natgillin/translations-raw huggingface dataset:
På mellemlangt sigt kan det medføre en stigning i udbud det af ECU-aktiver til udlændinge, hvis fællesskabet har underskud på betalingsbalancens løbende poster.
In the medium term, there may be an increase in the supply of ecu assets to foreigners if the Com munity runs a current account deficit.
Hvilket omfang kan man forestille sig, at denne bevægelse vil få?
How big could this portfolio shift be?
Problemet med at nå frem til et rimeligt skøn består i at finde frem til et fornuftigt udgangspunkt, idet tallene for de internationale finansstrømme er temmelig upålidelige.
The problem in com ing to any sensible assessment is knowing where to start, since the figures for international financial flows are far from perfect.
Tabellen viser resultatet af kom missionens forsøg på at tegne et generelt billede af den finansielle bruttoformue i udenlandsk valuta.
Table 14 overleaf presents the results of the Commission's attempt to draw an overall picture of the gross financial wealth denominated in foreign currencies.
Det er ikke det samme som den totale finansielle formue, men formuen i fremmede valutaer.
This is not total financial wealth, but wealth held in foreign currencies.
Tabel 14: Størrelsen og sammensætningen af verdens samlede finansielle formue i 1988 og 1981
Table 14 Size and currency composition of world financial wealth 1988 and 1981
Indlån i udenlandske banker Fastboendes indlån i udenlandsk valuta
World reference portfolio International bonds Other financial securities Deposits at foreign banks Foreign currency deposits of residents
OECD bnp (løbende priser) Forhold: Andel af portefølje/an are in del af bnp
OECD GNP (current prices) Ratio: share in portfolio/share in GNP
Kilde: Kommissionens tjenestegrenes skøn p¡ basis afBIS-data.
Source: Evaluation by Commission services on the basis of BIS data
Denne tendens har allerede gavnet Europa på USA's bekostning.
The impact outside Europe 127 the lack of regular turnover.
Det vil være meget anderledes med ØMU, fordi en fælles valuta ifølge sagens natur vil føre til en sammensmeltning af de europæiske finansmarkeder.
This would be less true with EMU since a single currency would be bound to trigger the unification of European financial markets.
Et skøn over forskydningen i værdipapirbeholdningerne må nød vendigvis blive meget usikkert, men hvis der bliver tale om ligefrem proportionalitet med den internationale økonomiske situation, vil der ske en forskydning på 5-10% af den samlede finansielle formue.
Any estimate of a portfolio shift is bound to be extremely tentative, but a straightforward reweighting in line with the size of international economies could lead to a shift worth 5 to 10 per cent of total financial wealth.
Den eneste kompenserende faktor kan komme fra europæiske institutionelle investorer, der forsøger at investere større beløb i udlandet i et forsøg på at fastholde et uændret risikoniveau, fordi en erstatning af nationale valutaer med ECU'en vil have fjernet en risikokilde inden for Europa.
The only offsetting effect might be from European fund managers who seek to invest greater amounts overseas in order to maintain the same level of risk, since the replacement of national currencies by the ecu will have removed a source of risk within Europe.
Hvis man tager den spredningstendens i betragtning, der allerede gør sig gældende, og som betyder, at investorerne forlader dollaraktiver, forekommer en forskydning på 5% af den samlede finansielle formue - eller lidt over $ 200 mia. i 1988 - at være et sandsynligt resultat af ØMU. Hvis man lægger dette tal til de $ 295 mia., vi tidligere har
Taking account of the trend towards diversification out of dollar assets which already exists, a shift of 5 per cent of total financial wealth - or a little more than $200 billion in 1988 -would seem plausible as an effect of EMU.
fundet frem til som et resultat af besparelsen på valutareserverne O.S.V., når vi frem til en samlet tilstrømning til ECU på $ 500 mia.
This is in addition to the $295 billion previously identified as a consequence of reserve savings and so on, making a total flow into the ecu of nearly $500 billion.
Følgevirkningerne af en sådan forskydning må blive enorme.
The effects of such a shift are bound to be enormous.
En af følgevirkningerne vil naturligvis være, at et langt større antal ikkeeuropæere vil komme til at eje europæiske værdipapirer.
One consequence is, of course, that far greater numbers of nonEuropean residents will hold European assets.
Denne type internationalisering har tidligere medført problemer, specielt for UK i mellemkrigstiden og derefter, fordi udbud og efterspørgsel i valutaen forandres med de internationale faktorer og ikke så meget med de hjemlige.
