natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Både den indirekte og den direkte fremgangsmåde har til formål at ændre de strukturer, som ville være en følge af de enkelte virksomheders individuelle adfærd, hvis der ikke blev foretaget noget indgreb. De er altså også at anse for økonomiske indgreb, hvoraf de første skaber selve de vilkår, der skal fremme producenternes ønske om frit at vælge den adfærd, som den i artikel 3 omhandlede fælles interesse kræver af dem, mens de sidstnævnte af hensyn til den fælles interesse pålægger dem handlinger, som er forskellige fra de handlinger, som de faktiske omstændigheder ansporer dem til ...
The two procedures, indirect or direct, modify the structures which individual action would otherwise create; they thus constitute in addition economic intervention procedures but the former creates the appropriate conditions for engendering in producers the will voluntarily to adopt the behaviour which the common interest, referred to in Article 3, requires of them whilst the latter require, in view of this common interest, different measures from them than the factual circumstances induce them to undertake willingly. ..
Da de indirekte virkemidler har samme virkning og hjemler den samme interventionsbeføjelse, gør de det muligt at respektere alle markedsdeltagernes beslutningsfrihcd, mens de direkte virkemidler begrænser den eller udelukker den«.
Although they are identical in their effects and in the power of intervention which they confer the indirect means of action allow the freedom of decision of all the persons concerned in the market to be respected whilst the direct influence requires this freedom to be restricted if not abolished'.
Domstolen siger herved ikke noget om, hvilken opfattelse den selv har af effektiviteten, hensigtsmæssigheden eller nødvendigheden af det ene eller det andet myndighedsindgreb.
Thus the Court of Justice in no way expresses its views as to the effectiveness, the opportuneness or the necessity of one or other means of economic action on the part of the authority.
Den fastslår, hvad traktaten foreskriver eller tillader.
It states what the Treaty prescribes or allows.
ansvar uden for
liability;
C — Konkurrence, beskyttelsesforanstaltninger, kontrakt; afgørelser fra Domstolen
C. Competition, protective measures, noncontractual judgments of the Court of Justice
Endnu nogle betragtninger, navnlig om domme vedrørende Det europæiske økonomiske Fællesskabs konkurrenceregler (artikel 85 og 86), vedrørende beskyttelsesforanstaltninger samt ansvar uden for kontrakt.
There are still certain observations to be made relating, in particular, to judgments concerning the rules of competition within the European Economic
(1) Dom af 21. juni 1958, sag 8/57, Hauts Fourneaux og Aciéries Belges mod Den Høje Myndighed for Det europæiske Kul- og Stålfællesskab, Ree. 1958, s. 223, Sml. 1954—64, s. 105.
Case 34/62 [1963] ECR 131. Hauts Fourneaux et Aciéries Belges, Recueil 1958, p. 223.
konkurrencen, skal vurderes i lyset af det almindelige princip, at handelen mellem medlemsstaterne ikke må hindres eller lammes.
(i) In interpreting the meaning and scope of the provisions of Article 85 and in particular on the basis of the wording thereof, the judgment of the Court of Justice of 13 July 1966 in Case 32/651emphasized that the limitations imposed on competition are appraised in the light of the general principle that trade between Member States must not be hampered or paralysed.
Det bestemmes i artikel 85, at »alle aftaler ..., der kan påvirke handelen mellem medlemssta­ter, ... er uforenelig med fællesmarkedet ...«.
Article 85 furthermore provides that 'all agreements which may affect trade between Member States ... are incompatible with the Common Market...'.
Domstolen understreger, at det navnlig har været formålet med at indsætte denne bestemmelse i fælles­skabsretten at undgå en opdeling af de nationale markeder.
The Court stressed that in Community law the essential objective of this provision is to prevent the partitioning of national markets.
I sin dom af 13. februar 1969 (*) præciserer Domstolen, efter vor opfattelse med rette, at aftaler mellem virksomheder skal vurderes forskelligt efter fællesskabsrettens retsregler og de nationale retsregler, således at en aftale mellem virksomheder meget vel kan give anledning til to sideløbende sager ved henholdsvis fælles­skabsmyndighederne og de nationale myndigheder.
In its judgment of 13 February 1969 2the Court stated, rightly in my view, that agreements between undertakings must be appraised differently in accordance with the provisions of Community law and with those of national law so that an agreement between undertakings may give rise to two parallel procedures before the Community authorities and the national authorities.
Domstolen fastslår her­med, at beføjelserne skal deles.
The Court thus determines the separation of jurisdictions.
