natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Under den mundtlige forhandling uddybede Kommissionen sit standpunkt, idet den forklarede, at de offentlige interesser, der i den foreliggende sag skal beskyttes, er hensynet til, at Fællesskabet kan fungere korrekt.
At the hearing, the Commission clarified its position by explaining that the public interest to be protected in the present case is the proper functioning of the Community.
Formålet med proceduren i henhold til traktatens artikel 169 kan kun nås, såfremt alle medlemsstaterne har sikkerhed for, at åbningsskrivelsen og den begrundede udtalelse kun udleveres til Domstolen.
The objective of the procedure under Article 169 of the Treaty can be achieved only if all the Member States are assured that letters of formal notice and reasoned opinions are disclosed solely to the Court of Justice.
Manglende fortrolighed ville begrænse mulighederne for konstruktive forhandlinger og for at nå en mindelig løsning, hvilket ville medføre flere retssager.
In the absence of confidentiality, the opportunities for constructive discussion and friendly settlement of disputes would be restricted, giving rise to an increased number of proceedings before the Court of Justice.
Kommissionen har i denne forbindelse understreget, at i mindre end 10% af de tilfælde, hvor den indleder en procedure i henhold til traktatens artikel 169, anlægger den sag ved Domstolen.
The Commission points out that fewer than 10% of the cases in which it initiates a procedure under Article 169 of the Treaty are brought before the Court of Justice.
Kommissionen har endelig påpeget, at alle EF-borgeres interesse i, at fællesskabsinstitutionerne fungerer effektivt, og i, at der findes et sammenhængende retssystem i hele Unionen, ikke ville være sikret, såfremt en begrundet udtalelse blev offentligt tilgængelig, heller ikke, når traktatbrudsproceduren allerede var indstillet.
It maintains, finally, that the interest of all Community citizens, which lies in the Community institutions functioning effectively and there being a coherent legal system throughout the Union, would not be safeguarded if a reasoned opinion were made public, even in the case of an infringement procedure which had already been brought to a close.
Det Forenede Kongeriges regering har oplyst, at den deler Kommissionens synspunkt.
The Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland agrees with the Commission's position.
Indledningsvis bemærkes, at afgørelse 94/90 er en retsakt, der tillægger borgerne ret til aktindsigt i de dokumenter, som Kommissionen ligger inde med (jf. WWF-dommen, præmis 55, Rettens dom af 19.3.1998, sag T-83/96, van der Wal mod Kommissionen, Sml. II, s. 545, præmis 41, og af 6.2.1998, sag T-124/96, Interporc mod Kommissionen, Sml. II, s. 231, præmis 46).
Decision 94/90 is a measure which grants citizens a right of access to documents held by the Commission (WWF, paragraph 55, Case T­83/96 van der Wal ν Commission [1998] ECR II­545, paragraph 41, and Case T­124/96 Interporc ν Commission [1998] ECR II­231, paragraph 46).
BAVARIAN LAGER MOD KOMMISSIONEN karakter samt offentlighedens tillid til myndighederne styrkes (jf. med hensyn til de tilsvarende bestemmelser i Rådets afgørelse 93/731/EF af 20.12.1993 om aktindsigt i Rådets dokumenter (EFT L 340, s. 43) Rettens dom af 17.6.1998, sag T-174/95, Svenska Journalistförbundet mod Rådet, Smi. II, s. 2289, præmis 66).
BAVARIAN LAGER V COMMISSION public in the administration (see, with regard to the corresponding provisions of Council Decision 93/731/EC of 20 December 1993 on public access to Council documents (OJ 1993 L 340, p.
I øvrigt bemærkes, at Retten allerede har fastslået, at det fremgår af opbygningen af afgørelse 94/90, at den generelt finder anvendelse på begæringer om aktindsigt i dokumenter, og at enhver kan bede om aktindsigt i et hvilket som helst ikkeoffentliggjort kommissionsdokument, uden at begæringen skal begrundes (jf. dommen i sagen Interporc mod Kommissionen, præmis 48, og, for så vidt angår de tilsvarende bestemmelser i afgørelse 93/731 af 20.12.1993, dommen i sagen Svenska Journalistförbundet mod Rådet, præmis 109).
Furthermore, the Court has previously held that it is clear from the scheme of Decision 94/90 that that decision applies generally to requests for access to documents and that any person may ask for access to any unpublished Commission document without being required to give a reason for the request (Interporc, cited above, paragraph 48, and see, with regard to the corresponding provisions of Decision 93/731, Svenska Journalistförbundet, paragraph 109).
