natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Omkring 30 mio. EF-borgere i en række lande er henvist til at leve af mindre end halvdelen af gennem snitsindkomsten i deres respektive lande(37 > .
Some 30 million citizens in many countries of the Community are now forced to live on less than half the average per capita income in their Member State'37'.
Samtidig koncentreres velstanden i stigende grad inden for stadig snævrere samfundslag.
At the same time, income is becoming increasingly concentrated in ever smaller sectors of the population.
Udvalget fastslog i sidste års udtalelse med enstemmighed, at der var behov for en social strategi på EF-plan, som måtte baseres på fuld udnyttelse af EF's organisatoriske og finansielle ressourcer med det formål gennem en social konsensus at opnå en udnyttelse af samtlige eksisterende muligheder både for at bekæmpe de sociale opløsningstendenser og for at fremme den økonomiske vækst*38'.
In its Opinion last year the Committee unanimously stressed the need for a European social strategy, backed up by the Community deploying its organizational and financial resources to the full, aiming to achieve a social consensus by exploiting opportunities for economic growth and fighting against social disintegration'38'.
Udvalget gik navnlig ind for, at man satsede på nye uddannelsesmuligheder(39'en forbedring af de sociale sikringsordningers effektivitet og gennemførte foranstaltninger, der kunne medvirke til jobskabelse ved en nedsættelse og omlægning af arbejdstiden, hvilket dog skal ske, uden at det europæiske erhvervslivs konkurrenceevne bringes i fare.
The Committee particularly supported action to promote new training opportunities'39', to improve the social efficiency of our social security systems, and to step up measures to create jobs by the reduction and reorganization of working time. The Committee stressed that this was to be achieved without jeopardizing the competitiveness of the European economy.
Det er dette fænomen, der er årsagen til, at der ikke gøres de nødvendige bestræbelser for at fremme en samordnet industripolitik og en fælles strategi for udvikling af avanceret teknologi samt det forhold, at hovedparten af de socialpolitiske forslag beskæres eller blokeres.
This explains the delays in promoting a concerted industrial policy and a joint high technology growth strategy, and the continuing dilution or blockage of most social policy proposals.
Navnlig manglende tiltag i spørgsmålet om deltidsarbejde, udvanding af initiativer, specielt med det formål at skaffe unge i arbejde, samt tøvende holdning og forhalinger i spørgsmålet om arbejdstldsomlægning og - nedsættelse har altsammen gjort det umuligt at planlægge og træffe de beslutninger, der kunne løse nogle af de øjeblikkelige, alvorlige problemer i Europa.
In particular, delays on the issue of part-time work, dilution of proposals to create jobs specifically earmarked for young people, and hesitation on the issue of reorganization of working time, all indicate failure to tackle the serious problems facing the Community.
Protektionistiske tendenser og nationale ¡solationsfænomener gør sig stærkt gældende og det netop på et tidspunkt, hvor krisens karakter og omfang nødvendiggør en udfyldning af alle de strategiske tomrum i EF's socialpolitik, så den kan få en langt mere omfattende rolle end hidtil og dermed koordineres med økonomi- og industripolitikken.
Protectionist trends and narrow national attitudes remain the order of the day, just when the nature and scale of the recession call for action to plug all the strategic gaps in Community social policy, giving it a broader role, in order to coordinate it with economic and production policies.
Men netop den kendsgerning, at der ikke findes en økonomi- og industripolitik på EF-plan, viser tydeligt, at en halvhjertet konvergensproces efterhånden fører EF bort fra dets oprindelige mål og truer med at ødelægge de resultater, som var nået midt i 1970'erne.
However, the absence too of a Community economic and production policy shows the limits of a half-hearted convergence process which is gradually diverting the Community from its original goals and jeopardizing the progress made up to the mid-1970s.
Der var i begyndelsen af 1984 13 mio. arbejdsløse (11,3%). Ledighedsprocenten er for de enkelte medlemsstater på nuværende tidspunkt følgende: Tyskland, 9,4; Frankrig 9,9; Italien 13,1; Nederlandene 15,4; Belgien 14,7; Luxembourg 1,9; Det forenede Kongerige 12,3; Irland 17,0; Danmark 11,9 (for Grækenland foreligger ikke sammenlignelige tal).
