natgillin/translations-raw huggingface dataset:
»Enhver har ret til en retfærdig og offentlig rettergang inden en rimelig frist for en uafhængig og upartisk domstol, der er oprettet ved lov, når der skal træffes afgørelse enten i en strid om hans borgerlige rettigheder og forpligtelser eller angående en mod ham rettet anklage for en forbrydelse.
‘In the determination of his civil rights and obligations or of any criminal charge against him, everyone is entitled to a fair and public hearing within a reasonable time by an independent and impartial tribunal established by law.
Dommen skal afsiges i et offentligt møde, men pressen og offentligheden kan udelukkes helt eller delvis fra retsforhandlingerne af hensyn til sædeligheden, den offentlige orden eller den nationale sikkerhed i et demokratisk samfund, når det kræves af hensynet til mindreårige eller til beskyttelse af parternes privatliv, eller under særlige omstændigheder i det efter rettens mening strengt nødvendige omfang, når offentlighed ville skade retfærdighedens interesser.«
Judgment shall be pronounced publicly but the press and public may be excluded from all or part of the trial in the interests of morals, public order or national security in a democratic society, where the interests of juveniles or the protection of the private life of the parties so require, or to the extent strictly necessary in the opinion of the court in special circumstances where publicity would prejudice the interests of justice.’
I EU-retten finder retten til en domstol ikke kun anvendelse på tvister om borgerlige rettigheder og pligter.
In Union law, the right to a fair hearing is not confined to disputes relating to civil law rights and obligations.
Det er en af følgerne af, at EU er et retsfællesskab, som Domstolen fastslog i sag 294/83, Miljøpartiet »les Verts« mod Europa-Parlamentet (dom af 23.4.1986, Sml. 1986, s. 1339).
That is one of the consequences of the fact that the Union is a community based on the rule of law as stated by the Court in Case 294/83, ‘Les Verts’ v European Parliament (judgment of 23 April 1986, [1986] ECR 1339).
Bortset fra deres anvendelsesområde finder garantierne i EMK dog anvendelse på lignende måde i EU.
Nevertheless, in all respects other than their scope, the guarantees afforded by the ECHR apply in a similar way to the Union.
For så vidt angår stk. 3 bemærkes det, at der ifølge Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols retspraksis skal ydes retshjælp, hvis en manglende hjælp ville udhule garantien for effektive retsmidler (dom EMK af 9.10.1979, Airey, Serie A, bind 32, s. 11).
With regard to the third paragraph, it should be noted that in accordance with the case-law of the European Court of Human Rights, provision should be made for legal aid where the absence of such aid would make it impossible to ensure an effective remedy (ECHR judgment of 9 October 1979, Airey, Series A, Volume 32, p. 11).
Der findes ligeledes en retshjælpsordning ved Den Europæiske Unions Domstol.
There is also a system of legal assistance for cases before the Court of Justice of the European Union.
Forklaring ad artikel 48 — Uskyldsformodning og ret til et forsvar
Explanation on Article 48 — Presumption of innocence and right of defence
Indholdet af artikel 48 er det samme som artikel 6, stk. 2 og 3 i EMK, der er affattet således:
Article 48 is the same as Article 6(2) and(3) of the ECHR, which reads as follows:
Enhver, der er anklaget for en lovovertrædelse, skal mindst have ret til følgende: a) at blive underrettet snarest muligt, udførligt og på et sprog, som han forstår, om indholdet af og årsagen til den sigtelse, der er rejst mod ham; b) at få tilstrækkelig tid og lejlighed til at forberede sit forsvar; c) at forsvare sig personligt eller ved bistand af en forsvarer, som han selv har valgt, og, hvis han ikke har tilstrækkelige midler til at betale for juridisk bistand, at modtage den uden betaling, når dette kræves i retfærdighedens interesse; d) at afhøre eller lade afhøre imod ham førte vidner og at få vidner for ham tilsagt og afhørt på samme betingelser som vidner, der føres imod ham; e) at få vederlagsfri bistand af en tolk, hvis han ikke forstår eller taler det sprog, der anvendes i retten.«
(c) to defend himself in person or through legal assistance of his own choosing or, if he has not sufficient means to pay for legal assistance, to be given it free when the interests of justice so require;
I overensstemmelse med artikel 52, stk. 3, har denne ret samme betydning og omfang som den, der er sikret ved EMK.
In accordance with Article 52(3), this right has the same meaning and scope as the right guaranteed by the ECHR.
