natgillin/translations-raw huggingface dataset:
213 Hvad angår den påståede utilstrækkelige begrundelse finder Retten, at Rådets konstatering i 73. betragtning til den anfægtede forordning af, at »ingen af de berørte parter« efter offentliggørelsen af den midlertidige forordning fremsatte bemærkninger til spørgsmålet om Fællesskabets interesser, særligt vedrører importører/forhandlere samt industribrugerne, som er identificeret i 70. og 71. betragtning til den midlertidige forordning.
213 As regards the allegedly defective statement of reasons, the Court considers that the Council's finding in recital 73 of the contested regulation that after publication of the provisional regulation 'none of the parties concerned' submitted observations on the Community interest issue refers in particular to importers/dealers and the user industries identified in recitals 70 and 71 of the provisional regulation.
Selv om forløbet af den administrative procedure ikke er korrekt beskrevet, for så vidt som sagsøgerne faktisk fremsatte bemærkninger til spørgsmålet om Fællesskabets interesser, indebærer dette forhold imidlertid ikke, at begrundelsen, som hævdet af sagsøgerne, bliver utilstrækkelig.
However, even if the course of the administrative procedure was incorrectly described, in so far as the applicants did submit observations on the question of Community interest, that inaccuracy does not entail any inadequacy of the statement of reasons of the kind alleged by the applicants.
214 Faktisk indeholder 74.-78. betragtning til den anfægtede forordning en nøje gennemgang af de pågældende antidumpingforanstaltningers følger for EF-erhvervsgrenen, importørerne og forhandlerne samt industribrugerne.
214 Indeed, recitals 74 to 78 of the contested regulation contain a detailed analysis of the impact of the antidumping measures in question on the Community industry, on importers and dealers and on industrial users.
Denne begrundelse er tilstrækkelig til at gøre sagsøgerne bekendt med EF-institutio-nernes holdning til spørgsmålet om Fællesskabets interesser og til, at Retten kan udøve sin prøvelsesret.
That statement of reasons is sufficient to enable the applicants to ascertain the Community institutions' view as to the Community interest and the Court to exercise its power of review.
216 Rådet må følgelig frifindes i det hele.
216 Consequently, the application must be dismissed in its entirety.
217 I henhold til artikel 87, stk. 2, i Rettens procesreglement pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom.
217 Under Article 87(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they are applied for in the successful party's pleadings.
Ifølge procesreglementets artikel 87, stk. 4, bærer institutioner, der er indtrådt i en sag, deres egne omkostninger.
Article 87(4) of the same rules provides that institutions which intervene in proceedings are to bear their own costs.
Ifølge procesreglementets artikel 87, stk. 5, pålægges det den part, som hæver sagen, at betale sagens omkostninger, såfremt den anden part har nedlagt påstand herom.
Article 87(5) of those rules provides that a party who discontinues or withdraws from proceedings is to be ordered to pay the costs if they are applied for in the successful party's pleadings.
218 Da sagsøgerne har frafaldet deres påstand om annullation af artikel 2 i den anfægtede forordning og ikke har fået medhold i deres påstand om annullation af samme forordnings artikel 1, tilpligtes de at betale Rådets omkostninger, i overensstemmelse med Rådets påstand herom.
218 Since the applicants withdrew their claim for the annulment of Article 2 of the contested regulation and have been unsuccessful in their claim for the annulment of Article 1 of that regulation, they must be ordered to pay the costs of the Council, as applied for by that institution.