In early 1984 there were 13 million unemployed (11.3%); the percentage jobless by Member State is now : Germany 9.4; France 9.9; Italy 13.1; Netherlands 15.4; Belgium 14.7; Luxembourg 1.9; United Kingdom 12.3; Ireland 17.0; Denmark 11.9 (no comparable figures are available for Greece).
Alene i Storbritannien findes der 7 mio. personer, hvis Indkomst er utilstrækkelig til at dække deres behov for levnedsmidler; navnlig de arbejdsløse og indvandrerne er vanskeligt stillede. Kilde: MORI: MARKET AND OPINION RESEARCH INTERNATIONAL.
In Great Britain alone, seven million people do not have sufficient income to pay for their food needs; the unemployed and immigrants are particularly vulnerable.
og de nye teknologier: Nye fællesskabsinitiativer Fællesskaber i 1980'erne; CES 544/83 De unges
See the Opinions : on Vocational Training and New Information Technologies : New Community Initiatives During the Period 1983-1987 (OJ No.
Se udtalelserne: CES 71/83 Erhvervsuddannelsen Erhvervsuddannelsespolitikken i De europæiske
C 77 of 21.3.1983); on Vocational Training Policies in the European Communities in the 1980s (OJ No.
Konsekvenserne ses allerede tydeligt i ulighederne mellem landene og mellem regionerne og også mellem de forskellige befolkningsgrupper i EF.
The consequences are visible in the exacerbation of the inequalities between the Member States, the regions and the various categories of Community citizens.
Udvalget henledte i sidste års udtalelse opmærksomheden på arbejdsløshedens sociale følgevirkninger og de problemer, de frembyder for Fællesskabets sociale sikringssystemer, samt risikoen for voksende sociale opløsningstendenser.
In its Opinion last year, the Committee drew attention to the social consequences of unemployment, to the difficulties facing the Community's social security systems, and to the risk that social deprivation would increase.
De europæiske økonomier har i løbet af de sidste par år både måttet kæmpe med arbejdsløsheden og foretage nedskæringer i udgifterne til social sikring, for at begrænse de nationale underskud, hvilket har lagt hindringer i vejen for samordnede offentlige foranstaltninger.
In a few short years, the European economies have had to face rising unemployment alongside the cuts in expenditure on social security caused by the need to reduce national deficits. This has hampered coordinated public measures.
De spændinger, der er følgen af den stadig voksende industrielle omstilling, og de omfattende skævheder i de sociale sikringssystemer har ført til en situation, som på den ene side kræver en indsats, og på den anden bred social konsensus, hvis de enkelte landes særskilte problemer skal løses.
The pressures arising from the spread of industrial reconversion and at the same time the wide imbalances in the social protection systems have created a situation which calls (a) for a sufficient level of action to help overcome the difficulties of each country and (b) for broad social consensus.
Der er således tale om en række komplicerede problemer, som dels vedrører inddragelse af arbejdstagerne i beslutninger af økonomiskpolitisk art, som angår deres fremtid, dels samarbejdet på EF-plan.
We are thus faced with the complex problems of (a) worker participation in decisions on production policy which affect their future, and (b) Community-level cooperation.
Det er derfor klart, at enhver modstand imod positive beslutninger, der vedrører arbejdstagernes ret til information og høring, kun kan forklares som en undervurdering af den betydning, det har, at der findes en samstemmende løsning på problemet med udgangspunkt i den integrationsgrad, der hidtil er nået på det økonomiske og produktionsmæssige område.
In this context, the blockage of positive decisions on workers' rights to information and consultation can only indicate a serious underestimation of the pressing need for a convergent solution, based on the degree of economic and production integration now achieved.
Hvilke konklusioner kan der drages af dette udover en bekymret vurdering af situationen og den nuværende udvikling i EF's socialpolitik, som indebærer en fare for tilbagegang, netop nu hvor der i vore befolkninger er så store uopfyldte behov på det sociale område?
What conclusions can be drawn from this, apart from concern at the situation and at the evolution of a Community social policy which risks losing ground just when the needs of our citizens are on the increase?
Udvalget kan ikke nøjes med at genfremsætte eller videreudvikle de forslag, som det har fremsat med bred tilslutning og ofte enstemmighed, selv om de ikke er blevet konkretiseret i praksis eller i det mindste kun delvis og i form af utilstrækkelige foranstaltninger.
It is not enough for the Committee to re-submit or revamp the proposals it has made with a very broad and often unanimous consensus, but which have only been translated into piecemeal, ineffective measures.
