natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Nærhed til uddannelsesfaciliteter Transportnet Energiforsyning og ­omkostninger Skolefaciliteter Vedligeholdelse af maskineri Kulturelle og sociale faciliteter Nærhed til højere læreanstalter Fritidsfaciliteter Kommunikationssystemer Bank/forsikring/advokater Reklame og rådgivning Erhvervskultur Det sociale klima Nærhed til leverandører Bortskaffelse af affaldsprodukter Samarbejde med de lokale myndigheder Nærhed til kunder Andre regionale faktorer Boligudgifter Regionale støtteordninger Industriarealer Kvalificeret arbejdskraft Lokale skatter Ufaglært arbejdskraft
Proximity of training Transport network Supply and cost of energy School facilities Servicing machinery Cultural and social facilities Proximity of high education Leisure facilities Communication systems Banks/insurance/lawyers Advertising and consulting Business culture Social climate Proximity of suppliers Waste disposal Cooperation of local authorities Proximity of customers Other regional factors. Cost of housing Regional policy incentives Industrial sites Supply of qualified labour Local taxes Supply of unqualified labour
De fattige regioner har også en mindre kvalificeret arbejdsstyrke, hvilket afspejler landenes dårligere uddannelsessystemer.
1Ó2 The Ecu Report issues are not tackled, one of the ways in which the peripheral regions of the Community coped with EMU would be through a renewal of emigration.
De regioner og lande i EF, der er bagefter i deres udvikling, har en lang tradition for emigration fra syd, vest og øst mod de centrale medlemslande.
The lagging regions and countries of the EC have a long tradition of migration from the south, west and east towards the central member states.
Alligevel har situationen i de sidste to årtier ændret sig væsentligt.
Nevertheless, the situation has changed significantly in the last two decades.
Selvom den europæiske integrationsproces er fortsat, har den ikke været ledsaget af de store udvandringsbølger blandt arbejdstagerne, der har karakteriseret tidligere perioder.
Although European integration has continued, it has not been accompanied by the large-scale movements of labour which characterised earlier periods.
Faktisk er Irland det eneste af de mindre udviklede EF-lande, hvor der stadig foregår en nettoudvandring, navnlig til UK, hvor irerne ikke har sprogproblemer.
Indeed, Ireland is the only less developed EC country where there is still net emigration, mostly towards Britain where the Irish face no language barrier.
Den eneste undtagelse kan måske blive emigration
The only exception may prove to be emigration from the eastern part of Germany to the western parts, although this too may prove less significant than some had feared.
Spaniernes og portugisernes frihed til at søge arbejde overalt i fællesskabet træder først i kraft fra 1993, og så er det jo muligt, at der vil ske en vis udvandring til de øvrige EF-lande.
True, the freedom for the Spanish and Portuguese to look for work anywhere in the Community will only take place from 1993 onwards, and it is possible that migration to the rest of the EC will take place.
Men man kan lære noget af erfaringerne fra Italien og Grækenland.
However, the experience of Italy and Greece is instructive.
Da arbejdskraftens frie bevægelighed blev indført, oplevede man ingen masseudvandring fra disse to lande.
In neither case was there any large flow of labour when free movement was introduced.
Hertil kommer at der ikke er nogen tradition for vandring mellem Spanien og Portugal. Den lave vandringsfrekvens i sammenligning med tidligere tider skyldes formentlig et stigende lønningsniveau i de lande, folk tidligere udvandrede fra.
Moreover, there is no tradition of migration between Spain and Portugal.
Selvom de relative lønforskelle stadigvæk er høje, ligger det absolutte lønniveau i de fattigere lande langt højere.
Although the wage differential may remain large, the absolute level of wages in the poorer countries is much higher.
Desuden har der siden 50erne fundet en betydelig velstandsforbedring sted i landdistrikterne, og de har altid været hovedudgangspunkt for udvandringsbølger.
More over, the prosperity of the rural areas has improved greatly since the fifties, and they have always been a prime source of any exodus.
For små økonomier, der er afhængige af udenrigshandel, må væksten i økonomisk velfærd i hovedsagen komme fra en udnyttelse af chancerne på verdensmarkedet.
Being small economies which are reliant on foreign trade, the increase in economic welfare must largely come from exploiting opportunities in world markets.
Det er den industrielle struktur i de tilbagestående regioner, som er afgørende.
The industrial structure of the lagging regions is decisive.