This internationalisation has in the past led to problems, notably for Britain in the inter-war period and thereafter, because the demand and supply of the currency varies with international rather than domestic factors.
Derfor har de tyske myndigheder forsøgt at modsætte sig en internationalisering af D-marken.
For this reason, the German authorities have tried to resist the internationalisation of the Deutschmark.
Men sådanne problemer opstår dog kun, når en valutas internationale rolle er ude af trit med landets betydning i verdensøkonomien.
Nevertheless, such problems only arise when the international role of a currency is out of line with its weight in the world economy.
Det vil ikke være tilfældet for ECU'en og fællesskabet.
That would not be the case for the ecu and the Community.
Det er klart, at ECU'en og de europæiske finansmarkeder på kort sigt vil få en øget betydning.
In the short run, the ecu and European financial markets would clearly rise.
På længere sigt kan udbuddet af værdipapirer med pålydende i ECU vokse, og prisstigningen vil så blive mindre udtalt.
In the long run, the supply of ecudenominated assets might rise and the increase in prices would appear to be less pronounced.
Dernæst bliver det grundlæggende spørgsmål, hvordan udbud det af ECU-papirer kommer til at vokse.
The basic issue then becomes how the supply of ecu assets would be increased.
Det vil helt klart ikke blive ved udstedelse af flere statsobligationer eller en opbygning af reserver, idet regeringerne jo vil få et mindre behov herfor.
Clearly, it will not be through the issue of government paper and a buildup in the reserves, since governments will need fewer of them.
Behovet må altså dækkes af den private sektor.
It must therefore be matched by the private sector.
Det giver ikke anledning til bekymring, idet årsagen jo vil være udlændingenes ønske om at investere i Europa og ikke en svækkelse af Europas konkurrencemæssige position.
This would not be a source of concern, because it would arise from foreigners' desire to invest in Europe rather than from any weakness in Europe's competitive position.
Det vil opstå i forbindelse med europæiske værdipapirer, hvis værdi er i stigning og ikke med faldende værdipapirer, hvilket ville være et faresignal.
It will be associated with rising European asset values, not the falling ones which would be a warning signal.
Tilstrømningen af kapital vil i sig selv bidrage til den ikke-inflationsskabende finansiering af genopbygningen af Østtyskland.
As such, the capital inflow could help in the non-inflationary financing of the reconstruction of East Germany.
Herudover kan to andre udbudskilder af ECU-papirer til udlændinge komme til at spille en rolle.
Two other sources of supply of ecu assets to foreigners could also come into play.
Den ene kan tænkes at blive en større strøm af direkte fælles skabsinvestering i udlandet, og den anden kan være lån optaget i ECU af europæere hos resten af verden.
The first might be a higher flow of Community direct investment abroad and the second could be borrowing in ecu by Europeans from the rest of the world.
I princippet skulle det være relativt uproblematisk at håndtere denne forskydning over i ECU-værdipapirer.
In principle, this world portfolio shift into ecus should be able to be handled smoothly.
Men der vil altid eksistere en vis risiko for, at efterspørgslen vil stige så brat, at ECU'en bliver presset i vejret, således at der kan opstå betydelige skader for de sektorer i fællesskabet, der er aktive i udenrigshandelen.
But there is always the risk that demand will surge so suddenly that the ecu could soar, causing considerable damage to the tradeable sectors of the Community in the process.
Hertil kommer at efterspørgselspresset meget vel kan opstå forud for det tidspunkt, hvor ECU'en rent faktisk eksisterer som separat valuta, fordi markedet simpelthen forventer en sådan udvikling og handler i overensstemmelse med forventningen.
Moreover, the increase in demand could well begin ahead of the actual point at which the ecu begins to exist as a separate currency, simply because the markets anticipate such movements and act on them.
Hvis det sker, vil der være behov for en nøje koordinering af valutapolitikken i tiden op til overgangen til en fælles valuta.
If so, there will need to be a close coordination of exchange rate policies during the transition to a single currency.
Hidtil har vi i dette kapitel set på nogle af ØMU's direkte virkninger på finansmarkederne.
So far in this chapter, we have looked at some of the direct implications for financial markets of EMU.
Der vil også opstå forandringer for politikerne, især inden for rammerne af samarbejdet mellem de syv førende industrilande.
There will also be changes for policy makers, notably in the framework for cooperation among the Group of Seven leading industrial countries.
ØMU kan meget vel tænkes at gøre det lettere at koordinere samarbejdet om verdensøkonomien.
