natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Metoden skal faktisk på fællesskabsplan omsætte et princip og en praksis, der er vidt, men ikke ensartet udbredt i de fleste medlemslande: Et for arbejdsmarkedets parter selvstændigt initiativ­, ansvars­ og forhandlingsfelt inden for områder, på hvilke deres fælles aktion er mere relevant end institutionernes.
One essential feature distinguishes the so cial dialogue from other forms of such participation by the social partners and their consultation by the Commission as to its initiatives, and from tripartite structures such as CEDEFOP or the Dublin Foundation: it is that the partners them selves rather than a Community institution have to assume the main role, At most, a Community agency will take on the role of intermediary or broker.
Ligeledes for første gang indfører fælles­skabsretten klart to subsidiaritetsprincipper på det sociale område: Selvfølgelig EF­subsidiaritet over for medlemslandene (ar­tikel 1), men også institutionernes subsidiaritet over for arbejdsmarkedets parter i EF ­ når disse bedre er i stand til at varetage visse opgaver.
For the first time, the social partners have taken a direct, transparent part in the Com munity decisionmaking process by work ing together to draw up a text which was accepted more or less as it stood at Maastricht.
Artiklenbehandler førstEF­dialogens modning siden 1985 iforbindelse med forberedelsen af det indre marked, der­næst dialogens mål­på én gang utopi og krav ­ og endelig de tre krav, som parterne står overfor: Berigelse af dialogens "produktudvalg" (ramme­overenskomster, adfærdskodekser og henstillinger), styrkelse af parternes forhandlingsevne og især forbedring af sammenhængen mellem det fælles og det nationale, det globale og det sektorielle.
The practical implication of this approach is that it transposes to Community level a principle and practice that are common to, if unevenly spread, in most Member States: that there should be a forum for independent initiative, responsibility and negotiation specific to the social partners in those fields wherejoint action on their part would be more pertinent than action by institutions. tions.
Oven i købet er den ubegrænsede række af muligheder (dialog, overenskomstmæssige forbindelser, aftaler) en tilskydelse til ud­nyttelse af alle mellemløsninger lige fra et almindeligt møde til en bindende aftale.
For the first time, too, Community law has clearly recognized the twofold principle of subsidiarity in social matters: the sub sidiarity of the Community with regard to certain Member States (article 1 ), but also the subsidiarity of institutions with regard to the Community social partners, when they are better placed to take on certain tasks.
Med denne begrænsning fortolkes den so­ciale dialog snart som en utopi (kreativ eller farlig alt efter opfattelsen) snart som et krav. Utopi?
This article discusses the gradual evolution of the Community dialogue since 1985, linked with preparations for the Single Market.
Den sociale dialog mellem arbejdsgiver­og arbejdstagerrepræsentanter udgør et særligt, men utvivlsomt også meget van­skeligt aspekt af hele det system af er­hvervslivets og arbejdsmarkedets parters aktive deltagelse, som EF helt fra begyn­delsen har bestræbt sig på at opdyrke og fremme.
Furthermore, the open-ended approach (dialogue, contractual relationships, agree ments) is an invitation to explore a whole range of intermediate solutions, from sim ple meetings to binding agreements.
Maastricht­Traktaten eller nærmere be­tegnet den hertil hørende "Aftale om So­cial­ og Arbejdsmarkedspolitikken ind­gået mellem Det Europæiske Fællesskabs Medlemsstater med Undtagelse af Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland" udgør et betydeligt skridt for dialogens udvikling.
Defined in this way, the social dialogue can be viewed either as Utopian (and Utopianism can be seen as creative by some, dangerous by others) or as a vital necessity. It is Utopian because of the diversity of systems and cultures in the nations concerned and by the very nature of the subjects to be tackled, as we shall discuss.
Professor og konsulent Ecole euro­péenne des
The Maastricht Treaty - or more specifically the Agreement on social policy an nexed to the Treaty signed by all the Member States except the United Kingdom' - is
Det er et vigtigt redskab for arbejdsmarke­dets parter, som i de kommende måneder vil vise, hvad de kan få ud af det.
This has, then, created an important tool for the social partners, and over the next few months they will show what they can do with it.
Redska­bet er opbygget på grundlag af slidsomt indhøstet erfaring. De retlige teksters værd bestemmes af den praksis, der ledsager dem eller hyppigt går forud for dem.
It is a tool forged by hard-won experience.
Maastricht er afslutningen på en praksis, der navnlig er modnet siden 1985­konfe­rencen.