Sag T-191/98 R II
Case T-191/98 R II
»Konkurrence — betaling af en bøde — bankgaranti — særlige rettergangsformer — uopsættelighed — foreløbige forholdsregler«
(Competition — Payment of a fine — Bank guarantee — Proceedings for interim relief — Urgency — Interim measures)
Kendelse afsagt af Rettens præsident den 15. december 1999
Order of the President of the Court of First Instance, 15 December 1999 . . II - 3911
Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen — foreløbige forholdsregler — betingelser — uopsættelighed — umiddelbar risiko for alvorligt og uopretteligt tab — begreb
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Interim measures — Conditions for granting — Urgency — Imminent risk of serious and irreparable damage — Meaning
Særlige rettergangsformer — udsættelse af gennemførelsen — udsættelse af gennem førelsen af forpligtelsen til at stille en bankgaranti som betingelse for, at en bøde, der er blevet pålagt for overtrædelse af konkurrencereglerne, ikke straks inddrives — afvejning af de involverede interesser
Applications for interim measures — Suspension of operation of a measure — Suspension of operation of the obligation to provide a bank guarantee as a condition for postponing recovery of a fine for infringement of the competition rules — Necessary to balance the various interests at stake
For at betingelsen for at udsætte gen nemførelsen og foreskrive foreløbige forholdsregler på grund af eksistensen af risikoen for et alvorligt og uopretteligt tab for sagsøgeren er opfyldt, er det ikke nødvendigt, at tabets truende nærhed er godtgjort med absolut vis hed.
In order for the condition for granting the suspension of operation of a measure or interim relief requiring the existence of a risk that the applicant will suffer serious and irreparable damage, it is not necessary to establish with absolute certainty that the harm is imminent.
Det er tilstrækkeligt, navnlig når tabets indtræden afhænger af, at der foreligger en flerhed af faktorer, at det er forudseeligt med en tilstrækkelig grad af sandsynlighed.
It is sufficient that the harm in question, particularly when it depends on the occurrence of a number of factors, should be foreseeable with a sufficient degree of probability.
KENDELSE AFSAGT AF RETTENS PRÆSIDENT 15. december 1999 *
ORDER OF THE PRESIDENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE 15 December 1999 *
I sag T-191/98 R II,
In Case T-191/98 R II,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Richard Lyal, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtiget, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt,
Commission of the European Communities, represented by Richard Lyal, of its Legal Service, acting as Agent, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez de la Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
Det sagsøgende selskab var et af de 15 rederier, der var parter i Trans-Atlantic Agreement (herefter »TAA«), en linjekonference vedrørende linjefart over Atlanterhavet, mellem Nordeuropa og USA. Konferencen trådte i kraft den 3. august 1992.
The applicant was one of 15 shipping companies party to the Trans-Atlantic Agreement ('the TAA'), a conference agreement relating to liner shipping across the Atlantic between northern Europe and the United States of America, which entered into force on 3 August 1992.
Den 19. oktober 1994 vedtog Kommissionen beslutning 94/980/EF om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/34.446 — Trans-Atlantic Agreement) (EFT L 376, s. 1), hvorved Kommissionen fastslog, at visse af TAA-aftalens bestemmelser, herunder bestemmelserne vedrørende visse landtransportydelser på Fællesskabets område, var i strid med EF-traktatens artikel 85, stk. 1 (nu artikel'81 EF), og afviste at bringe traktatens artikel 85, stk. 3, og artikel 5 i Rådets forordning (EØF) nr. 1017/68 af 19. juli 1968 om anvendelse af
On 19 October 1994 the Commission adopted Decision 94/980/EC relating to a proceeding pursuant to Article 85 of the EC Treaty (IV/34.446 — Trans-Atlantic Agreement) (OJ 1994 L 376, p. 1), in which, first, it found that certain provisions of the TAA, in particular those relating to certain inland transport services in Community territory, infringed Article 85(1) of the EC Treaty (now Article 81(1) EC) and, second, it refused to apply to those provisions Article 85(3) of
CHO YANG SHIPPING MOD KOMMISSIONEN konkurrenceregler for transport ad jernbane, ad landeveje og ad sejlbare vandveje (EFT 1968 I, s. 295) i anvendelse på de nævnte bestemmelser.
