natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Inden for rammerne af deres respektive sammenslutninger medvirker arbejdsgivere og arbejdstagere til vedvarende videreuddannelse.
Nevertheless not all the sector joint commit­tees are equally active: only 20 of them have completely fulfilled their task of approving courses.
Ofte viser det sig påkrævet, at arbejdsmarkedets parter i de af dem i fællesskab oprettede organisationer fører drøftelser for så vidt angår relevante funktioner med hensyn til videre- og efteruddannelse,
The committees for the building trade sectors, public works, metal working industries, chemicals and pharmaceuticals were the most active. Generally, approved courses were for vocationally
De paritetiske beskæftigelsesnævn (commission paritaire de l'emploi), hvis oprettelse man vedtog med hovedaftalen af 1969 om arbejdspladssikring, sammensættes efter er hvervsgruppe for hver sektor på nationalt plan.
1This term is used to denote the Chambers of Industry and Commerce, the Chambers of Manual Crafts and the Chambers of Agriculture.
Det står dog hver sektor frit også at oprette regionale nævn, f.eks. for den
2 Social partners, i.e. employers and employees; see footnote on page 3.
I nogle regioner har arbejdsmarkedets parter endog oprettet regionale oversektionsnævn.
In 1977 the number of partici­pants in paid courses of this type was estimated to be 21000.
For tiden fin­des der 42 sektor­ og nationalt arbejdende nævn samt 18 oversektionsnævn.
The Training Insurance Funds (fonds d'assurance forma­tion, FAF) are administered jointly in the same way.
Uddannelsesaftalen af 1970 overlader således disse nævn opgaven med at godkende sådanne kurser, hvis deltagerne i forbindelse med bevilget frihed til at uddanne sig er berettiget til at oppebære en af arbejdsgiveren betalt løn. Men alle paritetiske sektornævn er ikke alle lige aktive på uddannelsesområdet.
This had three objectives: first to give employers an additional means of fulfilling their obligation for training, secondly to provide a source of finance apart from the State and industry to meet the costs of educational leave, and thirdly — if more indirectly — to promote the principle of joint management in training administration.
Mest virksomme var følgende sektornævn: Byggefagene og offentlige arbej­ der, den metalforarbejdende industri, kemi og farmaci. Der er almindeligvis tale om erhvervsorienterede kurser med et teknisk indhold.
However, the establishment of such funds — whether at the company, sector or cross­sector level and whether they operate at regional or national levels — can only be brought about by a specific agreement between the employers and the trade unions.
For at kunne modtage midler fra de beløb, arbejdsgiverne er pligti­ge at betale, skal fondene godkendes af staten.
In order to receive money from employers' obligatory contri­butions, these funds must first be licensed by the State.
Det er deres hovedopgave at finansiere uddannelsesforanstaltninger og eventuelt frihed til uddannelse for beskæftigede fra de tilsluttede virksomheder.
Their main task is to finance training activities, and in some cases educational leave for employees.
Detaljeret fungerer disse fonde dog efter regler, der på forhånd er aftalt mellem deres stiftere.
These funds are created within the framework of rules negotiated between their founders.
Den mest almindelige finansieringspraksis er den, at man gensidigt disponerer over de af arbejdsgiverne ind­betalte beløb (mutualisation).
Most prevalent is the practice of pooling funds paid by employers.
Dette kræver dog, at begge parter godkender de enkelte dispositioner.
When this course is followed, both sides must agree on the way the money is spent.
Den 31. juli 1979 blev der registreret 85 uddannelsesforsik­ringsfonde, hvoraf 30 nationalt arbejdende på sektorplan, med 64 401 tilsluttede virksomheder og i alt 3 074 160 arbejdstagere.
By 31 July 1979, 85 training insurance funds were registered, of which 30 were sector bodies working at national level with 64401 affiliated concerns employing altogether 3074160 workers; these were mostly small and mediumsized businesses — but other jointly managed institutions have a role to play in vocational training.
Der er fortrinsvis tale om middelstore og små virksomheder. I 1978 var der 196 000 under uddannelse, hvoraf 80,9 % blev finansieret af FAF på korte efter­ og videreuddannelseskursus.
These are the boards of unemployment insurance, which contribute finan­cially to the training of workers made redundant for econ­omic reasons, and the associations for executives, which provide information and advice concerning continuing voca­tional education and training.
Finansieringen af den erhversfagiige grunduddannelse
Financing of initial vocational training
Finansieringen af uddannelsen og primæruddannelsen på skole- og universitetstrinnet er centraliseret.