Maastricht is the culmination of practice that has been evolving, especially since the 1985 conference.
■ Hvordan og på hvilket grundlag har den hidtil udviklet sig?
In this article we shall not discuss the consultation (which
Erhvervsuddannelse 1/1992
Vocational training 1/1992
■ Hvad er dens formål?
■ what problems does it have to tackle?
■ Hvordan vil arbejdsmarkedets parter reagere på kravene fra Maastricht?
■ how will the social partners respond to the challenges of Maastricht?
Nylige resultater af EF's sociale dialog
The Community social dialogue: recent achievements
Den er blevet ført i tyve år på to planer:
1986 and 1987. The President of the Coun­cil presented these views to the European Council in June 1987.
■ Tværfagligt om horisontale spørgsmål mellem Sammenslutningen af Industri­ og Arbejdsgiverorganisationer i De Europæi­ske Fællesskaber (UNICE), Det Europæi­ske Center for Offentlige Virksomheder (CEEP) og Den Europæiske Faglige Samarbejdsorganisation (DEFS); at bringe de nationale parters adfærd i harmoni med udtalelsen.
between the Union of Industries of the European Community (UNICE), the Eu­ropean Centre of Public Enterprises (CEEP) and the European Trade Union Confederation (ETUC), and
■ sektorielt mellem arbejdsgiver­ og arbejdstagerorganisationer inden for en række sektorer.
■ sectorial, between employers' organi­zations and trade unions in a number of sectors.
føres en væsentlig nyskabelse: Nedsæt­telse af en politisk styringsgruppe, der skal følge gruppernes arbejde og sørge for opfølgningen deraf.
A joint meeting at the Palais d'Egmont in Brussels on 12 January 1989 reviewed the situation and introduced an important in­novation: a pilot group was set up at politi­cal level to monitor the work of the groups and provide significant follow­up.
Metoden med arbejds­grupper, der udarbejder fællesudtalelser, videreføres, og der tages fat på to vigtige områder:
The method of having the working groups for­mulate joint views was continued, and two major fields were defined:
■ I 1990 forelægger gruppen "Undervis­ning og uddannelse" to fællesudtalelser;
■ the "Education and Training" group judge their "value and usefulness in the issued two joint views in 1990; national and European context".
Det er selvfølgelig den tværfaglige dialog, der indtager den centrale plads.
It has obviously been the dialogue at inter­industry level that has taken the central role.
Den spi­rede i halvfjerdserne som led i Det Perma­nente Beskæftigelsesudvalg og De Tresi­dede Konferencer (en fælleserklæring om den erhvervsfaglige uddannelse fremsat­tes så tidligt som i 1974), men kørte deref­ter fast under den herskende pessimisme i begyndelsen af firserne .
It began in embryo in the 1970s under the Standing Employment Committee and the tripartite Conferences (a joint declara­tion on vocational training was produced as far back as in 1974), but it then became bogged down in the pessimism of the early 1980s.
■ Gruppen "Arbejdsmarked" tager fat på de beskæftigelsesmæssige aspekter af Den Europæiske Fælles Akt.
■ the "Employment Market" group looked at the employment aspects of the implementation of the Single European Act.
Gruppens første udtalelse i 1990 omhandler meget betegnende "skabelse af muligheder for faglig og geografisk bevægelighed i Eu­ropa og af et mere effektivt europæisk
Significantly, the first view it pro­duced, in 1990, was on the "creation of a European geographical and occupational mobility space and improvement in the operation of the labour market"; the sec­ond was on the delicate problem of the
arbejdsmarked"; den anden drejer sig om EF­regler for at fællesudtalelserne kan det vanskelige spørgsmål i forbindelse med arbejdets tilrettelæggelse og tilpasningen af arbejdsmarkedet.
The group's other task was to intro­duce into the basic Community rules pro­vision for extending joint opinions by for­mal agreements (contractual relations).
Rom­Traktaten omtaleroverho­vedet ikke sådanne aftaler.
The Treaty of Rome makes no provision for such agreements.
På Rådets op­fordring udarbejder og vedtager styrings­gruppen i november 1991 forslag til to artikler i Traktaten om Den Politiske Union, der formulerer dette princip og definerer rammerne derfor.
At the Council's invita­tion, the pilot group drafted and in Novem­ber 1991 adopted the text of two articles of the Treaty of Political Union, formulating this principle and defining its framework.
Det Europæiske Råd accepterer denne væsentlige nyskabelse, der med en enkelt ændring indgår i Trak­taten.
