natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I 1965 eksporterede Forbundsrepublikken Tyskland således 9,546 mio. t stålprodukter, BLØU 9,516 mio. t og Frankrig 6,657 mio. t. Det Forenede
The United Kingdom lagged behind in this area (3.9 million tonnes). In the circumstances, a common customs tariff was not welcome.
Kongerige haltede bagefter på dette område (3,9 mio. t).
Fifty years of European coal and steel
Forbindelserne til Det Forenede Kongerige var meget vigtige for EKSF.
Relations with the United Kingdom were very important to the ECSC.
Allerede fra projektets start havde man ønsket dette lands deltagelse, og landet var en stor europæisk producent inden for både kul og stål.
It had been hoped that the UK would take part right from the start of the project, being a major coal and steel producer.
Det Forenede Kongerige udvandt alene lige så meget kul som hele Fællesskabet tilsammen.
The United Kingdom alone mined as much coal as the entire Community.
Drøftelserne fandt sted i to etaper.
Discussions took place in two stages.
Den første vedrørte associeringsaftalen, der trådte i kraft i september 1955.
The first concerned the association agreement that was in force in September 1955.
Associeringsrådet gjorde dog kun langsomme fremskridt, for briterne ønskede ikke at sænke toldtarifferne på import af stålprodukter, og Den Høje Myndighed fik ingen garantier om kulleverancer til kontinentet.
But the Council of Association made slow progress as the British had no wish to lower their taxes on steel imports and the High Authority failed to secure any guarantees on coal supplies to the continent.
Forhandlingerne tog en ny drejning, da forhandlingerne om Det Forenede Kongeriges tiltræden af det fælles marked på briternes foranledning blev indledt i februar 1962. De tegnede vanskelige, for hele det britiske marked var underlagt to organers kontrol: National Coal Board og Iron and Steel Board. De blev imidlertid afbrudt af Frankrigs veto i 1963.
Negotiations received fresh impetus when the talks started at the request of the UK on its accession to the common market in February 1962.
Da de blev genoptaget ti år senere, var toldsituationen en helt anden.
When they resumed 10 years later, the customs context was very different.
Endvidere så EKSF sig foranlediget til at repræsentere medlemsstaterne i forhandlingerne om toldtarifferne i GATT.
The ECSC also represented the Member States in the GATT tariff negotiations.
Det gav anledning til visse vanskeligheder i starten, for selv om regeringerne i princippet gik ind for en fælles delegation, ønskede de også at bevare et kontrolredskab eller i det mindste en tilstedeværelse.
This presented certain difficulties to start with as the governments, while theoretically in favour of a common delegation, also wished to retain control or at least a presence.
Det lykkedes dog det første Fællesskab at stadfæste sin rolle, før det blev afløst af De Europæiske Fællesskaber.
The first Community nevertheless managed to play its part before being replaced by the European Communities.
Fællesskabets toldtariffer var generelt faldende.
The general trend was for Community customs tariffs to fall.
Dette gav anledning til vanskelige drøftelser, for ændringerne af de nationale toldtariffer havde indflydelse på det fælles marked.
This led to difficult discussions as the changes to the national tariffs had an impact on the common market.
Når eksterne produkter får lettere adgang, sker det nødvendigvis på bekostning af fællesskabsprodukterne.
When foreign products penetrate more easily, it is necessarily to the detriment of Community products.
Ovenstående tabel over toldtarifferne viser modsætningen mellem den ringe beskyttelse af Benelux-landene og den stærkere beskyttelse af de øvrige partnere.
The above table of tariffs shows the contrast between the low level of protection in the Benelux countries and the stronger protection afforded the other partners.
Aftalen om Paris-trakta-ten vedrørende de foreløbige bestemmelser (§ 15) giver Benelux en vis frihed i overgangsperioden og i forventningen om en aftale med Det Forenede Kongerige.