EMU may well make it easier to co-ordinate world economic policies.
Som det er nu, kan det være et meget modsætningsfyldt arbejde at styre forskellige nationale økonomier, på samme måde som, når den ene af to personer i samme værelse hele tiden skruer op for varmen, mens den anden tænder for luftkonditioneringsanlægget.
At present, the management of different national economies can be contradictory, rather like two people in the same room, one of whom is turning the heating up, and the other of whom is putting on the air conditioning.
Visse økonomiske forskningsresultater tyder på, at den potentielle gevinst for verdensøkonomien kan blive på mellem 0,5 og 1,5% af bnp, hvis de syv kunne koordinere deres politik bedre.
Economic research has suggested that the world economy could potentially benefit from between 0.5 per cent and 1.5 per cent of Gross Domestic Product if the Group of Seven could co-ordinate their policies.
Der er tre måder, som ØMU kan bidrage på.
EMU might help in three ways.
Effekten af fællesskabets politik kan blive større, hvorved incitamentet til koordination vil vokse.
The effects of Community policies would be greater, thus increasing the incentive for co-ordination.
(Fællesskabets forhandlingsposition kan blive forbedret, hvor ved dets gevinster vil vokse).
The impact outside Europe 129 bargaining power, increasing its share of potential gains.)
ØMU vil formentlig i sig selv have en virkning, fordi den vil reducere antallet af pengepolitiske aktører fra syv til fire (USA, Japan, EF og Canada).
EMU is likely to have a major impact since it will in effect reduce the number of monetary policy players from seven to four (US, Japan, EC, and Canada).
Det vil lette informationsudvekslingen.
This should make the exchange of information easier.
Det vil også blive lettere at forhandle og gennemføre den politiske koordination.
The coordination of policies should also become easier to negotiate and enforce.
Det eneste forbehold er, at finanspolitikken stadig vil blive ført af de nationale europæiske regeringer, som også via ministerrådet vil deltage i styringen af valutapolitikken.
The only caveat is that fiscal policy would continue to be managed by European national governments, and they would also, through the council of ministers, share responsibility for exchange rate policy.
Ansvaret for pengepolitikken vil således være delt mellem Eurobanksystemet og finansministrene, på samme måde som det nu er i Tyskland og
Thus monetary policy would be divided between the Eurofed and the finance ministers just as it is divided now in Germany and the United States between central bank and government.
Alligevel vil behovet for at stå sammen om pengepolitikken sandsynligvis også medføre en bedre koordination af finanspolitikken.
Nevertheless, the need to present a united front on monetary policy is likely to lead to closer coordination on fiscal policy too.
Det er således sandsynligt, at et af resultaterne af ØMU bliver etableringen af et ægte tresidet monetært verdenssystem byggende på Europa, USA og Japan.
One result of EMU is thus likely to be the genuine develop ment of a tripolar world monetary system based on Europe, the United States and Japan.
Er det ønskeligt?
Is this a good thing?
Nogle forskere hævder, at det verdensøkonomiske system aldrig er stabilt, medmindre der er én dominerende monetær myndighed - UK før første verdenskrig, USA efter anden verdenskrig - og at overgangsperioder af den art, der eksisterede i mellemkrigstiden er karakteriseret af turbulens og „beggar-my-neighbour"-politik.
Some scholars have argued that the world monetary system is only ever stable when there is one dominant monetary authority -Britain before the First World War, the United States after the Second - and that periods of transition such as between the wars tend to be marked by turbulence and beggar-my-neighbour policies.
Men der er mange argumenter, der taler for, at de problemer opstod, netop fordi der ikke var nogen stormagt, der havde påtaget sig ansvaret. Vi kender ingen eksempler fra den verdensøkonomiske historie på et ægte flerpolet monetært system, der bygger på oplyst samarbejde og ikke på konflikt.
However, it is arguable that those strains arose precisely because no one power had assumed responsibility.
Det er lige så klart, at der ikke er nogen mulighed for én dominerende monetær magt i den eksisterende verdensøkonomi.
It is equally clear that there is no possibility of a dominant monetary power in the present world economy.
Velstanden er langt mere udbredt, end den var efter anden verdenskrig, da USA tegnede sig for to tredjedele af al økonomisk aktivitet i den industrialiserede verden. Nu til dags står USA kun for en tredjedel.
Prosperity is spread far more widely than it was after the Second World War, when the United States accounted for two-thirds of all economic activity in the industrial countries.
Japans opstigning og Europas genopbygning betyder, at det er umuligt at forestille sig genindførelsen af dollar-standarden.