I dom af 13. juli 1966 (2) fastslår Domstolen, at selv om eneforhandlingsaftaler efter de nationale lovgivninger kan anses for lovlige, kan de falde ind under forbudene i artikel 85, når de har til følge eller til formål at opdele marke­derne.
In the judgment of 13 July 19663the Court held that although sole distributorship agreements may be regarded as lawful under national systems of law they may fall under the prohibitions of Article 85 if they have as their object or effect the division of the markets.
I samme dom hedder det om Kommissionens anvendelse af EØF­traktatens artikel 85, stk. 3: »for at udøve sine beføjelser må Kommissionen nødvendigvis foretage vurderinger af vanskelige økonomiske forhold ...
In the same judgment, providing a ruling on the application by the Commission of Article 85 (3) of the EEC Treaty the Court held 'the exercise of the powers of the Commission necessarily involves complex economic evaluations .. .
Domstolsprøvel­sen af disse vurderinger må tage hensyn hertil og begrænse sig til en under­søgelse af rigtigheden af de kendsgerninger, vurderingen bygger på, og af Kommissionens henførelse af disse under gældende retsregler ...
Judicial review of those evaluations must take account of their nature by confining itself to an examination of the relevance of the facts and of the legal consequences which the Commission deduces therefrom . . .
Denne prøvelse skal først og fremmest dreje sig om afgørelsernes begrundelse, hvoraf det skal fremgå, hvilke kendsgerninger og overvejelser de nævnte vurderinger er baseret på«.
This review must in the first place be carried out in respect of the reasons given for the decisions which must set out, the facts and considerations on which the said evaluations are based'.
I alle sine domme har Domstolen nærmere præciseret traktaternes økonomiske system og Kommissionens og Ministerrådets beføjelser og opgaver. Den har fortolket fællesskabsretten.
In all those judgments the Court of Justice has clarified the economic system of the Treaties, the powers and tasks of the Commission and of the Council of Ministers; it has interpreted Community law.
1969, s. 1. {■) Dom af 13. juli 1966, sagerne 56 og 58/64, Ree. 1966, s. 429. (3) Se Kapitel VI.
Cases 56 and 58/64 [1966] ECR 299.
) og Haecht( vedrørende begrebet »foreløbig gyldighed« af de aftaler ... som er omhandlet i EØF-traktatens artikel 85.
Bilger3 and Haecht4 judgments relating to the concept of the 'provisional validity' of agreements. .. covered by Article 85 of the EEC Treaty.
Nogle har kritiseret eller tilsluttet sig de første domme og andre den sidste.
Some have been criticized or approved the first judgments whilst others have done the same in respect of the last judgment.
Der indtrådte klart en ændring i retspraksis.
A complete change of judicial attitude has certainly occurred.
Skal forklaringen hertil søges i politiske eller især økonomiske beslutninger?
Is this to be explained by political or in particular by economic choices?
Skal begrundelsen findes i de økonomiske konsekvenser af de første domme eller i reaktionerne fra de nationale dommere og fra teorien ?
Is its origin to be traced to the economic consequences of the first judgments or again to the reactions of the national courts and of legal writers?
Denne ændring såvel som de betingelser, hvorunder den har fundet sted, og særlig dens baggrund er efter min opfattelse en helt normal foreteelse inden for den rene domstolskontrol.
1 consider that this change, like the way in which it was done and in particular its causes, constitute an entirely normal phenomenon in the exercise of purely judicial office.
Domstolen har i medfør af den opgave, den har fået tillagt, samtidig skullet »fortolke« adskillige begreber, harmonisere og koordinere flere af konkurrence-reglerne i EØF- og navnlig skullet præcisere begrebet »ingen retsvirkning« (artikel 85, stk. 2), begrebet dispensation for ugyldighed (artikel 85, stk. 3) og de i forordning nr. 17 fastsatte retsregler, som er vedtaget på grund lag af EØF-traktatens artikel 87. Af denne fortolknings-, harmoniserings- og koordinationspraksis opstod begrebet foreløbig gyldighed.
In carrying out its task the Court of Justice had at the same time to 'interpret' a number of concepts, harmonize and coordinate several provisions relating to competition within the EEC and in particular to clarify the concept of 'nullity' (Article 85 (2)) the concept of the exceptions from such cases of nullity (Article 85 (3)) and the legal system flowing from Regulation No 17 adopted in implementation of Article 87 of the EEC Treaty.
Men hvordan skulle denne foreløbige gyldighed nøjagtig forstås, og hvad var dens omfang og varighed ... ?
But what was the precise nature, extent and duration of such provisional validity?
Nye fortolkningsspørgsmål.
New questions of interpretation.