Forklaring ad artikel 49 — Legalitetsprincippet og princippet om proportionalitet mellem lovovertrædelse og straf
Explanation on Article 49 — Principles of legality and proportionality of criminal offences and penalties
Denne artikel gentager den klassiske retsregel om ikke at tillægge strafferetlige regler og straffedomme tilbagevirkende kraft.
This Article follows the traditional rule of the non-retroactivity of laws and criminal sanctions.
Man har tilføjet reglen om mildere retsreglers tilbagevirkende kraft, der findes i flere medlemsstater, og som findes i artikel 15 i konventionen om borgerlige og politiske rettigheder.
There has been added the rule of the retroactivity of a more lenient penal law, which exists in a number of Member States and which features in Article 15 of the Covenant on Civil and Political Rights.
Ingen kan kendes skyldig i et strafbart forhold på grund af en handling eller undladelse, der ikke udgjorde en forbrydelse efter national eller international ret på det tidspunkt, da den blev begået.
No one shall be held guilty of any criminal offence on account of any act or omission which did not constitute a criminal offence under national or international law at the time when it was committed.
Denne artikel er ikke til hinder for, at en person domfældes og straffes for en handling eller undladelse, der på det tidspunkt, da den blev begået, var en forbrydelse ifølge de af civiliserede nationer anerkendte almindelige retsprincipper.«
This Article shall not prejudice the trial and punishment of any person for any act or omission which, at the time when it was committed, was criminal according to the general principles of law recognised by civilised nations.’
Man har i stk. 2 blot slettet ordet »civiliserede«, hvilket ikke medfører nogen ændringer i betydningen af dette stykke, der bl.a. tager sigte på forbrydelser mod menneskeheden.
In paragraph 2, the reference to ‘civilised’ nations has been deleted; this does not change the meaning of this paragraph, which refers to crimes against humanity in particular.
I overensstemmelse med artikel 52, stk. 3, har den ret, der sikres, altså samme betydning og omfang, som den, der sikres ved EMK.
In accordance with Article 52(3), the right guaranteed here therefore has the same meaning and scope as the right guaranteed by the ECHR.
Stk. 3 indeholder det almindelige princip om, at straffen skal stå i rimeligt forhold til overtrædelsen, der er stadfæstet i medlemsstaternes fælles forfatningsmæssige traditioner og EF-Domstolens retspraksis.
Paragraph 3 states the general principle of proportionality between penalties and criminal offences which is enshrined in the common constitutional traditions of the Member States and in the case-law of the Court of Justice of the Communities.
Forklaring ad artikel 50 — Ret til ikke at blive retsforfulgt eller straffet to gange for samme lovovertrædelse
Explanation on Article 50 — Right not to be tried or punished twice in criminal proceedings for the same criminal offence
Under én og samme stats jurisdiktion skal ingen i en straffesag på ny kunne stilles for en domstol eller dømmes for en lovovertrædelse, for hvilken han allerede er blevet endeligt frikendt eller domfældt i overensstemmelse med denne stats lovgivning og strafferetspleje.
No one shall be liable to be tried or punished again in criminal proceedings under the jurisdiction of the same State for an offence for which he has already been finally acquitted or convicted in accordance with the law and penal procedure of that State.
Bestemmelserne i foregående stykke forhindrer ikke genoptagelse af sagen i overensstemmelse med vedkommende stats lovgivning og strafferetspleje, såfremt der foreligger bevis for nye eller nyopdagede kendsgerninger, eller såfremt der i den tidligere rettergang er begået en grundlæggende fejl, som kunne påvirke sagens udfald.
The provisions of the preceding paragraph shall not prevent the reopening of the case in accordance with the law and the penal procedure of the State concerned, if there is evidence of new or newly discovered facts, or if there has been a fundamental defect in the previous proceedings, which could affect the outcome of the case.
Der kan ikke ske fravigelse fra denne artikel i medfør af artikel 15 i konventionen.«
No derogation from this Article shall be made under Article 15 of the Convention.’
Non bis in idem-reglen gælder i EU-retten (jf. en omfattende retspraksis, f.eks. dom afsagt den 5. maj 1966 i de, forenede sager 18/65 og 35/65, Gutmann mod Kommissionen Sml. dansk specialudgave s. 175, og en aktuel dom afsagt af Retten den 20. april 1999 i de forenede sager T-305/94 m.fl., Limburgse Vinyl Maatschappij NV m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 931).
The ‘non bis in idem’ rule applies in Union law (see, among the many precedents, the judgment of 5 May 1966, Joined Cases 18/65 and 35/65 Gutmann v Commission [1966] ECR 149 and a recent case, the decision of the Court of First Instance of 20 April 1999, Joined Cases T-305/94 and others Limburgse Vinyl Maatschappij NV v Commission [1999] ECR II-931).