The rise of Japan and the reconstruction of Europe mean it is impossible to envisage the re-establishment of a dollar standard.
De teoretikere, der længes efter en enkelt blok, arbejder også ud fra den antagelse, at verden består af ensartede økonomier uden naturlige handels- eller valutazoner. Men de geografiske forhold og transportomkostningerne indebærer, at der faktisk eksisterer naturlige økonomiske zoner i Nordamerika, Europa og Stillehavsområdet.
The theorists who yearn for a single bloc also assume that the world is com posed of similar economies with no natural trading or currency zones. The facts of geography and transport costs mean
Deres eksistens betyder heller ikke i sig selv, at de vil strides i stedet for at samarbejde.
Nor does their existence imply that they will conflict rather than co-operate.
Udviklingen af samarbejdet mellem de syv største industrilande indebærer et fremskridt i sammenligning med perioden med flydende kurser, som man oplevede efter Bretton Woods-systemets sammen brud i 1973.
The Group of Seven process represents progress by com parison with the period of floating exchange rates after the breakdown of the Bretton Woods system in 1973.
De flydende kurser var karakteriseret ved lange perioder med kursmæssige misforhold for Schweiz, UK og USA.
Floating rates were characterised by prolonged periods of currency misalignment in Switzerland, Britain and the United States.
Udviklingen henimod mere ordnede forhold har bidraget til at reducere risikoen for kroniske misforhold, der fører til blivende skader på udenrigshandelssektorerne i de berørte økonomier. Hvis ØMU kan fremme skabelsen
The move to a more ordered system has helped to reduce the risk of any such chronic misalignments inflicting lasting damage on the tradeable sectors of the economies concerned.
Dette kapitel beskæftiger sig med processen frem mod ØMU - over gangen fra en verden med nationale valutaer, der administreres af nationale centralbanker og finansministre frem mod en europæisk valuta, der administreres af nye institutioner.
This chapter looks at the process of arriving at EMU: the transition from a world of national currencies run by national central banks and finance ministers to a European currency run by new institutions.
Hvor hurtigt bør denne udvikling gå?
How quickly should the move to EMU happen?
Det, der primært må inddrages i overvejelsen er, i hvilket omgang de forskellige omkostninger og fordele opstår på de forskellige udviklingstrin, og spørgsmålet om, hvorvidt de mellemliggende faser faktisk er stabile.
The main consideration is the extent to which different costs and benefits arise at different stages, and whether the intermediate stages are indeed stable.
Endelig beskæftiger dette kapitel sig med spørgsmålet om, hvilken grad af ensartethed, der kræves m.h.t. de økonomiske forhold - inflation, vækst, betalingsbalance, beskæftigelse o.s.v. - før valutakurserne låses fast.
Finally, this chapter looks at what degree of convergence of economic performance - of inflation, growth, balance of payments, unemployment and so on - is necessary before exchange rates are fixed.
Vi ser også på, hvorledes man kan minimere omkostningerne ved at reducere inflationen. Kapitlets hovedkonklusioner er følgende:
It also looks at how to minimise the costs of reducing inflation.
- Fase 1 i udviklingen mod ØMU - fuld deltagelse i EMS'ens smalle udsvingsgrænser - medfører i sig selv betydelige fordele med hen syn til valuta- og prisstabilitet.
The main findings of this chapter are: ι Stage one of the move to EMU - full participation in the narrow bands of the European Monetary System - already yields substantial benefits in terms of exchange rate and price stability.
Den indebærer også, at landene er godt i gang med at betale omkostningerne ved ØMU - tabet af valutakursen som justeringsmekanisme - så længe de afstår fra enhver kurstilpasning.
It also implies that countries are paying the main cost of EMU - the loss of the exchange rate as an adjustment mechanism - so long as they rule out any realignment.
- Den fulde fordel ved ØMU vil først komme til udtryk i forbindelse med sidste fase.
2 The full benefits of EMU only arise in the final stage.
Det er, når alle transaktionsomkostninger er bort faldet, og når fællesskabet kan spille en mere afgørende rolle i samarbejdet om verdens monetære system.
This is when transaction costs are eliminated and when the Com­munity can play a greater role in world monetary co­operation.
Eftersom en udvikling ud over fase 1 ikke vil medføre yderligere omkostninger, hvis landene udelukker muligheden af kursomlægninger, betyder det, at fase 2 og 3 kun medfører fordele.
Since going beyond stage one would not involve any further costs, so long as countries rule out realignments, this implies that stage two and three bring nothing but benefits.