Article 15 of the Convention on the Transitional Provisions of the Paris Treaty allows the Benelux countries a certain freedom during the transitional period and pending an agreement with the United Kingdom.
De to landes toldtariffer blev imidlertid hævet for at indsnævre forskellene mellem De Seks.
However, its tariffs were raised in order to limit disparities between the Six.
Det generelle og uomgængelige mål var »harmonisering af toldtarifferne«, og Forbundsrepublikken Tyskland stillede sig mere og mere positiv over for en
The general and unavoidable objective was indeed the ‘harmonisation of tariffs’, and Germany was increasingly in favour of reducing the steel tariffs.
Herefter var det fælles marked ikke længere reelt beskyttet, navnlig ikke for så vidt angik produkter med en stor merværdi.
45 steel no longer had any real protection, especially as regards products with a high added value.
Bortset fra i kriseperioderne, som vi vil vende tilbage til, blev denne tendens mere og mere udtalt frem til traktatens udløb.
With the exception of the times of crisis, discussed below, this trend grew until the expiry of the Treaty.
Det skal dog bemærkes, at EØF’s generelle politik for at nedbringe beskyttelsen faldt sammen med en række økonomiske faktorer, og navnlig med det historiske fald i udgifterne til søtransport.
It must be said that the general EEC policy of reducing protection was associated with economic factors, notably the historic reduction in shipping costs.
Det fælles marked blev dog ikke oversvømmet med stålprodukter fra tredjelande.
This did not, however, result in a tidal wave of steel products from third countries.
Opsvinget i produkter fra nye producenter, navnlig Japan, var først og fremmest indirekte.
The rise in products from new producers, especially Japan, was initially indirect.
Stålindustrien i de seks medlemsstater mistede fjerne markeder i løbet af 60’erne.
The steel industries of the Six had lost distant markets in the 1960s.
Nærmere betegnet var den europæiske eksport stabil på størstedelen af markederne; den udviklede sig ikke i takt med væksten i de forbrugende lande, som købte i Japan, når de ikke selv var producenter.
Or to be more precise, European exports were stable on most markets, but had failed to develop with the growth of consumer countries, which bought from Japan what they did not produce themselves.
Man bør dog bemærke den europæiske stålindustris bemærkelsesværdige og varige succes på USA’s østkyst.
It is worth noting, however, the remarkable and lasting success of European steel on the east coast of the United States.
I 1965 solgte BLØU 1,847 mio. t (4 gange mere end i 1950), Forbundsrepublikken Tyskland 1,3 mio. t og Frankrig næsten 1 mio. t.
In 1965, the BLEU sold 1 847 million tonnes (four times more than in 1950), Germany sold 1.3 million and France nearly 1 million tonnes.
Det var først langt senere, i 80’erne og 90’erne, at produkter med oprindelse uden for Fællesskabet trængte direkte ind på markedet, og da navnlig fra Østeuropa og nogle gange på dumpingvilkår.
It was only much later, in the 1980s and 1990s, that non-Com-munity products, especially those from eastern Europe, gained direct access to the market, sometimes by dumping.
Udveksling af stålprodukter (EU-15)
Steel trade (EU-15)
Her har det fælles marked spillet sin rolle fuldt ud: Det europæiske stål vinder på grund af sin konkurrencedygtighed og ikke længere på grund af beskyttelsesbarrierer, som det så ofte og i lang tid var tilfældet. Vi vil senere se, at det stod sin prøve godt.
Here the common market played its part to the full: European steel expanded through the dynamics of competition rather than as a result of protective barriers, as it had frequently done over long periods.
Ved slutningen af denne præsentation af de generelle økonomiske spørgsmål bør et meget positivt aspekt ved det fælles marked understreges: den hidtil usete samling af statistiske oplysninger på fællesskabsplan.
To conclude this examination of the general economic questions, a very positive aspect of the common market should be emphasised: the compilation for the first time of a body of Community statistics.