Adfærdskodeksen, som Kommissionen vedtog i henhold til afgørelse 94/90, indeholder imidlertid to kategorier af undtagelser fra det almindelige princip om, at borgerne har ret til aktindsigt i Kommissionens dokumenter.
However, two categories of exceptions to the general principle that citizens are to have access to Commission documents are set out in the Code of Conduct adopted by the Commission in Decision 94/90.
Med hensyn til den første kategori, som bl.a. omfatter den undtagelse, som Kommissionen har påberåbt sig i den foreliggende sag, og hvis ordlyd er bindende, hedder det, at »institutionerne afslår at give indsigt i dokumenter, hvis offentliggørelse kunne skade [bl.a ....] beskyttelsen af offentlige interesser (den offentlige sikkerhed, internationale forbindelser, valutastabilitet, retlige procedurer, inspektioner og undersøgelser)«.
The first category, which includes the exception relied on by the Commission in the present case, is worded in mandatory terms, providing that 'the institutions will refuse access to any document where disclosure could undermine [inter alia] the protection of the public interest (public security, international relations, monetary stability, court proceedings, inspections and investigations)'.
Hertil bemærkes nærmere, at undtagelserne fra retten til aktindsigt i dokumenter skal fortolkes og anvendes indskrænkende, således at anvendelsen af det almindelige princip, hvorefter offentligheden skal have »størst mulig adgang til de dokumenter, som Kommissionen ligger inde med«, ikke bringes i fare (jf. WWF-dommen, præmis 56, dommen i sagen van der Wal mod Kommissionen, præmis 41, og dommen i sagen Interporc mod Kommissionen, præmis 49).
It is to be remembered that the exceptions to access to documents fall to be interpreted and applied restrictively so as not to frustrate application of the general principle of giving the public 'the widest possible access to documents held by the Commission' (WWF, paragraph 56, van der Wal, paragraph 41, and Interporc, paragraph 49).
40 I den omtvistede afgørelse har Kommissionen anført, at en offentliggørelse af den begrundede udtalelse »kunne skade beskyttelsen af offentlige interesser, navnlig Kommissionens inspektioner og undersøgelser«.
40 In the contested decision, the Commission states that disclosure of the reasoned opinion 'could undermine the protection of the public interest, in particular Commission inspections and investigation tasks'.
Kommissionen har udtrykkeligt henvist til, at »for så vidt angår traktatbrudsprocedurer må der nødvendigvis være et åbent samarbejde og et klima med gensidig tillid mellem Kommissionen og den berørte medlemsstat, således at de to parter kan indlade sig på drøftelser og kompromiser med henblik på at nå frem til en afgørelse af sagen på et tidligt tidspunkt«.
It expressly mentions that 'in the matter of investigation of infringements, sincere cooperation and a climate of mutual confidence between the Commission and the Member State concerned are required, which allow for both parties to engage in a process of negotiation and compromise with the search for a settlement to a dispute at a preliminary stage'.
Kommissionen har herved navnlig påberåbt sig WWF-dommen.
In so doing, the Commission refers principally to the WWF judgment.
41 I modsætning til, hvad Kommissionen har hævdet, fremgår det imidlertid ikke af retspraksis og navnlig ikke af WWF-dommen, at alle dokumenter, der er forbundet med traktatbrudsprocedurer, er omfattet af undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser.
41 However, contrary to the Commission's assertions, it does not follow from the caselaw, in particular the WWF judgment, that all documents linked to infringement procedures are covered by the exception relating to protection of the public interest.
I WWF-dommen udtalte Retten, at den fortrolighed, medlemsstaterne har ret til at forvente fra Kommissionens side, ud fra hensynet til beskyttelsen af offentlige interesser begrunder, at der gives afslag på aktindsigt i dokumenter vedrørende undersøgelser, der eventuelt kan føre til en traktatbrudsprocedure, selv når der er forløbet en vis tid, efter at de pågældende undersøgelser er afsluttet (dommens præmis 63).
According to that judgment, the confidentiality which the Member States are entitled to expect of the Commission warrants, under the heading of protection of the public interest, a refusal of access to documents relating to investigations which may lead to an infringement procedure, even where a period of time has elapsed since the closure of the investigation ( WWF, paragraph 63).
42 Det må herved fastslås, at kvalificeringen af det dokument, sagsøgeren ønsker at få aktindsigt i, som »en begrundet udtalelse«, er fejlagtig i faktisk og i retlig henseende.
42 In that regard, it is wrong in fact and in law to classify the document to which the applicant seeks access as a 'reasoned opinion'.