This major innovation was accepted by the European Council and ­ with only one amendment ­ incorporated in the Treaty.
Dermed råder arbejdsmarkedets parter i midten af 1990 over en række tekster, der udtrykker deres fælles holdninger til nogle betydningsfulde punkter i forbindelse med den økonomiske og sociale udvikling. Men de sætter spørgsmålstegn ved teksternes reelle virkning og sætter styringsgruppen i gang med to opgaver:
On 12 November the conference took note organization of work and the adaptability of the social partners' agreement to an of the employment market. outline "strategy for cooperation on growth and employment" (which it was felt should By the mid­1990s, then, the social parties accompany the implementation of the Sin­had a number of texts setting out their gle Market).
Af denne kortfattede historiske gennem­1.
Two groups were set up.
For det første står det klart, at de fleste gang kan man udlede nogle hovedtanker:
The common views on certain major aspects of
Konferencen konstaterede den 12. novem­ber arbejdsmarkedets parters enighed om de store linjer i en samarbejdsstrategi for vækst og beskæftigelse (som skal ledsage det indre markeds virkeliggørelse). Der nedsattes to grupper.
A few key ideas are apparent from this brief review of the background: first, for "new technologies and the social dialogue", adopted a joint view on the training, motivation, information and con­sultation of workers in March 1987.
Udtalelserne blev forelagt for Det Euro­pæiske Råd i juni 1987 af formanden for Rådet for De Europæiske Fællesskaber.
Even so, they wanted to know what the actual impact of these texts would be, and the pilot group was directed towards two tasks:
Erhvervsuddannelse 1/1992
Vocational trainine 1/1992
Navnlig analyseredes den akutte konflikt om fleksibilitet (arbejdsgivernes hovedemne i firserne), som man fik under kontrol ved hjælp af begrebet tilpasningsevne; der foreslås ret præcise retningslinjer. Man er kommet bort fra tidligere tiders ideologiske og ensidige betragtningsmåder.
In particular, the acute conflict as to flexibility (the employ ers' main theme in the 1980s) has been analyzed and to a great extent settled by reference to the concept of adaptability.
De sidste års praksis viser, at det ikke er synderligt realistisk at røre ved de nationale overenskomsters hovedområde: Lønninger, arbejdstid etc. EF's rolle omfatter snarere områder som arbejds organisation, erhvervsuddannelse, mobilitet og visse sider af arbejdsvilkårene.
The field of action is (relatively) clear. Practical experience over the past few years has shown that it would be fairly unrealistic to tackle the main field of national collective relations, for example on mat ters of pay and hours of work.
Altsammen områder, der dårligt egner sig til præcise regler.
The European Community's role seems to lie rather in the organization of labour, training, mobility and certain aspects of working conditions - all of them fields in which it is hard to lay down specific rules and regula tions.
F.eks. om information og høring af multinationale selskabers ansatte.
For example, there is the issue of informing and consulting work ers in transnational groups.
Dialogen om punkter af denne art giver imidlertid intet resultat, og Kommissionen må benytte direktivforslagets velkendte vej.
The dialogue on such points is not coming to a conclusion, and the Commission is having to revert to the classic route of proposals of directives.
I Tysk land er den sociale dialog et af de vigtigste grundlag for det socialpolitiske system; men overenskomstrelationerne er kun sektorielt institutionaliseret. Frankrig og Italien anvender også i vidt omfang den sociale dialog, men i en mindre konsensuel form; disse lande domineres af en "legislativ" ret.
It has to be recognized that the 1990joint declaration, based on this objective, has had only a limited influence.
Det Forenede Kongerige og Nord irland vogter sig derimod for denne dialog og har tilbøjelighed til at holde overens komstforhold nede på det mest decentraliserede plan.
At a time of decentralization, subsidiarity and the autonomy of enterprises, the interindustry social dia logue is finding it hard to gauge its impact.
4° Siden Maastricht er den juridiske for udsætning (delvis) tilvejebragt.
The fact is that the social dialogue relates to certain aspects of social life in which the differences among member countries are the most marked.
Muligheden for overenskomstmæssige forbindel ser og aftaler på fællesskabsplan indgår
There are major differ ences among their respective systems of contractual relationships.
Man må konstatere, at fælleserklæringen af 1990, der drejede sig om dette mål, kun har haft begrænset virk ning.
Above all, there are differences in the very perception of their role and value.
Men det er ikke indlysende, at for melle overenskomster havde fået en mere udpræget virkning.
In Germany, the so cial dialogue is one of the cornerstones of the socio-political system, but contractual relationships are institutionalized only at sector level.