De nationale dommere og teorien havde forskellige opfattelser af dette spørgsmål (se navnlig forslag til afgørelse ved cass. beige, 8. juni 1967, J.T. af 9. september 1967, og Revue trimestrielle de droit européen, 1967, s. 924).
The views of the national courts and of writers were divided in this matter (Vide in particular the opinions in connexion with the judgment of 8 June 1967 of the Cour de Cassation of Belgium (Journal des Tribunaux, 9 September 1967 and the Revue Trimestrielle de Droit Européen, 1967, p. 924).
Domstolen løste spørgsmålet ved fortolkning i dommene Portelange og Bilger.
The Court of Justice provided an interpretation of these in its judgments in the Portelange and Bilger cases.
Denne afgørelse vakte kritik og bragte forstyrrelse i den fredelige tilstand inden for teori og praksis, især på grund af dens virkninger i forretningslivet; man kunne nok synes, at denne afgørelse ikke havde eller, i hvert fald ikke havde megen støtte i »retsreglerne«.
This decision gave rise to criticism and upset 'judicial and doctrinal circles' particularly because of its repercussions in business life, for it was thought that the 'rules of law' did not justify or scarcely justified the said decision.
Ved først givne lejlighed tog Domstolen hensyn til den fremførte kritik og tog problemet op til fornyet retlig overvejelse ... som enhver national Høje steret ville have gjort.
On the first occasion the Court of Justice took account of those criticisms and reactions and reconsidered the problem ... as any national supreme court would have done.
(2) Dom af 18. marts 1970, sag 43/69, Ree. 1970, s. 127.
Judgment of 9 July 1969, Case 10/69 [1969] ECR 319.
(3) Dom af 6. februar 1973, sag 48/72, Sml. 1973, s. 77.
Judgment of 6 February 1973, Case 48/72 [1973] ECR 77.
ti) Endnu nogle karakteristiske domme, hvor disse beføjelser er blevet præci­seret og respekteret, og hvor Domstolen giver nogle nyttige oplysninger om karakteren af sine egne beføjelser, disses udstrækning og grænser.
(ii) Let me mention some further characteristic judgments in which these respective powers and jurisdictions are clarified and respected and in which the Court of Justice provides useful guides as to the nature, the extent and the limits of its own jurisdiction.
Jeg har allerede andetsteds i denne rapport citeret og kort kommenteret dommen af 22. januar 1976, sag 55/75, vedrørende ydelse eller opkrævning af et udligningsbeløb, når anvendelsen af visse valutamæssige foranstaltninger kan medføre forstyrrelser i samhandelen med landbrugsvarer (*).
Elsewhere in this review I have already cited and briefly commented on the judgment of 22 January 1976 in Case 55/75 on the granting or the levying of a compensatory amount when the application of certain monetary measures involves disturbances in the trade in agricultural products.2
Generaladvokat Dutheillet de Lamothe's forslag til afgørelse i sagen Rewe Zentrale ... mod Hauptzollamt Emmerich — sag 37/70 (2) giver os også nyttige oplysninger. En medlemsstat havde af Kommissionen og i medfør af EØF­traktatens artikel 226 af Kommissionen fået tilladelse til at lægge en udligningsafgift på visse indførsler.
Helpful guidelines may also be derived from the opinion of Mr Advocate-General Dutheillet de Lamothe in Case 37/70, Rewe Zentrale ν Hautpzollamt Emmerich.3A Member State was authorized by the Commission under Article 226 of the EEC Treaty to levy a countervailing charge in respect of certain imports.
En importør havde ved Domstolen nedlagt påstand om, at der til imødegåelse af den situation, som medlemsstaten be­fandt sig i, kunne have været truffet andre og mindre radikale forholdsregler, som ville have medført færre forstyrrelser end en udligningsafgift på indførs­lerne.
An importer had asserted before the Court of Justice that in order to deal with the situation which, according to the Member State, existed it would have been possible to adopt other measures less radical than a countervailing charge in respect of imports and which would have entailed less disturbance.
Hos generaladvokaten hedder det: »...
The Advocate-General maintained that: '... the Court
Domstolen træffer afgørelse om fællesskabsforordningers gyldighed og rækkevidde.
The Court is ruling on the validity and the scope of Community provisions.
Den begynder med at nævnte, at dommeren ved kontrollen med, hvorvidt en beføjelse udøves retmæssigt af fællesskabsmyndighederne, ikke må sætte sit eget skøn i stedet for den pågældende myndig­heds. Dens kontrol er kun en retlig kontrol.
