsætter risikoen for, at der bliver nedlagt påstand om, at bestemmelserne i de europæiske traktater og i de forordninger og direktiver, som er udstedt i medfør heraf, er i modstrid med bestemmelserne i de nationale forfatninger.
Is it necessary to emphasize that the decisions taken by the Court of Justice with regard to fundamental human rights reduce the likelihood of claims that the provisions of the European Treaties and of the regulations and directives implementing them, on the one hand, are not compatible with the provisions of the national constitutions on the other?
Bestemmelserne i traktaterne, i forordninger og direktiver kan eller bør for tolkes på grundlag af disse grundrettigheder, og gyldigheden af forordninger, direktiver og afgørelser skal vurderes på grundlag af disse principper i »den europæiske ret«.
The provisions of the Treaties, regulations and directives can or should be interpreted on the basis of those fundamental rights and the validity of the regulations, directives or decisions is appraised on the basis of those principles of 'European law'.
Men det siger sig selv, at Domstolen skal udvise forsigtig hed, når den skal præcisere indholdet af begrebet grundrettigheder i fælles skabsretten (2).
Nevertheless it is selfevident that the Court of Justice must display prudence and caution in defining the limits of the concept of fundamental rights in Community law2.
(') Se især dom nr. 183 af 18. december 1973, fra den italienske forfatningsdomstol. (2) Prof. Colliard sætter i sin rapport ved den VII. FIDE-kongres (La protection des droits fondamentaux par le pouvoir judiciaire, Bruxelles 1975), spørgsmålstegn ved, om dommen Nold er forenelig med EØF-traktatens artikel 222.
Vide in particular judgment No 183 of 18 December 1973 of the Italian Corte Costituzionale.
Han mener, at en konflikt mellem traktatens bestemmelser eller afledet ret og de egentlige menneskerettigheder er usandsynlig (s. 26—27).
He emphasizes that there is little likelihood of a conflict between the provisions of the Treaty or of secondary law and human rights properly so-called (p.
Det gælder ikke for arverettigheder og retten til fri udøvelse af handel, som kan komme i modstrid med fællesskabsretten.
26 and 27). The same cannot be said with regard to property rights or freedom to trade which indeed may conflict with Community law.
Lad mig minde om, at premierminister Tindemans i sin rapport om Den europæiske Union foreslår at give private adgang til at indgive et direkte søgsmål ved Domstolen mod en retsakt, som er udstedt af en af Unionens institutioner, og hvorved privates grundrettigheder overtrædes.
We wish to recall that, in his report on European union, Mr Prime Minister Tindemans suggests that individuals should be allowed to appeal direct to the Court of Justice against a measure, adopted by one of the institutions of the union, which infringes their fundamental rights.
Man ved, at Romtraktaterne udtrykkeligt bestemmer, at enhver part i en retstvist, der angår en af Rådets eller Kommissionens forordninger, uanset udløbet af fristen for at indgive et annullationssøgsmål, for Domstolen kan påberåbe sig de ... nævnte grunde og gøre gældende, at forordningen ikke kan finde anvendelse.
As we know, the Treaties of Rome expressly provide that, notwithstanding the expiry of the period prescribed for applications for annulment, any party may, in a dispute in which a regulation of the Council or of the Commission is called in question, avail himself of the procedures laid down ... to invoke the inapplicability oí such regulation before the Court of Justice.
Der er ikke optaget lignende bestemmelser i Paristraktaten (EKSF-traktaten), men i den i traktatens artikel 36, stk. 3 omhandlede situation kan der rejses en ulovlighedsindsigelse.
A provision of this nature is not included in the Treaty of Paris (the ECSC Treaty) but provision is made for the objection of illegality with regard to the particular case referred to by the third paragraph of Article 36 thereof.
I dommen af 13. juni 1958 i
Cases 9/56 and 10/56, Recueil 1958, p. 13 and p. 115.
(3) Se navnlig sprogsagen af 23. juli 1968 (publications de la Cour, serie A, nr. 6, s 33—35, par. 9 og 10) og også sagen Syndicat national de la police beige — dom af 27. oktober 1975
33 to 35, paragraphs 9 and 10), also the case regarding the National Trade Union of the Belgian Police: judgment of 27 October 1975 (Med. Série A, No 19, p.
Dette princip er især kendt i tysk ret i1).
This principle is acknowledged above all in German law1.
I dommen af 29. maj 1974 fra For­bunsrepublikken Tysklands forfatningsdomstol hedder det: »denne fortolk­ning er i overensstemmelse med den gældende opfattelse i tysk ret, som er indeholdt i det forfatningsretlige proportionalitetsprincip, nemlig at en skyld­ner kan fritages for sin skyld i ovennævnte tilfælde, når »byrden overstiger forpligtelsens betydning«, så meget desto mere som De europæiske Fællesska­bers Domstol tilføjer, at begreberne »den agtpågivenhed som eksportøren burde have udvist« og » > størrelsen af det offer, som han burde have accepteret« er elastiske . . . « (2).