I en nyere kommissionsundersøgelse har man for hvert enkelt land analyseret de forskellige branchers styrke inden for rammerne af det indre marked efter 1992.
A recent Commission study analysed the different sectoral strengths of each country within the 1992 single market.
Det fremgik, at handlen mellem de forskellige industrigrene var mindre udviklet i de europæiske lande, der har en lav gennemsnitsindkomst, og at den var mindre omfattende i Grækenland og Portugal end i noget andet medlemsland.
It showed that trade within industry sectors was less developed in the European countries with low income per head and was less important in Greece and Portugal than in any other member countries.
Spanien, Irland og til en vis grad Italien indtager en mellemstilling.
Spain and Ireland, and in some respects Italy too, are in an intermediate position.
Industrisektorerne i de lande, der er bagud i udvikling, kan udvikles på to måder.
The industrial sectors in the lagging countries could develop in two ways.
Den første mulighed består i specialisering på handel med færdigvarer mellem industrierne og mellem industrien og forbrugerne.
A first scenario would consist of specialisation in trade of largely finished goods between industries and between industry and consumer.
Den anden mulighed falder i tråd med det udviklingsmønster, vi kender fra de mere udviklede EF-lande, hvor virksomhederne knytter forbindelse med andre virksomheder inden for samme industri gren.
A second scenario would follow the pattern of the more advanced EC countries, with firms developing links with other firms in the same industrial sector.
Handel inden for samme industrigren vil være dominerende.
Intraindustry trade would dominate.
Ingen af de to udviklingsmuligheder er nødvendigvis bedre end den
Neither scenario is necessarily better than the other, and a combination is likely.
Men samhandel inden for samme industrigren vil betyde, at regionen og landet bliver mindre påvirket af kraftige negative påvirkninger for de sektorer, man er afhængig af.
But intraindustry trade would make the region and the country less susceptible to shocks which might affect sectors on which it was reliant.
I forbindelse med begge udviklingsmuligheder vil udenlandsk in vestering spille en afgørende rolle.
On either scenario, foreign investment will play a crucial role.
For at sikre tilstrømning af udenlandsk kapital, må perifere regioner skabe betingelserne for, at investorerne kan få et attraktivt afkast.
In order to secure inflows of foreign capital, peripheral regions have to provide conditions in which investors can earn an attractive return.
Den måde, hvorpå de nyeste medlemslande - Spanien og Portugal - hidtil har klaret dette, er meget slående.
The performance so far of the newest EC members - Spain and Portugal - is quite striking.
Fra 1986 og fremefter er der sket en voldsom stigning i deres samhandel med resten af fællesskabet, og der har ligeledes været en mægtig vækst i den direkte udenlandske investering. Grafen viser såvel handel som direkte investering som andel af den spanske og portugisiske nationalindkomst.
Since 1986, there has been a take-off in their trade with the rest of the Community together with a boom in foreign direct invest ment.
Figur 20: Spanien og Portugal - handels og investeringsudviklingen med det øvrige EF
Figure 20 Spain and Portugal - trade and investment flows with the rest of the Community
Hovedspørgsmålet er, om en valutaunion, der kommer oven på den integrationsudvikling, som 1992­programmet har igangsat, og en økonomisk union, vil få nogle særskilte regionale virkninger.
The key question is whether monetary union, coming on top of the integration set off by the 1992 programme and economic union, will have any particular regional effects.
De to mest afgørende spørgsmål for de tilbagestående regioner er afskaffel­sen af egen valuta ­ af den nominelle valutakurs ­ og afskaffelsen af usynlige skatter i form af den slagskat, vi analyserede i kapitel 5 og 6.
The two most important issues for the lagging regions are the abandonment of a currency - of the nominal exchange rate -and the elimination of hidden forms of taxation in the form of seigniorage, analysed in chapters 4 and 5.
Hverken det ene eller det andet af disse spørgsmål vedrører alene de fattigere regioner, men de kan muligvis begge få en særlig intens indvirkning på dem.
Neither issue is particular to low income regions, but both may have particularly intense effects in them.
Det er f.eks. klart, at der er en større risiko for, at et land eller en region, der har en forholdsvis lille handel inden for en given sektor eller industri, bliver ramt af en negativ påvirkning, der alene rammer de sektorer, man har specialiseret sig på. For middel­havslandene kunne det mest slående eksempel være, at frygt for foru­rening eller lignende fik indflydelse på turismen.