The financing of school and university education is for the most part carried out by the State, whereas technological education also receives part of the apprenticeship tax imposed on employers.
Den afholdes i det væsentlige over budgettet for undervisningsministeriet og ministeriet for universiteter mv. Undervisningsministerens budget beløb sig i 1979 til 13 mia FF.
At present, all employers have to pay this tax, which is equivalent to 0.6 % of their total wage bill, and which they allocate to the establishments of their choice, on the condition that a quota system is used, which fixes the distribution of funds according to the level of vocational training.
I øvrigt deltager næsten alle virksomheder med over ti beskæftigede via lærlingeudgiften (taxe d'apprentissage) med 0,5 % af deres lønsum i finansieringen af den erhvervs faglige primæruddannelse.
The financing of apprenticeships is carried out by employers (apprenticeship tax) and by the State.
Finansieringen af den erhvervsfaglige videreuddannelse
Financing of continuing vocational training
11979 anvendtes der i Frankrig 15,8 mia FF til erhvervsfaglig videreuddannelse. Virksomhederne og staten var de vigtig ste finansieringskanaler.
This is carried out principally by firms and by the State, and, to a lesser extent, possibly by the contributions of trainees or of joint funds for unemployment insurance.
Virksomhederne.
Employee's contribution to financing continuing vocational training.
Loven af 1971 forpligter virksomheder, der beskæftiger 10 lønmodtagere eller flere, til årligt at bidrage til uddannelse af deres lønmodtagere med en minimumssum, der er beregnet i procent af deres samlede lønudgifter (aktuelt 1,1 %).
The Law of 1971 obliges all firms employing 10 or more wage-earners to spend a minimum sum each year on the training of their employees, the amount being calculated as a percentage of their total wage bill (1.1 % at present).
Denne deltagelse fra arbejdsgiverside i finansieringen af den faglige efter- og videreudannelse er helt adskilt med hensyn til beløb og med hensyn til sit indhold fra lærlingeskatten, som er beregnet til finansiering af de ovennævnte primæruddannelser.
This 'employers' contribution is quite separate in amount and in nature from the apprenticeship tax intended for the financing of initial training, as described above.
Der drejer sig i virkeligheden om en forpligtelse til udgifter, der er beregnet ud fra hver virksomheds lønsum, og som udgør en procentdel, der hvert år fastsættes af staten inden for rammerne af finansloven. Det var 0,8 % i 1972 og 1973, 1 % fra 1974 til 1977, og det har været 1,1 % siden 1978.
It is, in fact, a compulsory expenditure, calculated from the total wage bill of each business, according to a percentage which is fixed annually by the State within the framework of the finance law (0.8 % in 1972 and 1973, 1 % from 1974 to 1977, and 1.1 % since 1978).
Det drejer sig om et minimumsbeløb, som kan overskrides af de arbejdsgivere, som måtte ønske det.
A minimum level of expenses is set, but this may be exceeded by employers who wish to do so.
Det drejer sig egentlig ikke om en skat eller afgift, men om et system, der tilskynder arbejdsgiverne til selv at anvende det fastsatte beløb.
The contribution is not a tax, but a system prompting the employer to spend at least, the fixed amount.
Udgiften går ikke ind i statskassen, hvis arbejdsgiveren kan påvise ved årsopgørelsen, at han har nået det fastsatte bidrag igennem sin egen aktivitet.
Payment to the Public Treasury is required, as a penalty, if the employer cannot prove that he has reached the minimum level at the end of the year.
— løn til praktikanterne og deres transport og opholdsud gifter, — udgifter forbundet med genemførelse af intern uddannel se i virksomheden, — udgifter til uddannelse af virksomhedens medarbejdere i henhold til uddannelseskontrakter eller aftaler, som er truffet med eksterne organer, — bidrag til uddannelsesforsikringsfonde, — udgifter til uddannelsesorganer for arbejdssøgende, forudsat at kurserne er godkendt af staten, — udgifter til studiegrupper eller forskning eller informa tion, som bidrager til den faglige uddannelse (inden for rammerne af 10 % af deltagelsen).
The following expenses are considered 'chargeable': payment, transport and lodging of trainees; expenses linked to the organization of internal training programmes; training contracts (agreements) made with external organizations for training; payments to training insurance funds; payments to training organizations, provid­ing State-agreed courses for job-seekers; payments to organizations for studies, research and information, which contribute to the development of further training (within a limit of 10 % of the contribution). There is an important exception to the principle of the employer's freedom of choice and of expenditure in favour of the firm's employees.