It first of all recalls that in reviewing the legality of the exercise of a power by the Community authorities the Court cannot substitute its appraisal for that of the competent authority.
Dernæst fastslår den på den ene side, for så vidt angår ydelse og ophævelse af denatureringspræmier for korn — at Kommissionen, dels med hensyn til hvilke faktorer, den eventuelt vil anse for en forstyrrelse af markedet, dels med hensyn til valget af midlertil imødegåelse heraf, har en vidtgående skønsbeføjelse, som skal udøves inden for den fælles landbrugspolitiks rammer i lyset af den erhvervs­politiske målsætning på området . . .
It thus finds on the one hand with regard to the gran­ting and abolition of the denaturing primes for cereals that the Commission enjoys both with regard to taking into consideration any factors relating to disturbance and the choice of methods intended to counter them a wide discretion which it must exercise in the light of the objectives of economic policy within the framework of the common agricultural policy ...
Den kan navnlig gøre brug af sin skønsbeføjelse til fuldstændigt at ophæve udbetalingen af denatureringspræmien, dersom de økonomiske omsrændigheder kræver det.
In particular the Commission has the power entirely to suspend payment of the denaturing prime if the economic circumstances require.
Domstolen fastslår på den anden side, at der må tages hensyn til retssikkerheden, at de erhvervsdrivendes velbegrundede tillid må respekteres — dom­stolskontrol — og navnlig at ændringer i denatureringsordningen i løbet af et høstår har en ekstraordinær karakter og derfor kun kan foretages i tilfælde af trussel om forstyrrelse af markedet.
The Court also finds that account must be taken of legal certainty and in particular of the legitimate expectations of the persons concerned — review by the Court — and in particular that, since adjustments of the denaturing system during the marketing year are of an exceptio­nal nature, then can be made only where the balance of the market is likely to be disturbed.
Det er derfor med føje, at de denaturerende firmaer lægger planer for deres produktion for et høstår ad gangen.
Thus Denaturing undertakings may therefore legitimately arrange their projects for the entire cereal marketing year. [1971] ECR 43.
til en hensigtsmæssigheds- risiko, at kontrollen går fra en legalitetskontrol kontrol«.
acknowledges that although in this sphere the Commission does not have a discretion it possesses a power of appraisal subject to review by the Court and I would personally add that this is a wide power of appraisal ...
Denne konklusion ligger på linje med kendelsen af 5. oktober 1969 i1), hvori det hed: »at udsætte gennemførelsen af en afgørelse, i hvilken der gives afslag (afslag på en ansøgning fra en medlemsstat om tilladelse til at træffe visse beskyttelsesforanstaltninger), kan ikke sidestilles med en af Kommissionen nægtet tilladelse.
This opinion is at one with the view taken in the Order of 5 October 1969 ' in which it was held: ...'... suspension of the operation of a decision of refusal [of an application submitted by a Member State for authority to adopt certain protective measures] cannot be equivalent to the grant of the authorization refused by the Commission.
Domstolen kan ikke sætte sig i Kommissionens sted og inden for rammerne af EØF-traktatens artikel 226 træffe beslutninger i stedet for den udøvende myndighed«.
The Court has no authority to substitute itself for the Commission in order to take within the framework of Article 226 [of the EEC Treaty] decisions instead and in place of the executive'.
iii) Dommen af 14. maj 1975 — sag 74/74 vedrørende ansvar uden for kon trakt — udtrykker Domstolens tidligere praksis: »Da den kritiserede retsakt er generel og indebærer en foranstaltninger af erhvervspolitisk karakter, kan [Kommissionen] efter traktatens artikel 215, stk. 2 kun ifalde ansvar for den skade, som private har lidt gennem denne retsakt, såfremt der foreligger en tilstrækkelig præcist beskrevet krænkelse af en højere retsregel til beskyttelse af private«.
(iii) The judgment of 14 May 1975 in Case 74/74, relating to noncontractual liability, recalls previous caselaw in accordance with which: 'since the disputed measure is of a legislative nature and constitutes a measure taken in the sphere of economic policy, the Community cannot be liable for any damage suffered by individuals as a consequence of that measure under the provisions of the second paragraph of Article 215 of the Treaty, unless a sufficiently flagrant violation of a superior rule of law for the protection of the individual has occurred'.
Kommissionen havde i sin forordning 189/72 ophævet udligningsbeløbene.
By Regulation No 189/72 the Commission had abolished compensatory amounts.
Det blev navnlig gjort gældende, at dette betød en tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, idet det var sket med tilbagevirkende kraft; des uden at den ej heller havde taget hensyn til de pågældendes berettigede forventning om, at udligningsbeløbene ville blive opretholdt for allerede indgående kon trakters vedkommende.