CHO YANG SHIPPING V COMMISSION the Treaty (now Article 81(3) EC) and Article 5 of Regulation (EEC) No 1017/68 of the Council of 19 July 1968 applying rules of competition to transport by rail, road and inland waterway (OJ, English Special Edition 1968 (I), p. 302).
I henhold til beslutningen skulle adressaterne bl.a. afholde sig fra en prisfastsættelsespraksis, der kunne have samme eller tilsvarende formål eller virkning som bestemmelserne i TAA-aftalen.
Decision 94/980 prohibited the undertakings to which it was addressed from engaging, inter alia, in price-fixing practices which had the same or a similar object or effect as the provisions contained in the TAA.
Efter en række drøftelser med Kommissionen anmeldte parterne i TAA den 5. juli 1994 en ny aftale til Kommissionen. Aftalen skulle erstatte TAA og var betegnet Trans-Atlantic Conference Agreement (herefter »TACA«) og trådte i kraft den 24. oktober 1994.
Following numerous discussions with the Commission, the parties to the TAA notified to the Commission on 5 July 1994 a new agreement intended to replace the TAA, called the Trans-Atlantic Conference Agreement ('the TACA'), which entered into force on 24 October 1994.
På grund af en række på hinanden følgende ændringer blev fem nye versioner af TACA anmeldt til Kommissionen efter den 5. juli 1994.
Because of a succession of amendments, five new versions of the TACA were notified to the Commission after 5 July 1994.
Den 16. september 1998 vedtog Kommissionen beslutning 1999/243/EF om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 og 86 (sag IV/35.134 — Trans-Atlantic Conference Agreement) (EFT 1999 L 95, s. 1, herefter »beslutningen«).
On 16 September 1998 the Commission adopted Decision 1999/243/EC relating to a proceeding pursuant to Articles 85 and 86 of the EC Treaty (Case No IV/ 35.134— Trans-Atlantic Conference Agreement) (OJ 1999 L 95, p. 1; 'the Decision').
Det fastslås i beslutningens artikel 1, 2 og 3, at parterne i TACA har overtrådt bestemmelserne i traktatens artikel 85, stk. 1, i artikel 53, stk. 1, i aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde (EØS) og i artikel 1 i forordning nr. 1017/68 af 19. juli 1968, idet de havde indgået en aftale, i henhold til hvilken de havde udøvet en række konkurrenceforvridende aktiviteter.
According to Articles 1, 2 and 3 of the Decision, the parties to the TACA infringed Article 85(1) of the Treaty, Article 53(1) of the Agreement establishing the European Economic Area (EEA) and Article 2 of Regulation No 1017/68 by entering into an agreement under which they engaged in various anticompetitive activities.
Det fremgår af beslutningens artikel 5 og 6, at sagsøgeren og de øvrige parter i TACA har overtrådt bestemmelserne i traktatens artikel 86 (nu artikel 82 EF) og i EØS-aftalens artikel 54 ved at have ændret konkurrencestrukturen på markedet
Articles 5 and 6 of the Decision state that the applicant and the other parties to the TACA have infringed Article 86 of the Treaty (now Article 82 EC) and Article 54 of the EEA Agreement by altering the competitive structure of the
I henhold til beslutningens artikel 8 blev sagsøgeren pålagt en bøde på 13 750 000 EUR for de i beslutningens artikel 5 og 6 konstaterede overtrædelser. Beslutningens artikel 10 bestemmer, at de i artikel 8 angivne bøder skulle betales senest tre måneder efter datoen for meddelelsen om beslutningen.
Article 8 of the Decision imposes a fine of EUR 13 750 000 on the applicant in respect of the infringements found in Articles 5 and 6.
Efter udløbet af denne frist pålægges der automatisk renter 7,5%.
After the expiry of that period, interest is automatically payable at the rate of 7.5%.
Ved skrivelse af 25. september 1998 meddelte Kommissionen sagsøgeren beslutningen.