Som svar på et skriftligt spørgsmål fra Retten har Kommissionen således præciseret, at Kommissionens medlemmer ikke var i besiddelse af forslaget til begrundet udtalelse, da de den 26. juni 1996 besluttede at fremsætte den pågældende begrundede udtalelse.
The Commission has stated, in reply to a written question put by the Court, that the members of the Commission did not have before them a draft of the reasoned opinion when, on 26 June 1996, they adopted the decision to deliver that reasoned opinion.
Forslaget blev således udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene under ansvar af den kommissær, der er kompetent på det pågældende område, efter at Kommissionen i sin helhed havde besluttet, at udtalelsen skulle fremsættes.
The draft was in fact drawn up by the administration, under the Commissioner responsible for the area in question, after the Commission had adopted the decision to deliver a reasoned opinion.
Dokumentet er således blevet udarbejdet af Kommissionens tjenestegrene med henblik på at blive meddelt Det Forenede Kongerige som begrundet udtalelse.
Thus, it was the Commission staff who drew up the document to be sent to the United Kingdom as a reasoned opinion.
Efterfølgende, nemlig den 19. marts 1997, stillede Kommissionen beslutningen om at fremsætte en begrundet udtalelse over for Det Forenede Kongerige i bero, og i sidste instans blev dokumentet aldrig underskrevet af den kommissær, der er kompetent på området, og heller ikke meddelt Det Forenede Kongerige.
Subsequently, on 19 March 1997, the Commission suspended its decision to send a reasoned opinion to the United Kingdom and that document was, in the end, never signed by the Commissioner responsible or communicated to that Member State.
Den procedure, der var indledt i henhold til traktatens artikel 169, havde derfor ikke nået den fase, hvor Kommissionen »fremsætter en begrundet udtalelse«, og dokumentet er således forblevet et rent forberedende dokument.
The procedure initiated under Article 169 of the Treaty thus never reached the stage where the Commission 'deliver[s] a reasoned opinion'; the opinion therefore remained a purely preparatory document.
Selv om Kommissionen ikke har bestridt, at det omtvistede dokument er kvalificeret som »en begrundet udtalelse«, finder Retten at måtte ændre denne fejlagtige kvalificering.
Although the Commission has not disputed the classification of the document at issue in the present case as a 'reasoned opinion', it appears necessary to correct that misclassification.
En urigtig opfattelse af det omtvistede dokument kan således ikke lægges til grund for behandlingen af sagen.
The action cannot be determined on the basis of a misrepresentation of the document at issue.
Spørgsmålet vedrørende aktindsigt i det omtvistede dokument må herefter vurderes under hensyntagen til, at der er tale om et forberedende dokument, idet bemærkes, at i henhold til meddelelse 94/C 67/3 af 4. marts 1994 »kan enhver bede om aktindsigt i et hvilket som helst ikkeoffentliggjort kommissionsdokument, også forberedende dokumenter og andet baggrundsmateriale«.
It follows that the question of access must be considered having regard to the preparatory nature of the document at issue. It will be remembered that according to Communication 94/C 67/03 of 4 March 1994, 'anyone may... ask for access to any unpublished Commission document, including preparatory documents and other explanatory material'.
Under disse omstændigheder må der derfor tages stilling til, om og i givet fald i hvilket omfang Kommissionen med føje kan påberåbe sig undtagelsen med hensyn til beskyttelsen af offentlige interesser som begrundelse for ikke at give aktindsigt i dokumentet som begæret af sagsøgeren.
Taking account of those matters, it is therefore necessary to consider whether the Commission is entitled to rely on the exception relating to protection of the public interest and, if so, to what extent, in order to refuse to grant access to the document requested by the applicant.
Henset til, at det omtvistede dokument er et forberedende dokument, og til, at Kommissionen på det tidspunkt, hvor sagsøgeren begærede aktindsigt i dokumentet, havde stillet beslutningen om at fremsætte den begrundede udtalelse i bero, må det i den foreliggende sag fastslås, at proceduren i henhold til
In the present case, having regard to the preparatory nature of the document at issue and to the fact that, when access to it was requested, the Commission had suspended its decision to deliver the reasoned opinion, it is clear that the procedure under Article 169 of the Treaty was still at the stage of inspection and investigation.
En offentliggørelse af dokumenter vedrørende undersøgelsesfasen, mens der finder forhandlinger sted mellem Kommissionen og den berørte medlemsstat, ville kunne være til skade for en korrekt afvikling af traktatbrudsproceduren, idet dennes formål, som er at give medlemsstaten lejlighed til at bringe sine regler i overensstemmelse med traktatens krav på frivilligt grundlag og i givet fald begrunde sin stillingtagen (jf. Domstolens dom af 29.9.1998, sag C-191/95, Kommissionen mod Tyskland, Sml. I, s. 5449, præmis 44), kunne blive bragt i fare.