- Den omstændighed, at man allerede har betalt omkostningerne på et tidligt tidspunkt, og at det endnu står tilbage at høste fordelene, betyder at overgangen kan ske hurtigt. Den enkeltfaktor, der kan
3 The early payment of costs, and the late reaping of bene­fits, implies that the transition should be rapid.
bremse overgangens tempo, er manglende overensstemmelse på inflationsområdet. - Det er tænkeligt, at det vil blive vanskeligt at gennemføre fase 1 og 2.
132 The Ecu Report factor which might set a brake on the speed of transition is lack of convergence on inflation.
Finansstrømmenes fri bevægelighed kan betyde, at medlemslan dene i stigende grad tvinges til at holde samme renteniveau, såfremt de vil fastholde deres valutaer inden for bestemte udsvingsgrænser.
4 The transitional stages one and two may not be sustain able. Free capital flows may increasingly force the member states to run similar interest rates if they are to fix their currencies within particular bands.
Det vil være fornuftigt at forberede sig på en hurtig overgang til en fælles valuta, hvis eventuelle spekulationsangreb ser ud til at få alvorlige følger.
It would be sensible to prepare for a rapid move to a single currency if speculative attacks become serious.
- Det kan diskuteres, om det er nødvendigt at skabe overensstemmelse mellem andre økonomiske faktorer end inflationen.
5 The need for convergence of performance in areas other than inflation is debatable.
Men den eksplosive fart, som den offentlige gældsætning vokser med i nogle af medlemslandene, må bringes til ophør, hvis den ikke skal undergrave ØMU's troværdighed på antiinflationsområdet.
The explosive growth of public debt in some countries will, though, have to be stopped if it is not to undermine the antiinflationary credentials of EMU.
- Det kan gøres lettere at nå frem til lav inflation, ved at knytte sin valuta til et troværdigt valutasystem, hvilket erfaringerne fra EMS'en viser.
6 The attainment of low inflation can be made easier by fixing a currency within a credible exchange rate system, as the experience of EMS shows.
Den mest yderliggående form for forpligtelse over for dette mål, er naturligvis en monetær union med fælles valuta.
The most extreme form of this commitment is, of course, monetary union and a single currency.
For nogle af de lande, der har en høj inflation, kan omkostningerne ved at nedbringe inflationen reduceres, og overgangsperioden gøres langt kortere, hvis de går over til en fælles valuta, på samme tid som landene med lav inflation beslutter sig til det.
For some of the high inflation countries, the costs of reducing inflation might be cut and the transition period made much shorter if they adopted a single currency as soon as the low inflation countries decided to do so.
Det er ikke sådan, at de med ØMU forbundne omkostninger og fordele først fremkommer i den endelige overgang til fastlåste valutakurser -nogle opstår under fase 1, andre senere.
The economic costs and benefits of EMU do not only arise in the final move to locked exchange rates: some will occur in stage one and some beyond.
Fase 1, som gik i gang i begyndelsen af 1990, er den, hvor alle fællesskabslandene deltager i EMS'ens faste valutakursmekanisme inden for de snævre udsvingsgrænser på 2,25%, og hvor en eventuel kurstilpasning af mål- eller centralkursen inden for systemet er tilstrækkelig lille til at sikre, at de nye udsvingsgrænser overlapper med de gamle.
Stage one, which started at the beginning of 1990, is when all Community currencies participate in the European Monetary System's fixed exchange rate mechanism within its narrow 2.25 per cent bands, and when any realignment of the target or central rate within the system has to be small enough to ensure that the new bands overlap with the old ones.
(De kan med andre ord ikke overstige ca. 4,5%).
(In other words, it cannot be more than about 4.5 per cent.)
Det er hensigten, at grænserne for udsving i valutaernes målværdi i løbet af fase 2 skal indsnævres, og at systemet mellem centralbankerne skal etableres, men det skal endnu ikke over tage ansvaret for at administrere ECU'en. 11 medlemslande (alle
During stage two, the bands within which the currencies are targeted are meant to narrow, and the system of central banks is supposed to be set up but not yet to take responsibility for an independent ecu.
Under fase 3 fastlåser fællesskabet endegyldigt valutakurserne og indfører til sidst en fælles valuta. Det eneste alternative forslag til Delorsrapportens tre faser, der officielt er fremsat, er den britiske regerings plan om en „hård ECU".
The problems of transition 133 definitively fixes its exchange rates and, finally, adopts a single currency.