For example, there is evidently a higher risk for a country or region which does relatively little trade within a particular sector or industry of being hit by a shock affecting only those sectors in which it specialises.
Der er endnu en grund til, at en separat valuta kan være særlig nyttig for i det mindste nogle af de fattigere lande.
There is an additional reason why, for at least some of the poorer countries, a separate currency may be particularly useful.
For Grækenlands ved kommende er landets økonomi meget langt fra det mønster, den ville følge, hvis den var overladt til markedskræfterne - der er med andre ord tale om en betydelig forvridning.
In the case of Greece, its economy is a long way from the pattern which would be dictated by the free play of markets - in other words, it is substantially distorted.
Dette gælder i mindre udstrækning også Portugal.
To a lesser extent, this applies to Portugal.
For økonomier uden forvridning er der relativt lave omkostninger forbundet med at acceptere en fællesvaluta sammen med andre, navnlig hvis deres omkostninger (herunder reallønnen) ligger på stort set samme niveau. Men der kan være alvorlige konsekvenser for en økonomi med forvridninger ved at give afkald på en mekanisme, som kan hjælpe landet med at tilpasse sig verdensmarkedet og dets priser.
There are relatively few costs for undistorted economies in accepting a single currency with others, particularly if their costs (including real wages) are broadly in line.
Disse forvridninger er allerede sat på en hård prøve af virkningerne af det indre marked, der i virkeligheden svarer til en lang række chokvirkninger for økonomier, der er vant til en betydelig beskyttelse.
These distortions are already being tested by the impact of the single market programme, which is the equivalent to a whole series of shocks for economies used to substantial degrees of protection.
Men for mange af fællesskabets tilbagestående regioner vil problemet med at opgive en særskilt valuta slet ikke opstå, idet de allerede er en del af et valutaområde med mere velstående regioner. Det gælder såvel Spaniens som Italiens fattige regioner.
The issue of abandoning a separate currency does not, of course, arise for many of the Community's lagging regions since they are already a part of a currency area with more prosperous regions.
Det er naturligvis også tilfældet for Tysklands fem nye forbundslande, det tidligere DDR.
It is also, of course, the case for Germany's eastern Länder, formerly in east Germany.
Så i praksis taler vi om, at tre lande kan være berettiget til støtte fra fællesskabets strukturfonde: Grækenland, Irland og Portugal.
The impact on the regions 165 which are eligible for support from the Community's structural funds: Greece, Ireland and Portugal.
Inden for denne gruppe udgør Irland et særtilfælde, fordi det har været med i EMS'en siden 1979.
Within this group, Ireland is a special case because it has participated in the European Monetary System since the beginning in 1979.
Faktisk har Irland undgået enhver devaluering inden for ERM siden 1986.
Indeed, it has avoided any devaluation within the ERM since 1986.
I lyset af omsvinget i dets offentlige finanser er det sandsynligvis en situation, der kan fastholdes. Allerede nu anvender Irland omstillinger i de relative priser og ikke sin valuta til at tilpasse sin økonomi til forholdene på verdensmarkedet.
Given the turnaround in its public finances, this is probably sustainable.
Derfor vil opgivelsen af en separat valuta kun medføre alvorlige ofre for Portugal og Grækenland, der begge fører deres egen kurspolitik.
The abandonment of a separate currency would thus involve a real sacrifice only for Portugal and Greece, which both follow autonomous exchange rate policies.
I mere end ti år har Portugal anvendt et regulært devalueringssystem, hvor man nedskriver valutaen i samme omfang som den portugisiske inflationsrate overstiger handelspartnernes.
Portugal has, for more than a decade, operated a regular system of devaluations whereby the currency is reduced in line with the extent to which its inflation exceeds its trading partners.
devalueringer, hvoraf den seneste dog fandt sted i 1983.
This "crawling peg regime" is reinforced periodically with additional devaluations, although the last was in 1983.
Grækenlands politik på området er gået ud på at operere med styrede, flydende kurser, som landet har brugt til at skaffe sig den største generelle devaluering blandt alle fællesskabets lande siden 1979.
Greece has followed a policy of managed floating, which it has used to secure the largest overall devaluation of all Community countries since 1979.
Der er nogle økonomer, der hævder, at Grækenlands meget anderledes erhvervsstruktur forstærker muligheden for økonomiske chok, der kan retfærdiggøre en devaluering, og at Grækenland bør undgå en snarlig indtræden i EMS'en.