Det præciseres, at reglen om ikke-kumulation gælder to sanktioner af samme art, i dette tilfælde strafferetlige sanktioner.
The rule prohibiting cumulation refers to cumulation of two penalties of the same kind, that is to say criminal-law penalties.
I henhold til artikel 50 gælder non bis in idem-reglen ikke kun inden for en medlemsstats retsområde, men også mellem flere medlemsstater.
In accordance with Article 50, the ‘non bis in idem’ rule applies not only within the jurisdiction of one State but also between the jurisdictions of several Member States.
Dette svarer til gældende EU-ret, se artikel 54-58 i Schengengennemførelseskonventionen og Domstolens dom af 11. februar 2003, sag C-187/01, Gözütok (Sml. I, s. 1345), artikel 7 i konventionen om beskyttelse af Fællesskabets finansielle interesser og artikel 10 i konventionen om bekæmpelse af bestikkelse.
That corresponds to the acquis in Union law; see Articles 54 to 58 of the Schengen Convention and the judgment of the Court of Justice of 11 February 2003, C-187/01 Gözütok [2003] ECR I-1345, Article 7 of the Convention on the Protection of the European Communities' Financial Interests and Article 10 of the Convention on the fight against corruption.
De meget begrænsede undtagelser i disse konventioner, hvorefter medlemsstaterne kan fravige non bis in idem-reglen, er omfattet af den horisontale bestemmelse i chartrets artikel 52, stk. 1, om begrænsninger.
The very limited exceptions in those Conventions permitting the Member States to derogate from the ‘non bis in idem’ rule are covered by the horizontal clause in Article 52(1) of the Charter concerning limitations.
For så vidt angår de situationer, der er omhandlet i artikel 4 i nævnte protokol nr. 7, dvs. anvendelsen af princippet inden for én og samme stat, har den rettighed, der sikres, samme betydning og omfang, som den tilsvarende ret i EMK.
As regards the situations referred to by Article 4 of Protocol No 7, namely the application of the principle within the same Member State, the guaranteed right has the same meaning and the same scope as the corresponding right in the ECHR.
AFSNIT VII — ALMINDELIGE BESTEMMELSER VEDRØRENDE FORTOLKNING OG ANVENDELSE AF CHARTRET
TITLE VII — GENERAL PROVISIONS GOVERNING THE INTERPRETATION AND APPLICATION OF THE CHARTER
Forklaring ad artikel 51 — Anvendelsesområde
Explanation on Article 51 — Field of application
Formålet med artikel 51 er at fastlægge chartrets anvendelsesområde.
The aim of Article 51 is to determine the scope of the Charter.
Bestemmelsen skal klart fastslå, at chartret først og fremmest finder anvendelse på EU's institutioner og organer under iagttagelse af nærhedsprincippet.
It seeks to establish clearly that the Charter applies primarily to the institutions and bodies of the Union, in compliance with the principle of subsidiarity.
Denne bestemmelse blev udarbejdet i overensstemmelse med artikel 6, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union, der pålægger Unionen at respektere de grundlæggende rettigheder, samt med mandatet fra Det Europæiske Råd i Köln.
This provision was drafted in keeping with Article 6(2) of the Treaty on European Union, which required the Union to respect fundamental rights, and with the mandate issued by the Cologne European Council.
Udtrykket »institutioner« er stadfæstet i traktaterne.
The term ‘institutions’ is enshrined in the Treaties.
Udtrykket »kontorer og agenturer« anvendes hyppigt i traktaterne om alle de instanser, der er oprettet ved traktaterne eller den afledte ret (se f.eks. artikel 15 eller 16 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde).
The expression ‘bodies, offices and agencies’ is commonly used in the Treaties to refer to all the authorities set up by the Treaties or by secondary legislation (see, e.g., Articles 15 or 16 of the Treaty on the Functioning of the European Union).
Naturligvis finder denne regel, således som den er knæsat i dette charter, både anvendelse på centrale myndigheder og regionale og lokale instanser samt på de offentlige myndigheder, når de anvender EU-retten.
Of course this rule, as enshrined in this Charter, applies to the central authorities as well as to regional or local bodies, and to public organisations, when they are implementing Union law.
Stk. 2 bekræfter sammen med andet punktum i stk. 1, at chartret ikke kan bevirke en udvidelse af de kompetencer og opgaver, som Unionen har i henhold til traktaterne.
Paragraph 2, together with the second sentence of paragraph 1, confirms that the Charter may not have the effect of extending the competences and tasks which the Treaties confer on the Union.