By letter of 25 September 1998 the Commission notified the applicant of the Decision.
I skrivelsen præciserede Kommissionen, at såfremt sagsøgeren anlagde sag ved Retten, ville Kommissionen ikke skride til inddrivelse af bøden, så længe sagen verserer for Retten, dog under forudsætning af, at der beregnes renter 5,50% af fordringen fra det tidspunkt, hvor betalingsfristen udløber, og at sagsøgeren senest på dette tidspunkt stiller en for Kommissionen acceptabel bankgaranti, som omfatter såvel hovedstolen som renterne.
In that letter it stated that, if the applicant brought an action before the Court of First Instance, it would not take any steps to recover the fine while the case was pending before the Court, provided that interest at the rate of 5.5% accrued on the amount due from the date on which the period for payment expired and that a bank guarantee acceptable to the Commission and covering both the principal sum and interest was provided no later than that date.
Ved skrivelse af 2. december 1998 anmodede sagsøgeren om at blive fritaget for forpligtelsen til at stille en bankgaranti eller for at betale bøden.
By letter of 2 December 1998, the applicant asked for a dispensation from the obligation to provide a bank guarantee or pay the fine.
io Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 7. december 1998 har sagsøgeren og 11 andre rederier, der er parter i TACA, i medfør af EF-traktatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF) anlagt sag med påstand om annullation af beslutningen (sagen er registreret som sag T-191/98).
io By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 7 December 1998 the applicant, together with 11 other shipping companies party to the TACA, brought an action under Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC) for the annulment of the Decision (Case T-191/98).
11 Ved skrivelse af 9. juni 1999 afviste Kommissionen sagsøgerens anmodning og anførte, at den var villig til at acceptere:
11 On 9 June 1999 the Commission rejected the applicant's request for a dispensation and indicated that it was prepared to accept:
»a) en tidsmæssigt begrænset bankgaranti (f.eks. af et års varighed) i henhold til vedlagte standard-bankgaranti b) en betalingsordning, hvorefter selskabet kan betale i rater, dog på betingelse af, at der beregnes morarenter, og at der for hovedstolen er stillet en almindelig bankgaranti«.
'(a) a bank guarantee limited in time (f.i. for a one-year period) while using the attached bank guarantee model;
12 I den standard-bankgaranti, der var vedlagt som bilag til skrivelsen, var der oprindeligt fastsat en varighed på et år, der blev fornyet automatisk for nye et årsperioder, medmindre banken tilbagekalder garantien.
(b) a payment scheme allowing the Company to pay in instalments provided that late payment interest [was] calculated and that the outstanding balance of the debt [was] covered by a standard bank guarantee'.
I så fald skal sagsøgeren betale bøden, med tillæg af renter, inden for en frist på 14 dage.
In the event of revocation, the applicant is obliged to pay within 15 days the amount of the fine together with the interest which has fallen due.
13 Ved processkrift indleveret til Justitskontoret den 19. oktober 1999 har sag søgeren i medfør af artikel 242 EF fremsat nærværende begæring om
13 By document lodged at the Registry on 19 October 1999 the applicant, in accordance with Article 242 EC, made the present application for:
— udsættelse af gennemførelsen af beslutningens artikel 8, for så vidt som sagsøgeren herved er blevet pålagt en bøde på 13 750 000 EUR, for det første indtil der er truffet endelig afgørelse i sag T-191/98 og i alle hermed forbundne appelsager, og for det andet, indtil der er afsagt kendelse i nærværende sag om foreløbige forholdsregler
— suspension of the operation of Article 8 of the Decision in so far as it imposes a fine of EUR 13 750 000 upon the applicant, until (i) final judgment has been delivered in Case T-191/98 and in any appeal relating thereto and (ii) the order disposing of the present proceedings for interim relief has been made; and
— at Kommissionen tilpligtes at betale omkostningerne i forbindelse med nærværende sag om foreløbige forholdsregler.