Some argue that Greece's very different industrial structure increases the possibility of shocks which would justify devaluations, and that it should avoid early membership of the EMS.
Det andet problem, der navnlig vedrører de tilbagestående middelhavsregioner, er tabet af slagskatteprovenu, der vil forstærke begrænsningen i de offentlige udgifter i de tilbagestående regioner, indtil alternative beskatningsformer er på plads.
The second issue which particularly concerns the lagging regions in the Mediterranean is the loss of seigniorage revenue, which is bound to increase the public expenditure contraints of the lagging regions while alternative forms of taxation are put in place.
Det er sandsynligt, at der vil ske en stigning i fællesskabets centrale offentlige finanser som et resultat af ØMU, men dette vil ligeledes forstærke presset på den nationale udgiftspolitik.
It is likely that there would be some increase in central public finance in the Community as a result of EMU, but this too would tend to increase the demands on national public spending.
Overførslerne fra fællesskabets strukturfonde, der for Grækenlands og Portugals vedkommende kan komme op på 3% af bnp, er afhængige af, at de nationale regeringer yder samme beløb, som fællesskabet bidrager med. Udgiften skal ligge ud over det, staten under alle omstændigheder ville have brugt - det er ekstraudgiftsprincippet, der gælder.
The transfers of the Community's structural funds, which can amount to 3 per cent of GDP in the case of Greece and Portugal, rely on national governments matching the Community contribution. The spending has to be additional to whatever the government would anyway have undertaken - the so-called "additionality" principle.
Tabel 21: Mindre velstillede regioner og fællesskabets strukturpolitik for perioden 1989-93
Table 21 Less favoured regions and Community structural policies for the period 1989-93 (Public expenditure considered in the Community support framework (CSF))
Nole: Desuden vil regionerne drage fordel af de fællesskabsinitiativer, der ikke henhører under FSF -programmerne. Det tidligere DDR vil få støtte fra et særligt strukturfondsprogram i en periode, derbegyndei med den tyske politiske forening, og som ophører i 1993.
1,2 in % of regional GDP Greece (entire country) Ireland (entire country) Portugal (entire country) Spain (70% of the country) Italy (Mezzogiorno)
Tabel 22: FSF offentlige udgifter -analyse efter hovedkategorier i procent
Table 22 CSF public expenditure - breakdown by main categories in percentages
Infrastruktur Støtte til produktinvestering
Infrastructure 27/3 Aids to product investment 17,0
Landbrug Arbejdsstyrke Regionale programmer Andet
Agriculture Manpower Regional programmes Others
Valutaunionen vil formentlig få yderligere indvirkning på de tilbage stående regioner ved at fremskynde reformer i deres finansvæsen.
Included in the other categories financial systems.
Som det er nu, er de fattigere landes finansvæsen ofte ikke tilstrækkeligt udviklet, og har et overordentligt nært forhold til de pengepolitiske myndigheder som følge af behovet for finansiering af store underskud i den offentlige sektor ved hjælp af et højt slagskatteprovenu (i form af store obligatoriske kontantreserver i bankerne).
At present, the financial systems in the poorer countries are often underdeveloped, and have a particularly close relationship with the monetary authorities because of the need to finance large public sector deficits through seigniorage (in the form of high, mandatory bank cash reserve requirements).
Kontrolforanstaltninger med henblik på regulering af kreditgivningen presser hyppigt den private sektor ud af markedet.
Direct controls imposed to regulate credit often crowd the private sector out of the market.
ØMU vil gøre det lettere for udenlandske banker at konkurrere og vil dels gøre det lettere at opnå kreditter og dels sænke renten for lokale låntagere.
EMU will make it easier for foreign banks to compete, and
Til gengæld for disse fordele kan der meget vel opstå omkostninger, hvis de udenlandske banker kun interesserer sig for de store virksomheder.
The impact on the regions 167 will ease both the credit terms and the interest rates applied to local borrowers. Against this benefit, though, there may be a cost if foreign banks are only interested in large firms.
Det kan være at små virksomheder ikke kan leve op til de kreditværdighedskrav, der stilles, og det kan betyde, at de lokale banker kun får de mindre kreditværdige låntagere.
Smaller firms may not meet the rules of thumb it applies to borrowers, and the local banks may be left with less credit-worthy borrowers.
Muligheden for, at de mindre og svagere lokale låntagere bliver presset ud, kan nødvendiggøre etableringen af foranstaltninger, der kan hjælpe den lokale finanssektor med en justering.