Det drejer sig om udtrykkeligt at nævne, hvad der logisk følger af nærhedsprincippet og af, at Unionen kun har de kompetencer, som er tildelt den.
Explicit mention is made here of the logical consequences of the principle of subsidiarity and of the fact that the Union only has those powers which have been conferred upon it.
De grundlæggende rettigheder, således som de er sikret i Unionen, har kun virkning inden for rammerne af de kompetencer, der er fastlagt i traktaterne.
The fundamental rights as guaranteed in the Union do not have any effect other than in the context of the powers determined by the Treaties.
En forpligtelse for EU's institutioner i henhold til andet punktum i stk. 1 til at fremme principperne i chartret, gælder derfor kun inden for grænserne af de beføjelser, institutionerne er tildelt.
Consequently, an obligation, pursuant to the second sentence of paragraph 1, for the Union's institutions to promote principles laid down in the Charter may arise only within the limits of these same powers.
Stk. 2 bekræfter endvidere, at chartret ikke medfører en udvidelse af EU-rettens anvendelsesområde ud over Unionens beføjelser i henhold til traktaterne.
Paragraph 2 also confirms that the Charter may not have the effect of extending the field of application of Union law beyond the powers of the Union as established in the Treaties.
Domstolen har allerede stadfæstet denne regel med anerkendelsen af de grundlæggende rettigheder som en del af EU-retten (dom af 17. februar 1998, sag C-249/96 Grant, Sml. I, s. 621, præmis 45).
The Court of Justice has already established this rule with respect to the fundamental rights recognised as part of Union law (judgment of 17 February 1998, C-249/96 Grant [1998] ECR I-621, paragraph 45 of the grounds).
Det er en selvfølge, at henvisningen til chartret i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union i henhold til denne regel ikke kan forstås som en udvidelse af medlemsstaternes handlemuligheder »når de gennemfører EU-retten« (i overensstemmelse med stk. 1 og ovennævnte retspraksis).
In accordance with this rule, it goes without saying that the reference to the Charter in Article 6 of the Treaty on European Union cannot be understood as extending by itself the range of Member State action considered to be ‘implementation of Union law’ (within the meaning of paragraph 1 and the above-mentioned case-law).
Forklaring ad artikel 52 — Rækkevidde og fortolkning af rettigheder og principper
Explanation on Article 52 — Scope and interpretation of rights and principles
Formålet med artikel 52 er at fastsætte rækkevidden af chartrets rettigheder og principper og at fastlægge regler for fortolkningen af dem.
The purpose of Article 52 is to set the scope of the rights and principles of the Charter, and to lay down rules for their interpretation.
Stk. 1 omhandler begrænsninger.
Paragraph 1 deals with the arrangements for the limitation of rights.
Den affattelse, der er anvendt, bygger på Domstolens retspraksis, hvori det hedder: »... Det fremgår imidlertid af fast retspraksis, at udøvelsen af sådanne rettigheder kan underkastes begrænsninger, især inden for rammerne af en fælles markedsordning, såfremt disse begrænsninger faktisk svarer til de fællesskabsformål, der tjener almenvellet, og ikke i lyset af det tilsigtede formål udgør et uforholdsmæssigt og urimeligt indgreb, som berører disse rettigheders egentlige indhold« (dom af 13. april 2000, sag C-292/97, præmis 45).
The wording is based on the case-law of the Court of Justice: ‘... it is well established in the case-law of the Court that restrictions may be imposed on the exercise of fundamental rights, in particular in the context of a common organisation of the market, provided that those restrictions in fact correspond to objectives of general interest pursued by the Community and do not constitute, with regard to the aim pursued, disproportionate and unreasonable interference undermining the very substance of those rights’ (judgment of 13 April 2000, Case C-292/97, paragraph 45 of the grounds).
Omtalen af de generelle interesser, som anerkendes af Unionen, dækker både de formål, der er nævnt i artikel 3 i traktaten om Den Europæiske Union, og andre interesser, der beskyttes af specifikke bestemmelser i traktaterne, såsom artikel 4, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union, artikel 35, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde og artikel 36 og 346 i denne traktat.
The reference to general interests recognised by the Union covers both the objectives mentioned in Article 3 of the Treaty on European Union and other interests protected by specific provisions of the Treaties such as Article 4(1) of the Treaty on European Union and Articles 35(3), 36 and 346 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
I stk. 2 omtales rettigheder, der allerede var udtrykkeligt sikret i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og som anerkendes i chartret, og som nu findes i traktaterne (især de rettigheder, der følger af unionsborgerskabet).