I 1980 har disse virksomheder (ca. 118 000) i gennemsnit anvendt 1,79 % af deres lønsum til faglig efter­ og videreuddannelse,i alt med 10,3 milliarder FF.
On the basis of these declarations, it can be established that in 1980, the employers allotted their real expenses as follows:
Kon­trollen udøves på grundlag af en finansiel blanket, som udfyldes hvert år af arbejdsgiveren. På grundlag af disse blanketter er det beregnet, at der i 1980 var tale om følgende fordeling af arbejdsgivernes udgifter: 40 % medgik til aflønningen af de uddannelsessøgende, 19 % til finansiering af eksterne kurser, 16 % til finansiering af interne kurser, 10 % var det lovbundne bidrag til staten til uddannelse af unge arbejdsløse, 8 % var bidrag til uddannelsesforsikringsfonde, 3 % medgik til de uddannelsessøgendes transport og ophold, 1 % medgik til udstyr, 3 % til afgifter til de godkendte institutioner og til de rådgivende kamre, i alt 100 %.
40 % payment to trainees, 19 % financing external courses, 16 % financing internal courses, 10 % compulsory payment to the State for training young job-seekers, 8 % payment to training insurance funds, 3 % transport and lodging for trainees, 1 % equipment, 3 % other levies, payments to agreed organizations and to advisory chambers.
Afgifter til statskassen, som skyldes, at virksomheden ikke har ofret nok på uddannelsen, har vist en aftagende tendens. De udgjorde i 1980 205 millioner FF.
Payments to the Treasury due to insufficient expenditure have tended to decline (205 million francs in 1980).
Staten er den anden hovedkilde til finansiering af efter­ og videreuddannelse. Statens udgifter hertil androg i 1980 7 milliarder FF, som medgik til: Statslig godtgørelse til arbejdsløse og til uddannelsessøgende, som har frihed til uddannelse, i alt 3,3 milliarder FF; til gennemførelse af kurserne 3,5 milliarder FF; og til ustyr på centre for efter­ og videreuddannelse 0,2 milliarder FF.
The State constitutes the second important source of finance for further training: 7000 million francs were spent on it as follows in 1980: 3300 million francs: State payment to trainee jobseekers or those on training leave; 3500 million francs: operating the courses; 200 million francs: equipment for further training centres.
Dette samlede budget bliver hvert år forelagt til godkendelse i parlamentet.
This total 'financial package' is passed each year by Parlia­ment.
Det er i virkeligheden sammensat af budget­ter fra forskellige ministerier: For det første fonden for faglig uddannelse og for efter­ og videreuddannelse (ca. 5 milliar­der FF i 1980 under ledelse af ministeriet for erhvervsud­dannelse).
It is composed of budgets relating to different Minis­tries: in general, the funds for vocational training and social advancement (nearly 5000 million francs in 1980), which is run by the Ministry of Vocational Training.
Dette fond anvendes til godtgørelser til uddannel­sessøgende og til finansiering af udgifter til udstyr og til uddannelsescentrenes funktion.
This fund ensures the remuneration of trainees and the financing of equipment expenses and of operating the training centres.
Den største del af fonden bliver videregivet til regionerne eller til fagministerierne i form af bloktilskud.
Most of the fund is transferred to the regional areas or to technical Ministries in the form of bulk allocations; some Ministries keep their own budget, in particular the Ministry of Labour (operation of the AFPA1+ national action funds for employment + training-employment contracts = al­most 3000 million francs), and the Ministry of National Education (approximately 200 million francs for specific further training action).
Nogle ministerier har deres eget budget.
Association pour la formation professionnelle des adultes.
Undervisningsministeriet o o
< o o tu δ' Φ
**£ £ mm *\# Mm* dvs. foreninger til voksnes faglige uddannelse samt til den nationale beskæftigelsesfond samt til aftaler med virksom­heder om uddannelse), og det gælder undervisningsministe­riet (i alt ca. 0,2 milliarder FF til særlige programmer for efter­ og videreuddannelse).
In practice, the intervention of the State has been concen­trated for the last few years on helping the vocational integration of young people aged between 16 and 25 years and of certain disadvantaged sections of the population (women, the unemployed, the over 45s). Social advancement (evening classes) and training for adult job­seekers have not been developed so extensively.
De juridiske bestemmelser drejer sig om følgende: Uddan­nelsesaftalen, som er en kontrakt, hvorved staten finansie­ rer gennemførelse af kurser, svarende til den vedtagne prioritering.
The State supports training activities in both public and s t private institutions.
Aftale om godtgørelse til uddannelsessøgende.
The public sector receives 60 % of the \ΛΨ subsidy.