— an order requiring the Commission to pay the costs relating to the present proceedings for interim relief.
14 Kommissionen er fremkommet med sine skriftlige bemærkninger den 29. oktober 1999.
14 The Commission lodged its written observations on 29 October 1999.
15 Retten har anmodet sagsøgeren om at besvare visse skriftlige spørgsmål i retsmødet.
15 The judge dealing with the application for interim relief requested the applicant to reply at the hearing to certain written questions.
16 Parterne har afgivet mundtlige indlæg den 12. november 1999.
16 The parties presented oral argument on 12 November 1999.
I retsmødet blev sagsøgeren anmodet om at uddybe sine svar på de skriftlige spørgsmål.
At the hearing, the applicant was asked to supplement its replies to the written questions which it had been asked.
Den 3. december 1999 fremkom Kommissionen med bemærkninger til sagsøgerens supplerende svar, der var indgået til Justitskontoret den 26. november 1999.
On 3 December 1999 the Commission submitted observations on the applicant's supplementary replies which had been received at the Registry on 26 November 1999.
17 Den 7. december 1999 anmodede Retten sagsøgeren om at fremkomme med bemærkninger til visse spørgsmål, som Kommissionen havde rejst i sine bemærkninger af 3. december 1999.
17 On 7 December 1999, the judge dealing with the application for interim relief requested the applicant to express its views on certain questions raised by the Commission in its observations of 3 December 1999.
Sagsøgeren svarede ved skrivelse indleveret til Justitskontoret den 15. december 1999.
The applicant replied by letter lodged at the Registry on 15 December 1999.
19 Det bestemmes i artikel 104, stk. 2, i Rettens procesreglement, at begæringer, der vedrører foreløbige forholdsregler, skal angive de omstændigheder, der medfører uopsættelighed, og de faktiske og retlige grunde til, at de begærede foreløbige forholdsregler umiddelbart forekommer berettigede ( fumus boni juris).
19 Article 104(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance provides that applications for interim measures must state the circumstances giving rise to urgency and the pleas of fact and law establishing a prima facie case for the measures applied for.
20 Retten skal endvidere i givet fald foretage en afvejning af de involverede interesser (jf. kendelse afsagt af Domstolens præsident den 29.6.1999, sag C-107/99 R, Italien mod Kommissionen, Sml. I, s. 4011).
20 The judge hearing an application for interim relief also balances the interests at stake where necessary (order of 29 June 1999 in Case C-107/99 R Italy v Commission [1999] ECR I-4011).
21 Sagsøgeren har anført, at ganske særlige omstændigheder begrunder, at forpligtelsen til at betale den bøde, der er pålagt ved beslutningen, udsættes, uden at en sådan udsættelse gøres betinget af, at der øjeblikkeligt stilles en bankgaranti.
21 According to the applicant, exceptional circumstances justify suspension of the obligation to pay the fine imposed by the Decision without that suspension being conditional on the immediate provision of a bank guarantee.
22 Det sagsøgende selskab har nærmere anført, at det i 1997, hvor vilkårene på søtransportområdet var ugunstige, blev alvorligt ramt af den økonomiske og monetære krise i Asien.
22 It states that in 1997, against an unfavourable background for the shipping sector, it was seriously affected by the Asian economic and monetary crisis.
I Korea blev virkningerne af denne krise yderligere forstærket som følge af bankernes enorme gældsforpligtelser og den almindelige praksis, hvorefter selskaber, der indgår i storkoncerner, stiller gensidige garantier.
In Korea the effects of that crisis were magnified by reason of the high level of banking debt and the widespread use of cross-guarantees between companies within a conglomerate.
Ifølge det sagsøgende selskab havde det i 1997 et nettotab på 429 mia. wons (284 mio. EUR).
The applicant claims that in 1997 it made net losses of KRW 429 000 000 000 (EUR 284 000 000).