Udviklingen af det statistiske apparat er et redskab til at opnå kendskab til og kontrol med markederne og virksomhederne.
The development of statistics is a means of obtaining knowledge about and control of markets and enterprises.
Det fælles markeds forskellige opgaver har nødvendiggjort et indgående kendskab til strukturer og markeder, og de ligger til grund for Fællesskabets store statistiske apparat.
The different tasks of the common market called for an in-depth knowledge of structures and markets and they are at the root of the Community’s important statistical apparatus.
Statistikkens historie er meget forskellig fra land til land, og evalueringerne er baseret på forskellige metoder og definitioner.
Each country has a different statistical background, its assessments relying on different approaches and definitions.
Nogle store økonomiske drøftelser tager udgangspunkt i ikke-sammenlignelige oplysninger.
Certain leading economic debates are based on non-comparable information.
Eurostats publikationer har gjort fællesskabsmetoderne almindeligt udbredt, men det var nødvendigt at måle alt, hvad EKSF havde forsøgt på dette område, for at kunne foretage en statistisk harmonisering, der næsten ikke eksisterede (34).
Through Eurostat publications, we have grown accustomed to seeing Community measures based on figures, but proper account should be taken of all the different efforts of the ECSC in this field to produce a previously non-existent statistical harmonisation (33).
Status over de generelle politikker kan opsummeres i nogle enkle sætninger: Traktaten har haft begrænset indflydelse på produktionsstrukturerne, den har hovedsageligt haft en indirekte indflydelse på priserne, den har været meget positiv for markederne og har været en stor succes for så vidt angår statistikkerne.
An assessment of the general policies can be summarised in a few simple words: limited influence of the Treaty on production structures, an essentially indirect effect on prices, very positive infl u-ence on markets and a success as regards statistics.
Nu mangler blot en redegørelse for traktatens forvaltning af de to på hinanden følgende kriser inden for henholdsvis kul- og stålindustrien.
This leaves the question of the Treaty’s management of the two successive coal and steel crises.
Den europæiske kulindustris tilbagegang
The decline of European coal
I 1956, hvor Fællesskabet producerede 249 mio. t kul, var det stadig manglen, der gjorde sig gældende.
In 1956, when the Community was producing 249 million tonnes of coal, the predominant feature was still one of shortages.
Situationen på energimarkedet var så prekær, at man overvejede at erklære en »knaphedssituation«, noget man dog hurtigt opgav.
The situation on the energy market was such that the idea of declaring a ‘state of shortage’ was considered, although quickly abandoned.
Allerede fra de følgende år faldt efterspørgslen, og produktionen gik støt tilbage: 248 mio. t i 1957, 246 mio. t i 1958 (35) og 240 mio. t i 1960.
From then on, demand fell and production started a lengthy decline: from 248 million tonnes in 1957 to 246 million tonnes in 1958 (34) and 240 million tonnes in 1960.
Den europæiske
Producers’ protests
Producenternes protester mod import fra tredjelande, navnlig i Nederlandene og Italien, var forgæves.
47 about third-country imports, especially into Italy and the Netherlands, remained unanswered.
Det var i Belgien, at situationen hurtigst blev kritisk, for udbyttet fra driften havde her længe været det laveste i Fællesskabet (se nedenstående figur). figur).
It was in Belgium that the situation was soon to become the most critical, as its yields had for a long time been the lowest in the Community (see the graph below).
Udbytte i kulminer
Yield per underground worker in hard-coal mines
(kg pr. arbejdstager)
(kg per worker)
I slutningen af 1959 blev det belgiske marked beskyttet mod import frem til 1963.
At the end of 1959, the Belgian market was protected from imports until 1963.
Lukningen af nedslidte miner, der blev indledt efter katastrofen i Marcinelle i 1956, blev fremskyndet.
The closure of old mines, which started after the Marcinelle disaster in 1956, was speeded up.