1999 — CASE T­309/97 documents relating to the investigation stage, during the negotiations between the Commission and the Member State concerned, could undermine the proper conduct of the infringement procedure inasmuch as its purpose, which is to enable the Member State to comply of its own accord with the requirements of the Treaty or, if appropriate, to justify its position (see Case C­191/95 Commission ν Germany [1998] ECR I­5449, paragraph 44), could be jeopar­dised.
Varetagelsen af dette formål begrunder, ud fra hensynet til beskyttelsen af offentlige interesser, at der ikke gives aktindsigt i et forberedende dokument, der vedrører undersøgelsesfasen i forbindelse med proceduren i henhold til traktatens artikel 169.
The safeguarding of that objective warrants, under the heading of protection of the public interest, the refusal of access to a preparatory document relating to the investigation stage of the procedure under Article 169 of the Treaty.
På grundlag af det anførte må sagsøgerens eneste anbringende derfor forkastes og Kommissionen følgelig frifindes.
It follows from all of the foregoing that the sole plea cannot be upheld and, therefore, that the application must be dismissed.
Da sagsøgeren har tabt sagen, pålægges det i henhold til Kommissionens påstand herom sagsøgeren at betale Kommissionens omkostninger.
As the applicant has been unsuccessful, it will be ordered to pay the costs incurred by the defendant, in accordance with the latter's application.
I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 4, bærer intervenienten sine egne omkostninger.
Under Article 87(4) of the Rules of Procedure, the intervener is to bear its own costs.
Sag T-171/97
Case T­171/97
»Beskyttelse mod dumping — told på import af lommetændere med oprindelse i Filippinerne — årsagssammenhæng mellem en yderst begrænset eksport og skade for erhvervsgrenen i Fællesskabet«
(Protection against dumping — Imposition of duty on imports of pocket lighters from the Philippines — Causal connection between the extremely limited quantity of exports and the existence of injury to Community industry)
Rettens dom (Første Udvidede Afdeling) af 20. oktober 1999
Judgment of the Court of First Instance (First Chamber, Extended Composi­tion), 20 October 1999
Fælles handelspolitik — beskyttelse mod dumping — antidumpingprocedure — endelige oplysninger tilstillet den eksportør, undersøgelsen omfatter — fremsendelse til virksomhedens hjemsted — behørig meddelelsesform — anmodning om fremsendelse til en anden adresse — uden betydning — pligt til at fremsende den til repræsentanten efter loven — ingen pligt
Common commercial policy — Protection against dumping — Anti­dumping proceed­ing — Final disclosure document to be addressed to the exporter under investigation — Where sent to the exporter's registered office — Constitutes valid notification — Where the exporter has requested notification at another address — Irrelevant — Whether obligatory to inform the exporter's legal representative — No such obligation (Council Regulation No 384/96.
Fælles handelspolitik — beskyttelse mod dumping — skade — omfanget af importen — hensyntagen til import, der gennemføres inden for en virksomhedsgruppe (Kadets forordning nr. 384/96, art. 3)
(Council Regulation No 384/96, Art. 3)
Fælles handelspolitik — beskyttelse mod dumping — skade — relevante faktorer — omfanget af dumpingimporten — dumpingimportens virkninger vurderes samlet og ikke særskilt for den enkelte eksportør — tilsidesættelse af princippet om ligebehandling og af proportionalitetsprincippet — foreligger ikke
Common commercial policy — Protection against dumping — Injury — Factors to be taken into consideration — Volume of imports dumped — Impact of imports to be assessed as a whole, not on the basis of each individual exporter — Whether in breach of the principles of equal treatment and proportionality — No such breach (Council Regulation No 384/96, Art. 3) the Community institutions to consider, in antidumping proceedings, whether and, if so, to what extent each exporter responsible for dumping individually contributes to the injury caused to the Community industry.
Denne skade skal vurderes samlet, og det er berettiget at under søge de samlede virkninger for industrien i Fællesskabet af den pågældende import og at træffe de i den forbindelse nødvendige forholdsregler over for samtlige eksportører, uanset om omfanget af den enkeltes eksport måtte være ringe.
That injury must be assessed as a whole and there is good reason to consider the effect of all such imports on the Community industry and to take appropriate action against all the exporters, even if the volume of each individual exporter's exports is relatively small.