De, der følger godkendte kurser, garanteres en godtgørelse enten afstatsmidler eller fra deres virksomhed.
Courses must also be ^m approved as suitable by a special procedure before partici­ imum maum pants can claim remuneration from the State.
I praksis er statens medvirken i de senere år koncentreret om bistand for at muliggøre, at unge kommer i beskæftigel­se.
In 1979, 1041000 working people took part in State­financed training programmes in about 242 million hours of instruc­tion.
Det drejer sig om unge i alderen 16 til 25 år og om handicappede eller særligt defavoriserede grupper (kvinder og arbejdsløse på 45 år eller derover).
Women make up 34 % and young persons under 25, 53 % of the total who attended courses.
Den sociale efter­ og videreuddannelse på aftenkurser og uddannelsen af voksne beskæftigelsessøgende har haft en langt mindre vækst.
The time taken by the State­financed training courses was on average 470 hours and this is 10 times higher than that for in­company training programmes.
') Regionalt udvalg vedr. erhvervs­ uddannelse, erhvervsfaglig videre­ og efteruddannelse samt erhvervsfremme.
1Regional Committee for Vocational Training, Vocational Further Edu­cation and Employment.
) Det nationale råd for erhvervs­ uddannelse samt erhvervs­ og beskæftigelsesfremmende for­ anstaltninger.
2National Council for Vocational Training, Vocational Further Education and Employment.
Fra 1970 til 1981 har erhvervsuddannelsespolitikken i det væsentlige bestået i gennemførelse af de bilaterale aftaler fra 1970 og lovene fra juli 1971.
From 1970 to 1981, vocational training policy has consisted essentially of applying the joint Agreements of 1970, and the Laws of July 1971.
Foran staltningerne har drejet sig om tilpasning til den økonomi ske krise og den stigende arbejdsløshed under hensyn til kravene fra den teknologiske udvikling.
The system, conceived in a period of economic expansion and skilled labour shortage, has been forced to adapt to the economic crisis, the increase in unemployment and the demands of new technology.
Når man sammenligner med de ærgerrige sociale og økonomiske mål for disse foranstaltninger, er resultaterne af systemet en skuffelse.
Compared with the ambitious social and economic objec­tives which had prevailed at its birth, the results of the system can appear deceiving today.
Trods en anselig stigning står statens og virksomhedernes udgifter ikke mål med de mangfoldige behov (kvalifikation af arbejdskraften, unges og kvinders indføring på arbejdsmarkedet, individuel dygtiggørelse, hjælp til arbejdsløse, hjælp til fagligt arbejde).
In spite of large increases, the sums spent by the State and industry are not sufficient to cover all the needs for training (qualification of the labour force, integration of young people and women, individual advancement, aid for the unemployed, the social life and trade union activities of the workers).
Virkningen af uddannelserne er i øvrigt vanskelige at vurdere og kontrollere: Flertallet af kurser, der er finansieret af virksomhederne, er meget korte kurser, gennemsnitlig ca. 50 timer.
Moreover, the effects of training are difficult to evaluate and to control. Most courses financed by business are very short (50 hours on average) and deal with retraining only.
Friheden til uddannelse, som skulle hjælpe lønmodtagerne i deres faglige uddannelse, er kun lidet udviklet; de har en varighed på gennemsnitlig 500 timer, hvilket er længere end de kurser, der finansieres af virksomheden.
Training leave, which should help employees in their vocational develop­ment, has hardly progressed at all.
Kurserne finansieret af staten er forblevet relativt konstante (omkring 120 000, hvis man ikke medregner kurser specielt for de unge), medens de voksnes arbejdsløshed er vokset stærkt.
State-financed courses, longer on average (500 hours) than those financed by busi­ness, have remained more or less stable in number (ap­proximately 120000 if one excludes the courses reserved for young people), whereas the population of adult unemployed is growing rapidly.
De kurser, der er gennemført for at få unge indført i arbejdslivet, har mødt en betydelig interesse i virksomhederne, som kunne se økonomiske fordele herved, men det er temmelig få unge uden kvalifikationer, som hidtil har haft adgang til disse kurser.
Training for the vocational integration of young people has aroused interest amongst businesses which benefit financially, but until now, few unqualified young people have been successful in this field.
De finansielle forskrifter har ofte medført et besværligt administrativt arbejde for virksomhederne og for uddannelsesorganerne. Det gælder særligt de små og mellemstore virksomheder.
The financial regulations have usually put a burden of administrative work on businesses and training organiz­ations, acting as a deterrent, especially amongst the small and mediumsized firms.