To år senere var Fællesskabet helt klar over situationen og foreslog, at der blev erklæret en åbenbar kriseperiode, men Ministerrådet afviste denne beslutning i maj 1959.
Two years later, the Community became fully aware of the situation and proposed declaring a manifest crisis, but in May 1959 the Council of Ministers refused to take this step.
Det var et alvorligt nederlag for Den Høje Myndighed og et vendepunkt i den europæiske kulindustris historie.
This was a serious setback for the High Authority and a turning-point in the history of European coal.
49 har medført. I tilbageblik er ingen i tvivl om, at Fællesskabet rent faktisk i 1959 befandt sig i den første fase af en strukturel krise inden for kulindustrien. […] I denne forbindelse må man sige, at udformningen af de pågældende artikler blev påvirket af den økonomiske situation i 1950’erne, hvor man i almindelighed mente, at det vigtigste for kul- og stålindustrien var at undgå produktionsefterslæb og manglende kapacitet i forhold til den almindelige økonomiske udvikling« (36).
Fifty years of European coal and steel be said in this connection that the wording of the Articles in question was influenced by the economic situation in 1950, when it was generally believed that the main aim was to ensure that production and capacities in the coal and steel industries did not lag behind the general expansion of the economy’ (35).
Stillet over for kulminernes »programmerede død« foreslog et medlem af Det Rådgivende Udvalg vrissent på mødet i december 1965, »at man sletter ordet »kul« fra EKSF« (37).
Faced with the ‘planned demise’ of the coal industry, a member of the Consultative Committee ironically suggested at the meet- ing in December 1965 that ‘the word coal be deleted from ECSC’ (36
Medlemsstaternes grundlæggende reaktion var at udvikle en politik med nationale subventioner med det formål at forsinke eller afværge tilbagegangen.
The fundamental reaction of the member countries was to develop a policy of national subsidies designed to delay or adapt the recession.
De var hovedsageligt bekymrede over de sociale uroligheder, der kunne opstå. Den franske industriminister, Jean-Marcel Jeanneneys, vidnesbyrd indeholder et godt eksempel herpå: »Da der var tale om at erklære en åbenbar krisesituation […], foreslog jeg, at man fastsatte et overordnet loft for Charbonnages de France, så vi fortsat kunne udvikle Lorraine, der var rentabel, og indskrænke i Centre-Midi.
They were essentially concerned about the social troubles that could arise.
EKSF’s jurister forklarede mig, at denne idé var i modstrid med traktaten, og at der skulle fastsættes kvoter for hver enkelt kulmine.
The ECSC legal experts explained to me that this idea was contrary to the Treaty, that quotas had to be set for each coalfield.
Jeg afviste, at man erklærede en åbenbar krise!
I rejected the declaration of manifest crisis!
Det var ved denne lejlighed, at jeg lod en bemærkning falde over for Den Høje Myndighed for EKSF, der på det tidspunkt vakte en vis genklang. »I har ganske vist nogen magt, en myndighed, men hvis der udbryder strejker i Nordfrankrig og i Lorraine, er det ikke jer, der har kommandoen over Compagnies Républicaines de sécurité« (sikkerhedsstyrker)« (38).
It was on this occasion that I made the following comment to the ECSC High Authority which caused quite a stir at the time. “You may have power and authority but, if there are strikes in the north and in Lorraine, it’s not you who will send in the riot police”’ (37).
I Forbundsrepublikken bekendtgjorde regeringen tre love til støtte for sektoren mellem 1965 og 1967.
In the Federal Republic, the government adopted three laws granting aid to the sector between 1965 and 1967.
Magisterafhandling i samtidshistorie fra Université de Provence (Aix-Marseille I), under ledelse af Ph. Mioche, 1999, s. 131.
) ECSC Decision No 3/65 of 17 February 1965.