Mulighederne for at iværksætte et socialpolitisk program, ligesom i øvrigt EF-foranstaltninger i almindelighed, hæmmes af, at budgetproblemerne endnu er uafklarede; EF's foranstaltninger på det sociale område berøres i øvrigt i særlig grad af den manglende evne eller vilje til at videreføre integrationsprocessen inden for økonomi- og produktionssystemer, så der kan skabes en politik, der kan blive til gensidig fordel for såvel økonomi- som socialpolitikken.
The failure to solve the budget problem clouds the possibilities of developing a social programme, as it does all Community measures. Community social measures are particularly affected by the inability or lack of will to continue the development of the economic and production integration processes, so as to arrive at a policy of mutual benefit to both economic and social aspects.
Så længe denne situation består, kan man kun nøgternt konstatere, at EF's støtteforanstaltninger på det socialpolitiske område har nået deres yderste grænse og må indskrænkes, da de betragtes som en ubetalelig luksus i den nuværende økonomiske situation.
If this situation continues, we must accept that Community social support measures have reached their limit, and are scheduled to decrease; they are seen as a luxury which the present economic situation cannot afford.
Årsberetningen om den sociale udvikling må i denne forbindelse betragtes som en anledning til at komme ind på de grundlæggende problemer og herunder også socialpolitikkens fundament, målsætninger og rolle; og det er samtidig en anledning til at drøfte, hvilke forudsætninger der kan sikre udviklingen af en socialpolitik, der kan tjene som instrument for en konsensus og drivkraft i EF's økonomi.
The Annual Report on Social Developments is thus an opportunity for airing the basic problems, and with them the foundations, the aims, and the role of Community social policy. This also involves the question of the conditions needed to develop a social policy which is an instrument for consensus and a driving force in the Community economy.
EF's socialpolitik - dens grundlag, målsætninger og rolle
The Bases, Aims and Role of EEC Social Policy
Det europæiske økonomiske Fællesskab var I første række tænkt som et økonomisk fællesskab; det var dog også tanken, at det skulle beskæftige sig med visse sociale aspekter, som erfaringerne med EKSF-traktaten havde henledt opmærksomheden på.
The European Community was conceived mainly as an economic entity, with responsibility for certain social aspects devolving from the ECSC Treaty.
Traktatens bestemmelser på det sociale område tilsigtede i hovedsagen en normal og gnidningsløs funktion af det fælles marked.
The social provisions of the Treaty were meant essentially to facilitate the free and unfettered operation of the common market.
Vægten blev med andre ord lagt på fremme af fælles økonomisk vækst, mens det var tanken, at socialpolitikken skulle udvikle sig i takt og gradvis overenstemmelse med den økonomiske udvikling.
The accent, in other words, was on promoting joint economic growth, on the assumption that social policy would evolve and gradually converge at a parallel positive rate.
Traktaten fastlægger dog visse kriterier og målsætninger af social karakter, idet Kommissionen i henhold til artikel 118 og 119 har til opgave at fremme et snævert samarbejde mellem medlemssta terne, især for så vidt angår:
The Treaty also set certain social criteria and goals. Articles 118 and 119 charge the Commission to promote close cooperation between the Member States, more especially as regards :
— — — — — — — — beskæftigelsen, arbejdsretten og arbejdsvilkårene, den almindelige og videregående faglige uddannelse, den sociale tryghed, beskyttelsen mod arbejdsulykker og erhvervssygdomme, sundhedsforskrifter for arbejde, organisationsretten og retten til kollektive forhandlinger mellem arbejdsgivere og arbejdstagere, ligebehandling af mænd og kvinder.
— — — — — — — — employment, law on labour and working conditions, vocational training, social security, protection against occupational accidents and diseases, industrial hygiene, trade union rights and collective negotiations, equal rights for men and women.
Situationen har siden 1957 udviklet sig på en måde, der har skabt øgede behov for EF-foranstaltninger på det sociale område.
Since 1957 the situation has evolved in a way which brings a growing need for Community social measures.
Krisens transnationale og infrastrukturbetingede karakter kræver således, at der gennemføres en socialpolitik, der kan bidrage til at fremme en fornyet afbalanceret og generel økonomisk vækst.
The transnational and infrastructural nature of the recession calls for a social policy which will help promote renewed, balanced and joint economic growth.
Set i lyset heraf er det nødvendigt at skelne mellem støtte som et mål i sig selv og en virkelig socialpolitik.