Paragraph 2 refers to rights which were already expressly guaranteed in the Treaty establishing the European Community and have been recognised in the Charter, and which are now found in the Treaties (notably the rights derived from Union citizenship).
Det præciseres, at disse rettigheder fortsat er underlagt de betingelser og de begrænsninger, der gælder for de EU-bestemmelser, som de er baseret på, og som findes i traktaterne.
It clarifies that such rights remain subject to the conditions and limits applicable to the Union law on which they are based, and for which provision is made in the Treaties.
Chartret ændrer ikke de rettigheder, der findes i henhold til EF-traktaten, og som fremgår af traktaterne.
The Charter does not alter the system of rights conferred by the EC Treaty and taken over by the Treaties.
Stk. 3 skal sikre den nødvendige sammenhæng mellem chartret og EMK, i det det fastslår reglen om, at i det omfang rettighederne i dette charter svarer til rettigheder, der sikres ved EMK, er deres betydning og rækkevidde, herunder de tilladte begrænsninger, de samme som i EMK.
Paragraph 3 is intended to ensure the necessary consistency between the Charter and the ECHR by establishing the rule that, in so far as the rights in the present Charter also correspond to rights guaranteed by the ECHR, the meaning and scope of those rights, including authorised limitations, are the same as those laid down by the ECHR.
Det følger navnlig heraf, at lovgiverne, når de fastsætter begrænsninger for disse rettigheder, skal overholde de samme standarder som dem, der er fastlagt i det detaljerede begrænsningsregime i EMK, som der ved bliver gældende for de rettigheder, der er omfattet af dette stykke, dog uden at dette berører EU-rettens og EU-Domstolens autonomi.
This means in particular that the legislator, in laying down limitations to those rights, must comply with the same standards as are fixed by the detailed limitation arrangements laid down in the ECHR, which are thus made applicable for the rights covered by this paragraph, without thereby adversely affecting the autonomy of Union law and of that of the Court of Justice of the European Union.
Henvisningen til EMK omfatter både konventionen og protokollerne.
The reference to the ECHR covers both the Convention and the Protocols to it.
Betydningen og omfanget af de sikrede rettigheder fastsættes ikke kun af teksten i disse instrumenter, men også af retspraksis ved Den Europæiske Menneskerettighedsdomstol og ved EU-Domstolen.
The meaning and the scope of the guaranteed rights are determined not only by the text of those instruments, but also by the case-law of the European Court of Human Rights and by the Court of Justice of the European Union.
Sidste punktum i stykket har til formål at give Unionen mulighed for at sikre en mere omfattende beskyttelse.
The last sentence of the paragraph is designed to allow the Union to guarantee more extensive protection.
Under alle omstændigheder må chartrets beskyttelsesniveau aldrig være lavere end EMK's.
In any event, the level of protection afforded by the Charter may never be lower than that guaranteed by the ECHR.
Chartret berører ikke medlemsstaternes mulighed for at påberåbe sig artikel 15 i EMK, der åbner mulighed for fravigelse af forpligtelser ifølge konventionen under krig eller anden offentlig faretilstand, der truer nationens eksistens, når de træffer forholdsregler, der vedrører det nationale forsvar i tilfælde af krig og opretholdelse af lov og orden i overensstemmelse med deres ansvar, jf. artikel 4, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 72 og 347 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
The Charter does not affect the possibilities of Member States to avail themselves of Article 15 ECHR, allowing derogations from ECHR rights in the event of war or of other public dangers threatening the life of the nation, when they take action in the areas of national defence in the event of war and of the maintenance of law and order, in accordance with their responsibilities recognised in Article 4(1) of the Treaty on European Union and in Articles 72 and 347 of the Treaty on the Functioning of the European Union.
Listen over de rettigheder, der på nuværende stadium og uden at det udelukker en udvikling i retten, lovgivningen og traktaterne, kan betragtes som svarende til rettigheder i EMK i overensstemmelse med stk. 3, er gengivet nedenfor.
The list of rights which may at the present stage, without precluding developments in the law, legislation and the Treaties, be regarded as corresponding to rights in the ECHR within the meaning of the present paragraph is given hereafter.
De rettigheder, der ligger ud over rettighederne i EMK, er ikke gengivet.
It does not include rights additional to those in the ECHR.
Artikler i chartret, der har samme betydning og omfang som de tilsvarende artikler i EMK:
Articles of the Charter where both the meaning and the scope are the same as the corresponding Articles of the ECHR:
— artikel 2 svarer til artikel 2 i EMK
Article 2 corresponds to Article 2 of the ECHR,