På tidspunktet for de centralisering, subsidiaritet og virksomhedernes autonomi har den tværfaglige sociale dialog overordentligt svært ved at vise sin slagkraft.
The social dialogue is a wide spread practice in France and Italy, par ticularly at interindustry level, but it relies less on consensus and is dominated by a "statutory" right.
om ikke i Traktaten, så dog i hvert fald i en Det kan derfor næppe forbavse, at EF's
The United King dom is wary of such a dialogue, tending to decentralize contractual relationships as low as possible.
Den er imidlertid uundværlig af tre grunde: aftale.
Nevertheless it is essential, for three reasons:
sociale dialogs udvikling er genstand for permanent forskning (og konfrontation), både hvad angår dens nytte, indhold og metode.
It is hardly surprising, then, that the development of the Community social dialogue and its usefulness, content and methods are constantly questioned (andchallenged). challenged).
Io Den er politisk den vigtigste vej til sikring af arbejdsmarkedets parters sam
The possibility of contractual relationships and agreements at Community level is embodied at least in a Community Agreement if not in the Treaty.
Hvad nytten angår, er der selvfølgelig de principielle eller doktrinære modstandere deraf.
Its usefulness: there are of course those who oppose it as a matter of principle or for Europe.
Den sociale dialog er et af den fælles opbygnings mest følsomme områder.
The Community social dialogue and the issues doctrinaire reasons.
Sædvanligvis foregår arbejdet dermed lang somt og diskret, men af og til rykker det frem i forhandlingernes forgrund og afføder en krise (som i Maastricht), hvorefter det genantager sin næsten fortrolige form.
There are also the sceptics (and they are more numerous to day): heads of enterprises who are firm believers in the importance of dialogue at their own level find it hard to understand (or may even fear) the same dialogue at the summit level.
Det skyldes, at det rører ved sociale aspekter, hvor forskellene mellem medlemslandene er mest udprægede.
Its content: there is continuing tension between Community partners on where the dialogue is leading.
Hvad indholdet angår, består der permanent spænding mellem parterne om dialogens muligheder.
The social dialogue is one of the fields most sensitive to European integration.
Fagforeningerne vil gerne have konkrete og synlige resultater og sætter opsøgningen af formelle aftaler i højsædet, medens arbejdsgiverne foretrækker udvekslinger af synspunkter og ikke bindende konklusioner, hvis virkninger er mere end uvisse.
Customarily relegated to slow, discreet back-room work, on occasions it is brought to the fore and can provoke a crisis (as at Maastricht), before returning to its quasiconfidential approach.
Erhvervsuddannelse 1/1992
Vocational training i/1992
En tredobbelt udfordring subsidiariteten, har arbejdsmarkedets forhandlingsparter i selvsamme lande al­lerede længe rørt på sig.
Structuring the various levels of dia­logue sion of the Community as a whole (if only, for example, on monetary unification and the convergence of prices).
Sammenhængen mellem nationale, sektorielle og virksom­hedsaftaler er et kompliceret anliggende, hvorpå der reageres meget forskelligt.
culties encountered in making effective use of common opinions in the social dia­logue at national level are causing them to think again.
Efter det store skridt, der blev gjort i Maastricht, står arbejdsmarketeds parter i EF over for en tredobbelt udfordring:
Following the Maastricht milestone, the social partners in the Community are fac­ing a threefold challenge:
Man må erkende, at opfølgningen af en henstilling eller en adfærdskodeks para­doksalt nok er langt mere forpligtende for arbejdsmarkedets parter end opfølgnin­gen af et godt og enkelt direktiv.
This is the main problem underlying the other two. Whereas French and Italian legislators arejust discovering subsidiarity, social negotiators in the same countries have been moving in this direction for a very long time.
Man skal ud af den juridiske mekanik for at overgå til mere subtile vurderinger og undersøge­lser.
The interlinking of na­tional, sector and in­company agreements is a complex matter, and the solutions reached vary.
■ Øge afsætningsmuligheder
■ enriching the range of their outlets
■ Styrke deres egen forhandlingsevne
■ reinforcing their own negotiation ca­pacity
Dannelsen af et fællesskabsniveau bidra­geryderligere til den komplicerede karak­ter. Beherskelse deraf kræver pragmatisme og modning.
The emergence of a Community level adds to this complexity and its incorporation calls for time and a pragmatic approach.
■ Skabe forbindelser mellem EF­dialo­gen og de nationale dialoger, dvs. konkre­tisere subsidiaritetsprincippet.