In the light of this situation, it is necessary to distinguish between assistance as an end in itself and a fully-fledged social policy.
En sådan politik, må prioritere beskæftigelsen og derigennem sikre en bedre balance mellem udbud og efterspørgsel på det traditionelle arbejdsmarked samt fremme oprettelsen af nye arbejdspladser i servicesektoren, der kan imødekomme de behov, der opstår med de nye livsmønstre, som også er en følge af udbredelsen af de stadig mere avancerede teknologier.
Such a policy should bring employment to the fore, working to help reconcile supply and demand on the traditional labour market and to encourage new outlets for services to meet the needs emerging from the new living patterns which are partly the result of the diffusion of increasingly advanced technologies.
Socialpolitikken kan, hvis ellers den nødvendige fleksibilitet er til stede, således puste nyt liv i og støtte økonomien, som ¡gen og samtidig vil kunne sikre de sociale rammebetingelser.
Using the necessary flexibility, social policy can thus revive and support the economy in the same way and at the same time as the economy can provide a guarantee of social conditions.
I nedenstående tabel er der taget hensyn til den reelle stigning i de sociale udgifter i tidsrummet fra 1960 til 1975, som var en ekspansionsperiode, hvor de råvareleverende lande i vid udstrækning betalte for vor vækst, samt i tidsrummet fra 1975 til 1981, der var præget af recession, og hvor dette uberettigede privilegium definitivt forsvandt.
The following comparison covers real increases in social spending from 1960 to 1975 and from 1975 to 1981. The first was a period of expansion when commodity producers largely paid for our growth, and the second a time marked by recession and the definitive withdrawal of this unfair privilege.
Årlig stigningstakt i de reelle sociale udgifter
Annual Growth Rate of Real Social Expenditure
Kilde : OECD)
(Source : OECD)
Det er ikke muligt at foretage en komparativ analyse af de sociale udgifters indflydelse på den økonomiske vækst i USA og EF.
A comparative analysis of the effect of social expenditure on US and Community economic growth is not possible.
Den analoge udvikling i de sociale udgifter er signifikant i den forstand, at den bidrager til at illustrere, at vort produktionssystems konkurrenceevne mindre beror på socialpolitikken end på de mange forskellige kommercielle forvridninger, og navnlig på den forsinkede teknologiske udvikling.
The similar trend in social expenditure is significant in that it helps show that the competition problems of our production system are affected less by social policy than by the many commercial distortions and more especially by our technological backwardness.
Sociale udgifter i % af BNP 1981
Social expenditure as a percentage of GDP 1981
Årlig stigningstakt målt i forhold til BNP
Annual rates of increase in relation to GDP
Disse tal viser et fald i udgifterne, men afspejler ikke udviklingen i retning af konvergens i de sociale udgifter i de pågældende lande.
The fall in these figures does not reflect the trend towards convergence, although it bears out the fall in expenditure.
(Nogle medlemmer giver udtryk for deres forbehold over for disse tals relevans)
(Some members disputed the relevance of these figures).
Det spørgsmål, der rejser sig for de forskellige lande, er følgende: Set i lyset af det aktuelle beskæftigelsesniveau og den sandsynlige udvikling på dette område i de nærmeste år, hvor store og forsvarlige udgifter vil da kunne garantere acceptable sociale sikringsordninger og -niveauer?
The question which arises for the individual countries is the following : in the light of the current employment level and its likely development in the next few years, what level of expenditure will guarantee acceptable social security systems and rates?
EF's opgave må være at gennemføre en politik, der kan fremme en udvikling henimod større konvergens mellem de sociale udgifter og BNP.
For the Community, the issue is the ability to promote a policy which will lead to closer alignment of the percentage of GDP devoted to social expenditure in the Member States.
Alternativet er enten fortsat at nedsætte udgifterne, hvilket vil få nogle følgevirkninger for samfundet, som ikke på forhånd kan beregnes, eller at føre en socialpolitik, som støtter markedet og prioriterer forbruget.
The alternatives are to continue with the cuts, whose effects on society are incalculable, or to introduce a social policy to support the market and boost consumption.
Man må ikke glemme, at dækningen af de nødvendige, offentlige og almindelige behov er det vigtigste element i den sociale kontrakt som sikkerhed for politisk stabilitet, men se kendsgerningerne i øjnene og undersøge, hvilke muligheder der foreligger, og hvilke begrænsninger de indebærer.