It was alleged in particular that by withdrawing these amounts with retroactive effect the Commission had violated the principle of legal certainty, and had failed to respect the trust which the persons concerned might legitimately have in the maintenance of the compensatory amounts for current transactions.
Domstolen tager ikke påstanden om den tilbagevirkende kraft til følge.
The Court did not find that the complaint as to the retroactive effect was well founded.
Men den er af den opfattelse, at »da der ikke forelå almene hensyn af bydende karakter, har Kommissionen ved sin undladelse af at knytte overgangsforanstaltninger til forordning nr. 189/72 til beskyttelse af den forventning, som den erhvervsdrivende med rette måtte nære til de fællesskabsretlige bestemmelser, tilsidesat en højere retsregel og således pådraget Fællesskabet ansvar«.
It held nevertheless that: 'in the absence of an overriding matter of public interest, the Commission has violated a superior rule of law, thus rendering the Community liable, by failing to include in Regulation No 189/72 transitional measures for the protection of the confidence which a trader might legitimately have had in the Community rules'.
bestemte handlinger eller forbyder den at gøre det.
In the national legal systems and especially in the Belgian system similar principles obtain.
Det er ganske vist administrationen, der beslutter uden domstolstilsyn, men såfremt der ved den trufne beslutning overtrædes en retsregel, træder domstolskontrollen ind.
The administration is unfettered in its choice in so far as it does not infringe a rule of law, in particular a rule which requires or prohibits the adoption of a specific measure.
Professor Dadin skrev følgende (x) »Når dommeren dømmer administrationen, administrerer han ikke i højere grad end lovgiveren administrerer, når han lovgiver for administrationen.
Professor Dabin wrote2that: 'the legislature no more administers when it legislates for the administration than the courts administer when they deliver a judgment on the administration.
Det er netop derfor, at den administrative dom mer — skønt han ikke formelt tilhører den dømmende magt — ikke ophører med at være dommer, når han løser de konflikter, hvori administrationen er part: han dømmer, han administrerer ikke.
This is why, although the administrative courts do not formally constitute part of the judiciary, they do not lose their judicial nature when they settle disputes to which the administration is a party: the courts judge and do not administer.
Holdes dommerens og administrationens funktioner klart adskilte, bevares det væsentlige i magtadskillelesen og den betydning, som denne har«.
Since the tasks of the courts and of the administration remain distinct the essence and validity of the separation of powers is preserved'.
Afsnit 3. Den »politiske« og administrative myndighed og dommerens opgaver ... inden for andre områder
Section 3 Powers of the 'political authority' and of the administration and the task of the Court of Justice in other spheres
Især om tjenestemandssager
Disputes involving officials
Det er unødvendigt at nævne de talrige domme og forslag til afgørelse inden for dette område.
It is superfluous to recall the very numerous judgments and opinions which have been delivered in this connexion.
Administrationen har sine beføjelser og sit ansvar ... Dommeren har sine.
The administration has its powers and responsibilities ... and the Court of Justice has its.
Lad mig navnlig citere fra dommen af 7. juni 1972 (2) : Domstolen fastslår, at tjenestemandsvedtægten klart viser, at vedtægtens forfattere har ønsket at tillægge administrationen en vis frihed til at foretage en rimelig vurdering af de faktiske omstændigheder, som i hver enkelt sag anføres til støtte for en anmodning om ligestilling.
Let me mention in particular the judgment of 7 June 1972:3the Court found that the wording of the Staff Regulations of Officials showed clearly that the authors of the Staff Regulations intended to leave to the administration a
I sit forslag til afgørelse i sag 29/70 (Marcato mod Kommissionen) (*) sagde generaladvokat Dutheillet de Lamothe: »Domstolen tager afstand fra at foretage en prøvelse af administrationens skøn vedrørende tjenestemænds faglige kundskaber.
In his opinion in Case 29/70 (Marcato ν Commission) - Mr Advocate-General Dutheillet de Lamothe said: 'you refuse to review the administration's assessment of the occupational aptitude of the official.
Domstolen kontrollerer udelukkende lovmæssigheden af den fremgangsmåde, som har ført til vurderingen af tjenestemandens fortjenester, rigtigheden af de faktiske oplysninger, som administrationen har lagt til grund for sit skøn, samt hvorvidt disse faktiske kendsgerninger stemmer overens med dette skøn«.
You review only: the regularity of the procedure which has led to the assessment of the merits of the official; the material accuracy of the facts on which the administration has based this assessment and the compatibility between facts and assessment'.