Hvad angår den primære uddannelse har formålet været mest muligt at reducere det antal unge, som frem til 1985 vil forlade skolen uden fagligt eksamensbevis.
1. the development of fulltime initial vocational education As regards initial training, the aim between now and 1985, is to reduce to the minimum the number of young people who leave school without a vocational diploma.
Antallet af ud dannelsespladser under undervisningsministeriet skulle stige, særligt i de faglige gymnasier, som forebereder til CAP (certificat d'aptitude professionnelle — erhvervsegnethedsbevis).
The number of places offered by the Ministry of National Education will be increased, especially in the vocational education schools which prepare for the vocational training certificate (CAP);
For at lette den sociale og faglige indførelse i arbejdslivet af de unge på 16 til 18 år, som har forladt skolen uden uddannelsesbevis, skal erhvervsuddannelsesministeriet i
2. the social and vocational integration of disadvantaged young people In order to facilitate the social integration of the 16-18 year olds who have already left school without any qualifi­cations, the Ministry of Vocational Training will put togeth­er, after September 1982, a series of measures inspired partly by the report submitted to the government by Profes­sor Bertrand Schwarz in 1981.
Systemet for efter­ og videreuddannelse er til debat og forhandling. Tre arbejdsgrupper, som alle er sammensat af φ
The reform of the system of continuing education and ^"^ training is at present being negotiated.
^^ mmm tre grupper (arbejdsgivere, fagforbund og staten), har i oktober 1981 afgivet deres forslag, der understreger nødven­
In October 1981, V·» three tripartite working groups submitted their conclusions f" on the necessity of stimulating vocational training, regionalization and the management of finance.
_BAR_^ samt understreger betydningen af, at de regionaliseres, og fik at finansieringen bliver ajourført.
This work brought Q/ together the social partners and State and regional adminis- LB trative authorities.
Ud fra det arbejde, som _Mr således er gjort af arbejdsmarkedets parter og administra­ tionen, vil de førstnævnte genforhandle de nationale overenskomster fra 1970 og 1978, medens administrationen skal forberede en lov, som skal forelægges i parlamentet ved udgangen af 1982.
The former are now renegotiating the National Inter-trade Agreement of 1970 and its endorse­ments of 1978, while the latter are preparing a legal plan which is to be presented to Parliament at the end of 1982.
Association de formation — uddannelsesforbund Brevet d'études professionnelles — erhvervsuddannelsesbevis Brevet de technicien — teknikerbrev Baccalauréat de technicien — teknisk studenterek samen Brevet de technicien supérieur — bevis for højere teknikereksamen Certificat d'aptitude professionelle — erhvervsegnethedsbevis Certificat d'études professionnelles — erhvervsforberedelseseksamen Centre de formation d'apprentis — lærlingeuddan nelsescenter Diplome universitaire de technologie — tekniker diplom Fonds d'assurance formation — uddannelsesfor sikringsfonde Institut universitaire de technologie — teknologisk universitetsinstitut Lycée d'enseignement professionel — erhvervsuddannelseshøjskole Salaire minimum interprofessionnel de croissance — dynamisk mindsteløn
Certificate certificat d'aptitude professionnelle — Vocational Training Certificate (vocationally specific) certificat d'études professionnelles — Vocational Education Certificate (vocationally specific) centre de formation d'apprentis — Apprentice Training Centre diplôme universitaire de technologie — University Diploma of Technology fonds d'assurance formation — Training Insurance Fund institut universitaire de technologie — University Institute of Technology lycée d'enseignement professionnel — Vocational education school (one-year course) salaire minimum interprofessionnel de croissance — Statutory Minimum Wage.
Befolkningsudviklingen 1950-1978
Development of the population 1950-78
Befolkningsudviklingen fra 1950-1978 Irlands befolkning mindskedes i perioden 1950 til 1960 med 5 %.
Development of the population from 1950 to 1978 The population of Ireland decreased from 1950 to 1960 by 5 %.
Først i begyndelsen af 70'erne nåede den igen op på 1950-stadet og voksede frem til 1978 med yderligere 12 % til i alt 3,3 millioner.
It was not until the beginning of the 1970s that it again reached the 1950 figure and it increased by a further 12 % to 3.3 million by 1978.
Næsten to trediedele af befolkningen lever i øst­regionen med hovedstaden Dublin, sydøst­ og sydvest­regionen, som tilsammen udgør 41 % af Irlands landområde.
Nearly two thirds of the population live in the eastern part of the country, the capital Dublin, the south-east and south-west regions, which together comprise 41 % of the land area.