Halvtreds år med Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab
Chapter 2 Limitations and successes of the common market for coal and steel
I forskellige henstillinger blev der fastsat ambitiøse mål: Fællesskabets afhængighed af eksterne energiressourcer skulle nedbringes fra 63 % i 1973 til 50 % og endog 40 % (41).
Recommendations were adopted setting ambitious objectives: reduce the Community’s dependence on external energy supplies from 63 % in 1973 to 50 % and even 40 % (40
Man vil bemærke de italienske, belgiske og nederlandske kulminers tidlige forsvinden.
The Italian, Belgian and Dutch coal industries disappear early on.
Den britiske produktions bidrag var betydeligt.
The contribution from the UK is considerable.
Det store fald i 1984 skyldes de britiske minearbejderes strejke.
The sharp fall in 1984 corresponds to the miners’ strike.
Den britiske produktion faldt meget hurtigt.
The reduction in
) 83/250/EØF: Rådets henstilling af 24.5.1983 til medlemsstaterne om fremme af investeringer i anvendelsen af fast brændsel i industrien, EFT L 140 af 31.5.1983, s. 25.
) Council resolution of 13 February 1975 concerning measures to be implemented to achieve the Community energy policy objectives adopted by the Council on 17 December 1974 (OJ C 153, 9.7.1975).
) 83/251/EØF: Rådets henstilling af 24.5.1983 til medlemsstaterne om tilskyndelse til investeringer i anvendelsen af fast brændsel i offentlige bygninger og fjernvarmecentraler, EFT L 140 af 31.5.1983.
) Council Directive 75/405/EEC of 14 April 1975 concerning the restriction of the use of petroleum products in power stations (OJ L 178, 9.7.1975, p. 26-27).
Det skal præciseres, at det europæiske kul i starten af 1980’erne så ud til igen at blive konkurrencedygtigt i forhold til olie.
At the start of the 1980s, European coal seemed once again to be able to compete with oil.
Denne situation, som man ikke havde oplevet i lang tid, gav anledning til store håb i både Tyskland og Frankrig.
This was something that had not been seen for a long time and it raised great hopes in Germany and France.
I disse lande blev der foretaget store investeringer inden for rammerne af den »store relancering af kul«, som f.eks. i Provence-bassinet i Gardanne. Dette konjunkturopsving varede imidlertid kort.
In France, major investments were made as part of the ‘great coal revival’, for instance in the Provence basin in Gardanne.
Midten af 1980’erne var kendetegnet ved den store politiske og sociale krise inden for kulindustrien i Det Forenede Kongerige og derefter af eftervirkningerne af oliekrisen.
The mid-1980s were marked by the huge political and social crisis in the coal industry in the United Kingdom, followed by the oil counter-shock.
Endnu en gang blev olieprodukter mere fordelagtige end fast brændsel.
Once again, petroleum products were cheaper than solid fuel.
Der opstod en følelse af uafvendelig tilbagegang. »I betragtning af de geologiske vanskeligheder og produktionsomkostningerne i forbindelse med kuludvinding kan medlemsstaternes kulproduktion i realiteten ikke konkurrere med kul importeret fra tredjelande.
The feeling of an unavoidable decline set in. ‘Owing to geological constraints and mining-related production costs, coal produced in the Member States cannot compete with imports from third countries.
Trods den gennemgribende omstrukturerings-, moderniserings- og rationaliseringsproces, der er gennemført i medlemsstaternes kulindustri med henblik på at blive mere konkurrencedygtig, kan hovedparten af Fællesskabets kulproduktion fortsat ikke konkurrere med import fra tredjelande …« (49).
In spite of a major restructuring, modernisation and rationalisation process designed to increase competitiveness, the bulk of Community coal production remains uncompetitive vis-à-vis imports from third countries’ (48).