11998 gennemførte selskabet en kapitalforhøjelse, idet nye investorer tilførte selskabet likvid kapital.
In 1998 it increased its capital through the contribution of funds from new investors.
I overensstemmelse med de foranstaltninger, som Den Internationale Valutafond og den koreanske regering fastlagde som reaktion på krisen, påtvang Seoul Bank, sagsøgerens vigtigste bankforbindelse, sagsøgeren en »aftale med henblik på at forbedre sagsøgerens finansielle struktur« i marts 1998.
In accordance with the measures established by the International Monetary Fund and the Korean Government in response to that crisis, the applicant's principal bank, Seoul Bank, required the applicant to conclude an 'agreement for financial structure improvement' in March 1998.
Aftalen omfatter bl.a. følgende forholdsregler:
That agreement contained, inter alia, the following measures:
— en gradvis ophævelse af de gensidige bankgarantier mellem selskaberne i Cho Yang-koncernen
— the gradual elimination of cross-guarantees between companies in the Cho Yang group;
— afhændelse af halvdelen af sagsøgerens skibe; på nuværende tidspunkt har sagsøgeren kun syv skibe
— the sale of half of the applicant's fleet, which now comprises just seven vessels;
— overdragelse af visse andele, som sagsøgeren havde i udenforstående selskaber.
— the disposal of certain shareholdings which it held in other companies.
Til gennemførelse af aftalen solgte sagsøgeren, Samik Express og medlemmerne af Park-familien den 19. juli 1999 de aktier, de havde i et koreansk forsikringsselskab, First Life Insurance Co. Ltd (herefter »First Life«), til Allianz AG.
Pursuant to that agreement, on 19 July 1999 the applicant, Samik Express and members of the Park family sold their shares in a Korean insurance company, First Life Insurance Co. Ltd ('First Life'), to Allianz AG.
Sagsøgeren anvendte provenuet af salget af sine aktier i First Life til at nedbringe sine gældsforpligtelser.
The applicant used the proceeds from the sale of its shares in First Life to reduce its debt.
Sagsøgeren erhvervede også en 100%-andel i et tidligere datterselskab af First Life, Hansin Mutual Saving & Finance Co. Ltd. 25
It also acquired a 100% interest in a former subsidiary of First Life, Hansin Mutual Saving & Finance Co. Ltd. 25
Endelig fusionerede enheden »terminal« i Samik Express med sagsøgeren den 5. august 1999.
Finally, on 5 August 1999 the terminal division of Samik Express was merged with the applicant.
Den 6. august 1999 udbetalte Samik Express provenuet af salget af 28,37% af kapitalen i First Life til det sagsøgende selskab, som herved kunne nedbringe sine gældsforpligtelser.
On 6 August 1999 Samik Express paid the proceeds from the sale of a 28.37% interest in First Life to the applicant in order for the latter to reduce its debt.
I forbindelse med sin omstrukturering indgik sagsøgeren i marts 1998 en samarbejdsaftale (United Alliance) med DSR-Senator Lines, Hanjin Shipping og United Arab Shipping Company om levering af pakkeløsninger på ruterne over Stillehavet, mellem Europa og Asien, over Atlanten og i Middelhavet.
As part of its restructuring, in March 1998 the applicant entered into a cooperation agreement ('United Alliance') with DSR-Senator Lines, Hanjin Shipping and United Arab Shipping Company relating to the provision of integrated liner services on the transpacific, Europe-Asia, transatlantic and Mediterranean routes.
Formålet med aftalen var, at sagsøgeren kunne forbedre kvaliteten af sine tjenesteydelser og gøre dem mere konkurrencedygtige.
That cooperation agreement is to enable the applicant to improve the quality and competitiveness of its services.
Det sagsøgende selskab har oplyst, at det i 1998 havde et nettotab på 47 mia. wons (30 mio. EUR).
The applicant states that in 1998 it made a net loss of KRW 47 000 000 000 (EUR 30 000 000).