Constitutional Court) held that 'this interpretation corresponds to the prevailing view in German law (and contained in the constitutional principle that the means employed must be appropriate to the end in view) that the obligee may be relieved of the obligation in the abovementioned cases if 'the burden exceeds the importance of the obligation', a fortiori since the Court of Justice of the European Communities adds that 'the diligence which the exporter had to display' and 'the extent of the sacrifices which he had to accept' are flexible concepts . . .2.
For så vidt angår proportionalitetsprincippet i forbindelse med retssikker­hedsprincippet inden for den europæiske ret, se forslag til afgørelse fra gene­raladvokat Mayras forud for dommen af 4. juli 1973, sag 59/72 (3).
With regard to the principle that the means should be appropriate to achieve the end in view in conjunction with the principle of legal certainty in European law, reference should be made to the opinion of Adr Advocate-General Mayras before the judgment of 4 July 1973 in Case 59/723.
I dommen af 5. december 1973 (4) hedder det: »I henhold til et almindeligt anerkendt princip finder ændringslove uden modstående bestemmelse anven­delse på fremtidige virkninger af situationer, der er opstået under tidligere gældende lov (5).
The judgment of 5 December 1973 4states that under 'a generally recognized principle, the laws amending a legislative provision apply, unless otherwise provided, to future consequences of situations which arose under the former
Vedrørende dette princip og især om en medlemsstats domstols idømmelse af en bøde oveni en bøde, der skal betales til Fællesskabet i medfør af EØF­traktatens artikel 85, se den vigtige komparativ­retsfremstilling af general­advokat Mayras forud for dommen af 29. november 1972 (6).
With regard to this principle, and in particular to the imposition of a fine by a court of a Member State in addition to a fine payable to the Community under Article 85 of the EEC Treaty, reference should be made to the substantial exposition devoted to comparative law by Mr Advocate-General Mayras before the judgment of 14 December 1972 in Case 7/72e.
I en væsentlig kommentar i S.E.W. fra februar 1975 skriver dommer Mertens de Wilmars, at Domstolen har bragt proportionalitetsprincippet i anvendelse i dommen af 13. marts 1968, sag 5/67 og i den ovenfor citerede dom af december 1970.
In a substantial note appearing in the Sociaal Economische Wetgeving of February 1975, Judge Mertens de Wilmars states that the Court of Justice applied the principle in the judgment of 13 March 1968 in Case 5/67 and in Case 11/70 cited above.
Se også dom af 12. novem­ber 1969, sag 29/69, Stauder, Ree 1969, s 419.
Cf. also the judgment of 12 November 1969 in Case 29/69 Stauder [1969] ECR 419.
(") Sag 7/72, Ree. 1974, s. 1281.
5See also the judgment of 14 April 1970 in Case 6S/69 [1970] ECR 171. » [1972] ECR 1281.
Se også dom af 13. februar 1969, Walt Wilhelm, sag 14/68, Ree. 1969, s. 26.
Vide also the judgment of 13 February 1969, Walt Wilhelm, Case 14/68
I dommen af 15. juli 1960 (*) hedder det: »Fællesskabsretten indeholder, således som den er fastlagt i EKSF-traktaten, intet udtrykkeligt eller stiltiende retsprincip om, at velerhvervede rettigheder ikke må antastes«. Generaladvokat Lagrange udtrykte sig lidt anerledes (Ree. VI, s. 940).
In its judgment of 15 July 1960 ' the Court of Justice held that 'Community law, as it flows from the ECSC Treaty, contains no principle of written law or general unwritten principle that acquired rights must be protected'. Mr Advocate-General Lagrange had put forward a slightly different view (Recueil 1960 p. 940).
I sit forslag til afgørelse forud for dommen i sag 17/74 (Trans-Ocean Marin Paint Association mod Kommissionen) konkluderer generaladvokat Warner efter en dybtgående komparativ retsundersøgelsc, at dette er et princip inden for fællesskabsretten i artikel 164's forstand (2).
In his opinion in Case 17/74 (Transocean Marine Paint Association v Commission) Mr Advocate-General Warner, after an extremely searching study of comparative law, came to the conclusion that this is a principle of Community law within the meaning of Article 164 2.
I dommene af 13. juli 1961, sag 14, 16, 17, 20, 26, 27/60 og 1/61 (3) skulle Domstolen afgøre om Den Høje Myndighed havde begået en tjcnestefejl.
In its judgments of 13 July 1961 in Cases 14, 16, 17, 20, 26, 27/60 and 1/613 the Court had to decide whether the High Authority was guilty of a wrongful act or omission.
Det hedder: »de virksomheder, der er undergivet de finansielle ordninger, konkurrerer indbyrdes, hvilket forpligter Den Høje Myndighed til særligt omhyggeligt at sikre en nøje og konstant overholdelse af princippet om lighed over for offentlige afgifter; under disse imstændigheder kan man ikke bebrejde Den Høje Myndighed, at den har prioriteret princippet om den »distributive retfærdighed« forud for retssikkerhedsprincippet, omend det er sket på bekostning af gentagne berigtigelser«.