Beslutningen fra juni 1986 var et vigtigt vendepunkt i Fællesskabernes politik: Der var ikke længere tale om at øge produktionen eller forbruget af kul, men om at begrænse støtten til nogle enkelte enheder, som sandsynligvis kunne blive rentable (50
The June 1986 decision marks a major shift in Community policy: it is no longer a question of increasing coal production or consumption but of limiting aid to the few mines that might still be
) Kommissionens forslag til Rådets forordning om statsstøtte til kulindustrien, 25.6.2001, s. 6.
) Council Recommendation 83/250/EEC of 24 May 1983 to the Member States concerning the encouragement of investment in the use of solid fuel in industry (OJ L 140, 31.5.1983, p. 25).
) Kommissionens beslutning nr. 2064/86/EKSF af 30.6.1986 om fællesskabsregler for statsstøtte til kulindustrien, EFT L 177 af 1.7.1986.
) Council Recommendation 83/251/EEC of 24 May 1983 to the Member States concerning the encouragement of investment in the use of solid fuel in public buildings and in district heating systems (OJ L 140, 31.5.1983).
53 planlægge en langsom nedgang i produktionen for at afbøde de sociale kriser på regionalt plan, navnlig i Asturien.
This increasingly selective allocation of aid was further tightened in 1993 (50). Coal extraction ceased in 1975 in the Nether- lands, in 1992 in Belgium and in 1994 in Portugal.
Det Forenede Kongerige er et særligt tilfælde.
In France, the coal pact provided for the last closure in 2005, but it took place in 2004.
Regeringen afviste enhver form for støtte og stod derfor over for en social krise af et hidtil uset omfang, der navnlig resulterede i den store strejke i 1984.
Spain, like Germany, attempted to arrange a slow rundown of production in order to lessen the regional social impact, especially in Asturia.
Antallet af minearbejdere faldt fra 300 000 i 1976 til 11 300 i 1999. British Coal blev privatiseret i 1994.
The number of miners fell from 300 000 in 1976 to 11 300 in 1999.
De miner, der ikke var lukket, og navnlig de åbne brud oplevede en bemærkelsesværdig stigning i produktionen.
The mines that were not shut down, especially the open-cast mines, experienced a remarkable leap in productivity.
Udbyttet blev femdoblet og steg fra 500 tske (tons stenkulsækvivalent) pr. mand om året i 1985, hvilket mere eller mindre var det europæiske gennemsnit, til 2 500 i 1999-2000.
Yield increased fivefold, rising from 500 tonnes of coal equivalent (tce) per man per year in 1985, which was about the European average, to 2 500 tce in 1999–2000.
Det er dog ikke sikkert, at disse drastiske forholdsregler på længere sigt vil bevare den britiske kulindustri.
However, it is not clear whether these drastic measures can save British coal indefinitely.
Produktionsomkostningerne ligger meget tæt på prisen for importeret kul.
Production costs are very close to the price of imported coal.
Den er prisgivet små udsving på verdensmarkedet.
It is at the mercy of the slightest fluctuation on the world market.
Det skal dog præciseres, at verdensmarkedet for kul er temmelig stabilt, og at forsyningerne kommer fra mere forskelligartede kilder og er mere regelmæssige end olieforsyningerne.
However, the world coal market is relatively stable, supplies being more diversified and regular than those of oil.
Alle disse spørgsmål og perspektiver foranledigede Kommissionen til indgående overvejelser, og grønbogen blev offentliggjort i november 2000 (52).
Faced with all these questions and prospects, the Commission carried out an in-depth study: the Green Paper published in November 2000 (51).
I dette dokument drøftes på en fascinerende måde de langsigtede spørgsmål i tilknytning til bæredygtig udvikling og kontinentets uafhængighed på energiområdet.
This paper provides a fascinating view of the longterm prospects for sustainable energy development and Europe’s energy independence.
I den forbindelse kunne det være en god idé at bevare en mindre del af EU’s egen kulproduktion, samtidig med at der træffes de fornødne sociale foranstaltninger.
‘For security of supply reasons, one path to explore could be that of maintaining access to certain reserves.