The possible crowding out of weaker local borrowers may require policies designed to help the local financial sector adjust.
Formålet vil være at sikre, at marginale låntagere fortsat kan opnå kredit via regionale udviklingsfonde eller fonde med risikovillig kapital.
The objective would be to ensure that marginal borrowers could continue to secure credit through regional development or risk capital societies.
Men nøglespørgsmålet for de fattigere lande og regioner er, om de kan drage fordel af ØMU til at fremskynde deres udvikling.
The key issue, though, for the poorer countries and regions is whether they can take advantage of EMU to accelerate their development.
Vi har allerede set, at Spanien og Portugal har opnået betydelige fordele af deres EF-mcdlemsskab og udviklingen henimod det indre marked.
We have already seen that Spain and Portugal have reaped considerable benefits from EC membership and the move to 1992.
Det er, som vi har hævdet andet steds i bogen muligt, at optimismen i erhvervslivet, vil få en tilsvarende saltvandsindsprøjtning via udviklingen henimod ØMU.
It is quite possible, as we have argued elsewhere, that business confidence will receive a similar sort of boost from the move to EMU.
Under de omstændigheder kan forandringen i det monetære system - overgangen fra adskilte nationale valutaer til én fælles europæisk - give et betydeligt løft i vækstudviklingen i de fattigere regioner.
In these circumstances, the change in monetary regime - from separate national currencies to a single European one - could radically lift the growth path of the poorer regions.
Såfremt fællesskabets vækst accelerer, er det sandsynligt, at de fattigere regioner vil accelerere endnu mere. Som vi har set, går det de fattigere regioner relativt bedre, når det går den samlede økonomi bedre.
If the Community's growth accelerates, it is likely that the poorer regions will accelerate by more.
Der er endnu en grund til, at det kan forventes, at de fattigere regioner vil få en uforholdsmæssig stor fordel af ØMU, en fordel, der mere end opvejer eventuelle tab ved opgivelsen af egen valuta og egen kurspolitik.
There is another reason why the poorer regions might be expected to gain disproportionately from EMU, more than offsetting any putative losses from the abandonment of a separate currency and exchange rate changes.
Det er simpelthen, at virksomhederne - for nogles ved kommende for første gang - vil have en betydelig tillid til makroøkonomiens stabilitet.
This is simply that businesses would, in some cases for the first time, have considerable confidence in the stability of the macroeconomic environment.
Ubetydelig inflation, lave renteniveauer og en fast valutakurs vil altsammen være attraktivt.
Negligible inflation, low interest rates, and a fixed exchange rate would all be attractive.
Hidtil har vi set på de overordnede omkostninger og gevinster, der kan forventes af gennemførelsen af ØMU.
So far, we have looked at the overall costs and benefits which could be expected to flow from EMU.
Vi har desuden set på de mulige følger for de fattigere regioner.
We have also looked at the possible impact on poorer regions.
Det er korrekt at lægge hovedvægten på de overordnede virkninger, fordi ØMU først og fremmest er en forandring, hvis fordele bør overskygge dens omkostninger for alle berørte parter.
This stress on the overall impact is correct because, above all, EMU is a change whose benefits should outweigh its costs for all the participants.
Det er ikke et regnestykke, der ender med nul, hvor den ene gruppe vinder lige så meget, som den anden gruppe taber, men et regnestykke, der ender med et positivt resultat - hvor alle får gevinst.
It is not a zero-sum game in which one group gains what another group loses, but a positive-sum gain in which all can win.
Ikke desto mindre er der en meget forståelig interesse i medlemslandene for, hvordan omkostninger og gevinster vil fordele sig i med lemslandene, simpelthen fordi visse af de elementer, der indgår i forhandlingerne om ØMU vil være meget afgørende for, hvem der får de største gevinster.
Nevertheless, there is understandable interest in the distribution of costs and benefits through the member states if only because some elements of the negotiation of EMU will substantially affect who wins most.
Der er ingen modsætning mellem på den ene side at påpege, at alle kan få en gevinst, mens medlemslandene på den anden side argumenterer for at opnå en større andel af gevinsten -enten i form af at yde mindre eller i form af at modtage mere via en eventuel budgetmæssig omfordeling af ressourcerne.
It is quite consistent to point out that everyone can win, and also to have member states arguing for a larger share of the gains by means of a lower contribution or higher receipts through any redistribution of resources through the budget.