The Court held: 'The undertakings subject to the financial arrangements are in competition in so far as the High Authority is bound to ensure with particular care that the principle that all persons shall be on an equal footing with regard to official charges is always most scrupulously observed; in those circumstances the complaint cannot be made that the High Authority accorded precedence, albeit at the cost of numerous amendments, to the principle that justice shall be done in individual cases rather than to the principle of legal security'.
Måske var der to principper, der var i strid med hinanden, princippet om den »distributive retfærdighed« og princippet om »retssikkerhed«.
It is possible that two principles, the principle that justice shall be done in individual cases and that of legal security, contradict each other.
Det ser ud til, at princippet om »den distributive retfærdighed« i dette tilfælde blev blandet sammen med princippet om lighed over for offentlige afgifter.
In reality, it seems that, in this case, the principle that justice shall be done in individual cases was confused with the principle that persons shall be placed upon an equal footing with regard to official charges.
Det var utvivlsomt retssikkerhedsprincippet, som Domstolen påny lagde til grund, da den undersøgte om den tid, der var gået, inden Fællesskabet havde krævet tilbagebetaling fra en tjenestemand af et beløb, som var blevet betalt med urette, var for lang (dom af 18. marts 1975) (4).
It is no doubt true that the Court of Justice once again had regard for the principle of legal certainty when it considered whether the Community was out of time when it recoverd a sum wrongfully paid to an official (judgment of 18 March 1975)4.
i1) Sag 36/59, 37/59, 38/59, 40/59, Sml. 1954—64, s. 197, Ree. 1960, s. 859.
Cases 36, 37, 38 and 40/59 [1960] Recueil 1960 p. 885.
(2) Se også dommene i farve-sagerne (14. juli 1972, sag 48/69, Ree. 1972, s. 619).
Vide also the judgments of 14 July 1972 (Case 48/69 [1972] ECR 619). Meroni [1961] Recueil 1961, p. 345.
(4) Sag 44, 46 og 49/74, Acton, Sml. 1975, s. 383.
Joined Cases 44, 46 and 49/74, Acton and Others [1975] ECR 383.
I dommen af 14. maj 1975 (*) undersøger Domstolen, om Kommissionen ved sin adfærd har tilsidesat a) retssikkerhedsprincippet, idet en beslutning fra Kommissionen havde tilbagevirkende gyldighed, b) om Kommissionen havde undladt at tage hensyn til de pågældendes berettigede forventning (om at de udligningsbeløb, som var fastsat i en forordning fra Kommissionen, ville blive opretholdt for allerede indgåede kontrakters vedkommende) (2).
In its judgment of 14 May 19751the Court considered (a) whether the behaviour of the Commission violated the principle of legal certainty because one of its decisions had retroactive effect, or (b) whether the Commission had ignored the legitimate expectations of persons concerned (that the compensatory amounts prescribed by a regulation of the Commission would be maintained for current transactions)2.
Domstolen synes at bringe dette princip i anvendelse i de domme af 13. juli 1961, som er citeret ovenfor (8.).
The Court of Justice appears to have applied this principle in its judgments of 13 July 1961 cited above at (8).
Dette princip er tæt knyttet til retssikkerhedsprincippet, som det i øvrigt fremgår af dommen af 4. juli 1973, sag 1/73, som er citeret i en note (3), og også af den tidligere citerede dom af 14. maj 1975, sag 74/74.
This principle is closely bound up with the principle of legal certainty, as is, moreover, clear from the judgment of 4 July 1973 in Case 1/732and also from the cited judgment of 14 May 1975 in Case 74/74.
I sin berømte dom af 5. juni 1973 (3), som jeg skal vende tilbage til i forbindelse med undersøgelsen af spørgsmålet om dommerens harmoniserings- og koordinationsopgave, tager Domstolen udgangspunkt i princippet om den berettigede forventning.
In its celebrated judgment of 5 June 1973 3to which I shall return in considering the Court's task of harmonization and of coordination, the Court based its judgment on the principle of legitimate confidence.
Det hedder i dommen: »På baggrund af de særlige ansættelsesforhold, som anvendelsen af vedtægtens artikel 65 tager sigte på, og de faktorer i form af forhandling, som har gjort sig gældende ved dens iværksættelse, følger det af princippet om beskyttelse af de pågældendes be rettigede tillid til, at sådanne forpligtelser overholdes af den, hvis myndigheds udøvelse de er underlagt, at afgørelsen af 21. marts 1972 er bindende for Rådets fremtidige dispositioner ... selv om dette princip i første række finder anvendelse på enkeltafgørelser, er det dog ikke helt udelukket, at det i på kommende tilfælde også kan gøre sig gældende ved udøvelsen af mere generelle beføjelser«.
It held: 'Taking account of the particular employer-staff relationship which forms the background to the implementation of Article 65 of the Staff Regulations, and the aspects of consultation which its application involved, the rule of protection of the confidence that the staff could have that the authorities would respect undertakings of this nature, implies that the Decision of 21 March 1972 binds the Council in its future action. Whilst this rule is primarily applicable to individual decisions, the possibility cannot by any means be excluded that it should relate, when appropriate, to the exercise of more general powers'.