If we are not to forget that protection from want is the most important element of the social contract guaranteeing political stability, we must keep our feet on the ground, find feasible solutions, and look into the options and the limits within which they can be followed.
Det første mål må være at indsnævre afstanden mellem det nødvendige og det mulige.
The first goal must be to reduce the gap between what is desirable and what is practicable.
De forskellige beskæftigelsesmæssige aspekter er i den forbindelse de primære interventionsområder for en socialpolitik, der skal støtte økonomien.
In this context, the various aspects of employment are the priority intervention area for a social policy designed to support the economy.
Dette gør sig specielt gældende på EF-plan, hvor "multiplikatorvirkningerne" af en samordnet indsats kan fremme en mere omfattende, hurtigere og mere pålidelig udvikling.
This is even more the case at Community level, where the multiplier effects of concerted action can encourage broader, faster and more reliable growth.
En lignende strategi har i øvrigt ligget til grund for en række initiativer, som er blevet iværksat af EF's institutioner og organer, og har været udgangspunktet for anvendelsen af forskellige af dets instrumenter.
Such an approach is seen in many measures taken by the various Community bodies and the logic behind several of its instruments.
Det bør endvidere bemærkes, at de usikkerhedsmomenter og problemer, der kan registreres i de enkelte medlemsstater, indvirker på den politiske beslutningstagning og forvaltningen af EF's instrumenter, og at der derfor er udarbejdet kompromisser, som er afpasset forholdene i de enkelte lande.
It should also be noted that the uncertainties and problems of each Member State affect political decisions and the administration of Community instruments. Compromises are geared to the requirements of the individual countries.
Medlemsstaterne og erhvervsvirksomhederne frygter forståeligt nok, at udgifterne til social sikring skal hæmme deres konkurrenceevne.
Individual Member States and companies naturally fear that the cost of social security may reduce their competitiveness.
Med en sådan holdning undervurderer man imidlertid den kendsgerning, at de sociale udgifters indvirkning på produktionsomkostningerne ikke er den samme i et system, hvor lovgivnings- og aftalemæssige bestemmelser er sammenblandede, og hvor nogle virksomheder, der er underlagt disse to krav, konkurrerer med andre virksomheder, som ved at benytte decentraliserede produktionssystemer, der ikke lader sig kontrollere, undgår aftalemæssige forpligtelser, når de ikke benytter sig af sort arbejde, for at slippe uden om at yde nogen form for bidrag.
This attitude underestimates the disparities of the social spending pressures on production costs in a system where (a) statutory and contractual provisions are interlinked and (b) companies subject to both these constraints compete with companies which, by adopting decentralized production systems which cannot be controlled, avoid contractual ties when they do not actually resort to undeclared labour in order to avoid any contribution obligations.
Dette bidrager til at forværre den krise, hvori de sociale sikringssystemer befinder sig, den manglende balance på statsbudgetterne forrykkes yderligere, der lægges beslag på investeringsmidler, og man svækker viljen til at fastlægge en EF-industristrategi, som netop er påkrævet på grund af tilbagegangen inden for visse sektorer og produktionsområder.
This situation aggravates the crisis in the social security systems, increases the imbalances in State budgets, diverts funds from investment, and lessens the will to frame the Community industry strategy made necessary by the decline in certain sectors and production areas.
For så vidt angår sidstnævnte punkt, er det klart, at EF som den største handelsblok i verden er langt bedre rustet end medlemsstaternes produktionssystemer hver især til at genskabe balancen i forholdet til de store multinationale selskaber, hvis beslutningscentre ofte findes uden for Europa.
In this connection, it is clear that the European Community, as the largest trading block in the world, is much better equipped than the individual economies of the Member States to redress the balance in relations with the major multinational groups whose decisionmaking base is often outside Europe.
Situationen som sådan understreger klart behovet for at genskabe motivation og interesse på EF-plan og anstille overvejelser over, hvorvidt det vil være hensigtsmæssigt med en global holdningsændring med hensyn til EF's socialpolitik.
Overall considerations underline the need to give a boost to Community interests and motivations, and to consider the case for an overall change of approach to Community social policy.
Dette betyder ikke, at de forslag og initiativer, som til dato er blevet forelagt, skal fejes af bordet, men derimod, at man skal forsøge at overvinde de øjeblikkelige barrierer, som disse rummer.
This does not mean setting at naught the preparations, proposals and measures which have been drawn up so far. It means instead a commitment to going beyond their current limitations.