■ constructing links between the Com­munity dialogue and national dialogues, in other words translating the principle of subsidiarity into practice.
Men enigheden om smidige forpligtelser af denne art ville sikkert blive lettere, hvis UNICE kunne indtage en mindre forsigtig og mere fantasifuld holdning og nå frem til at iværksætte et troværdigt initiativ; er det et spørgsmål om magtforhold eller selvtil­lid?
Nevertheless, an understanding on flex­ible commitments of this kind would un­doubtedly be easier if UNICE could adopt a less fearful and a more imaginative atti­tude and succeeded in launching a credible initiative. Is it a question of the balance of strength, or of self­confidence?
Arbejdsmarkedets parter i EF har allerede for nogen tid siden indledt en stramning af forbindelserne mellem det tværfaglige og det sektorielle ­ mellem DEFS og de euro­pæiske fagforeningersamt mellem UNICE og de europæiske sammenslutninger.
For some time the Community social part­ners have started to work for closer rela­tions between the inter­industry and the sectorial ­ between ETUC and the Euro­pean union secretariats and between UNICE and European groupings.
Øge den sociale dialogs afsætningsmu­ligheder
Enriching the range of outlets of the social dialogue
DEFS har længe krævet forhandling uden at være berettiget dertil. Denne tvetydig­hed løstes formelt på organisationens kon­gres i Luxembourg i 1990. UNICE står nu over for det samme problem og kommer til at løse det før eller senere.
The main task, however, is the interlinking of the Community level with the various national levels.
Men den største opgave består i forbindel­serne mellem det fælles niveau og de for­skellige nationale niveauer (det bemær­kes, at referencelandet Tyskland kun har sektorielle kollektive overenskomster).
The European Trade Union Council has long called for negotiation without having the capacity to do so. This ambiguity has been cleared up in formal terms at its Luxembourg congress in 1990.
Det indre marked og Den Monetære Unions logik er stærk nok til at stimulere arbejds­markedets parters forestillingsevne og strukturer.
UNICE is currently facing the same problem, which sooner or later it will have to solve.
Maastricht­Traktaten omtaler to fremde­les uklare begreber: De overenskomstmæs­sige forbindelser og aftaler.
The Maastricht text mentions two still fluid concepts: contractual relationships and agreements.
Den seneste erfaring med dialogen har vist, at dens mest betydningsfulde resultater ikke nød­vendigvis henhører under den formelle aftale.
Recent experience of the dialogue has shown that its most signifi­cant results do not necessarily come for a formal agreement.
Områder som tilpasningsevne og erhvervsuddannelse egner sig i højere grad til rammeaftaler (et i nogle medlemsstater ukendt begreb), henstillinger eller adfærdskodekser end slet og ret en aftale.
Fields such as adapt­ability and training lend themselves more readily to outline agreements (a concept unknown in certain member countries), recommendations or codes of good prac­tice rather than a straightforward agree­ment.
Fagforeningsrepræsentanternes tilbagehol­denhed med hensyn til disse smidige me­toder er stærkt mindsket.
At operational level, CEDEFOP is well aware of these problems of structuring and interlinking.
På den anden side tilskyndes den af de vanskeligheder, man er stødt på i forbindelse med effektiv national udnyttelse af den sociale dialogs fællesudtalelser.
How can the convergence (or merely the findings) arrived at in the course of its work be taken into practical account by those involved in vocational training?
Hvad skal man gøre, for at de af dets eget arbejde udledte konvergenser (eller blot konstate­ringer) reelt tages i betragtning af dem. der beskæftiger sig med erhvervsuddannelse?
How can the use of its products be optimized in such a widely varying world as that of vocational training?
De erfaringer og overvejelser, der er gjort af CEDEFOP igennem de sidste femten år, har skabt en alsidig kultur og talrige net.
The experi­ence and thinking developed by and around CEDEFOP over the past fifteen years have created a shared culture and many net­works.
Man må blot håbe, at den nye fase, som deltagerne i den sociale dialog nu indleder, kan nyde godt af den forskelligartede kul­tur, der er opstået i Berlin.
It can be hoped that the new phase on which the major participants in the social dialogue are now entering will be enriched by this culture of diversity that has been created in Berlin.
(1) De af den britiske afvisning folgende all andet end uvæsentlige retslige og politiske problemer behandles ikke i denne sammenhæng.
( 1 ) This is not the place to consider the legal and political problems generated by the UK's refusal; although they are far from negligible, they should be debated in another sphere.