Kommissionens meddelelse af de endelige oplysninger, der omhandles i artikel 20 i antidumpinggrundforordningen nr. 384/96, til eksportøren af dumpingvaren, er retsgyldig, når den sker til eksportørens hjemsted, selv såfremt virksomheden udtrykkeligt måtte have anmodet Kommissionen om at frem sende den til en anden adresse.
The final disclosure document referred to in Article 20 of the basic antidumping regulation, Regulation No 384/96, is duly notified to the exporter of the product under investigation where the Commission addresses it to the exporter's registered office, even if the undertaking has expressly asked to be notified at another address.
Ingen bestemmelse i den nævnte artikel 20 pålægger Kommissionen at sikre sig, at de endelige oplysninger er blevet med delt den berørte eksportørs repræsentant efter loven.
None of the provisions of Article 20 requires the Commission to ensure that the final disclosure document has been communicated to the legal representative of the exporter concerned.
Den omstændighed, at en import gen nemføres inden for en virksomheds gruppe, er ikke i sig selv tilstrækkelig til, at den ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 3 i antidumpinggrundforordningen nr. 384/96.
The mere fact that an import is made within a single group of undertakings is not a reason to exclude it from the scope of Article 3 of the basic antidumping regulation, Regulation No 384/96.
Ingen bestemmelse i antidumping grundforordningen nr. 384/96 — og i øvrigt heller ikke i antidumpingkodeksen af 1994 — pålægger fællesskabs institutionerne, at de under antidumpingprocedurer skal undersøge, om og i hvilket omfang hver enkelt eksportør,
There is no provision in the basic antidumping regulation, Regulation No 384/96 — nor indeed in the 1994 Anti-Dumping Code — which obliges
RETTENS DOM (Første Udvidede Afdeling) 20. oktober 1999 *
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber, Extended Composition)
I sag T-171/97,
In Case T­171/97,
Swedish Match Philippines Inc., Manilla (Filippinerne), ved advokat Francisco Miguel Rodero López, Madrid, og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Lucy Dupong, 14 A, rue des Bains, sagsøger, mod
Swedish Match Philippines Inc., a company incorporated under the laws of the Philippines, established in Manila, the Philippines, represented by Francisco Miguel Rodero López, of the Madrid Bar, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of Lucy Dupong, 14a Rue des Bains, applicant, ν
Rådet for Den Europæiske Union ved Ramon Torrent og Antonio Tanca, Rådets Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, bistået af advokaterne Hans-Jürgen Rabe og George M. Berrisch, Hamburg, og med valgt adresse i Luxembourg hos generaldirektør Alessandro Morbilli, Den Europæiske Investeringsbanks Direktorat for Juridiske Anliggender, 100, boulevard Konrad Adenauer, sagsøgt,
Council of the European Union, represented by Ramon Torrent and Antonio Tanca, of its Legal Service, acting as Agents, assisted by Hans­Jürgen Rabe and Georg M. Berrisch, Rechtsanwälte, Hamburg, with an address for service in Luxembourg at the office of Alessandro Morbilli, Director General of the Legal Department of the European Investment Bank, 100 Boulevard Konrad Adenauer, defendant,
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS (Første Udvidede Afdeling) sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne C.W. Bellamy, J. Pirrung, A.W.H. Meij og Vilaras, justitssekretær: ekspeditionssekretær B. Pastor,
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (First Chamber, Extended Composition), composed of: B. Vesterdorf, President, C.W. Bellamy, J. Pirrung, A.W.H. Meij and M. Vilaras, Judges,
SWEDISH MATCH PHILIPPINES MOD RÅDET på grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 4. maj 1999, afsagt følgende
SWEDISH MATCH PHILIPPINES V COUNCIL having regard to the written procedure and further to the hearing on 4 May 1999, gives the following
De relevante retsregler
The relevant provisions
I henhold til grundforordningens artikel 1, stk. 1 og 2, kan der opkræves en antidumpingtold for enhver dumpingvare, når en sådan vare ved overgang til fri omsætning i Fællesskabet forvolder skade, idet det præciseres, at en vare anses for at være en dumpingvare, hvis dens eksportpris ved salg til Fællesskabet er lavere end den sammenlignelige pris for samme vare i normal handel, som er konstateret i eksportlandet.
Article 1(1) and (2) of the basic regulation provides that an antidumping duty may be applied to any dumped product whose release for free circulation in the Community causes injury. A product is to be considered as being dumped if its export price to the Community is less than a comparable price for the like product in the exporting country.
Grundforordningens artikel 3, hvis formål er at fastslå, om der foreligger skade, har følgende ordlyd:
Article 3 of the basic regulation, on the determination of injury, reads as follows: