natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den kan opfattes som en alternativ fase 2, hvor den eksisterende ECU (der består af en kurv af fællesskabsvalutaer, og som bevæger sig med deres værdi) skulle være en separat fælles valuta under administration af Den Europæiske Valutafond.
This can be envisaged as an alternative stage two, in which the existing ecu (composed of a basket of community currencies and moving in line with their changes in value) would become a separate common currency managed by a European Monetary Fund.
Denne EMF - som minder meget om et Europæisk Centralbanksystem - ville fastlægge rentefoden for den „hårde ECU" på den måde, at dens målkurs i forhold til andre fælles skabsvalutaer inden for EMS'en aldrig kunne devalueres.
This EMF - rather similar to a European System of Central Banks -would set interest rates on the "hard ecu" in such a way that its target range against other Community currencies within the European Monetary System would never be devalued.
Hvis renten for den hårde ECU og en anden fællesskabsvaluta blev den samme, ville folk alligevel foretrække den hårde ECU, fordi de ville vide, at den aldrig ville blive devalueret.
If interest rates on the hard ecu and another Community currency were the same, people would prefer the hard ecu because they would know it would never be devalued.
På den måde ville dens rentefod effektivt blive basisrenten for rentesatserne i systemet, på næsten samme måde som D-markrenten er nu. Som sådan ville den komme til at stå i centrum for EMS'en.
Thus its interest rates would effectively be the floor for rates in the system, rather as the German mark rates are now.
Hvis borgerne, finansmarkederne og regeringerne besluttede, at sådan skulle det være, kunne den med tiden erstatte de eksisterende nationale valutaer.
In time, if people, financial markets and governments so chose, it could replace existing national currencies.
De økonomiske virkninger af den „hårde ECU" kan minde meget om en fuldt udbygget fase 1 med D-marken i centrum for systemet. Det står ikke klart, om dens antiinflatoriske disciplin ville være stærkere end den, som den eksisterende EMS medfører.
The economic implications of the "hard ecu" may be similar to a fully developed stage one with the German mark at the centre of the system.
De eventuelle andre virkninger kan man kun gisne om, fordi ingen kan forudse, om den „hårde ECU" ville blive meget anvendt som en særskilt valuta.
Any other effects are hard to discern simply because no one can predict whether the "hard ecu" would be widely used as a separate currency.
Hvis den viste sig at blive en trettende valuta, kunne det medføre en reduktion af transaktionsomkostningerne, men det er helt utænkeligt, at denne reduktion ville blive af samme omfang, som den en fælles valuta vil medføre.
If it took off as a thirteenth currency, there could be some savings in transactions costs, but it is inconceivable that they would of the same magnitude as those from a single currency.
Der ville ligeledes stadig eksistere en vis usikkerhed om kursforholdene.
Similarly, some exchange rate uncertainty would remain.
Den „hårde ECU" ville sikkert være mest attraktiv for de lande, der har de højeste inflationsrater, fordi den her kunne udgøre et alternativ til den indenlandske valuta ved overenskomster og pris fastsættelser. Den overgangsperiode, der lå forud for dens indførelse som fælles valuta, ville medføre betydelig usikkerhed.
The "hard ecu" would probably be most attractive in the countries with the highest inflation rates, where it might become an alternative to the domestic currency in wage and price contracts.
Vi vil derfor koncentrere os om de mere veldokumenterede forslag i
We concentrate, therefore, on the more familiar Delors report proposals.
De oprindelige medlemmer af ERM, der anvender de snævre grænser, har allerede opnået en betydelig prisstabilitet.
The original ERM members, using the narrow bands, have already achieved a considerable degree of price stability.
Men der vil sandsynligvis opstå yderligere fordele i løbet af fase 3, efterhånden som Eurobanken får opbygget sin antiinflatoriske troværdighed, ikke mindst fordi der kan ske en forbedring i forholdet mellem inflation og beskæftigelse.
However, there are likely to be some additional benefits during stage three as the Eurofed builds up its antiinflationary credibility, not least because there may be an improvement in the relationship between inflation and unemployment.
Hertil kommer at kursudsvingene helt tydeligt er blevet reduceret under fase 1, men de vil først være helt afskaffet i fase 3.
Similarly, exchange rate variability has clearly been reduced in stage one, but will not be eliminated until stage three.
Desuden er det ikke sandsynligt, at vi vil opleve nogen betydelig reduktion af transaktionsomkostningerne, før vi får en fælles valuta.
Furthermore, no significant reduction in transaction costs is likely until there is a single currency.
Man kan forestille sig, at man via lovgivningen kan fjerne disse valutaomkostninger ved at indføre et system med „pari-clearing", hvorved bankerne ville være tvunget til at veksle checks til den fast lagte kurs uden forskel på salgs- og købskursen og uden provision.
Conceivably, such exchange costs could be legislated away by imposing a system of "par clearing", whereby banks were compelled to exchange cheques at the fixed rate without a bid-ask spread or commission.
Men noget sådant ville formentlig kun være acceptabelt for pengeinstitutterne, såfremt valutakurserne var uigenkaldeligt fastlagt.
However, this would probably only be acceptable to finance houses if exchange rates were irrevocably fixed.
Fordelene i forbindelse med fjernelsen af kursrisikoen kan også skubbes frem i tid fra fase 3, hvis virksomhederne fuldt og fast tror på, at udviklingen frem mod ØMU ikke går i stå.
The benefits of the elimination of exchange rate risk may also be brought forward from stage three if businesses genuinely believe that the movement to EMU will not stall.
Her kan der trækkes en parallel til 1992-programmet.
The parallel here is with the 1992 programme.
Kommissionen antog, at der ville ske tab af arbejdspladser på kort sigt som resultat af, at programmet for det indre marked intensiverede konkurrencen og medførte forøget stordrift.
The Commission believed that there would be some short term job losses as a result of the single market programme intensifying competition and leading to greater economies of scale.
Der ville dernæst ske en velstandsfremgang, efterhånden som virksomhederne begyndte at investere mere for at drage fordel af det større marked.
There would then be a later growth in prosperity as businesses invested to take advantage of wider markets.
Men rent faktisk kom det ikke til nogen nedgang i antallet af arbejdspladser på kort sigt.
In fact, there was no short term job loss.
Fordi 1992-programmet fik stærk politisk medvind, begyndte virksomhederne deres investeringer forud for gennemførelsen af det indre marked.
Because the 1992 programme gathered real political momentum, businesses began investing ahead of its completion.
Det kan tænkes, at det samme vil gøre sig gældende for ØMU's vedkommende.
A similar phenomenon may occur with EMU.
Virkningerne for de offentlige finanser vil opstå med tidsmæssig spredning.
The effects on public finance would be mixed in their timing.
Nedgangen i slagskatteprovenu vil for nogle landes ved kommende begynde lige så snart deres inflationsrater begynder at falde brat under fase 1. Konkurrencen med finansielle institutioner
The reduction in seigniorage revenue for some countries would begin as soon as their inflation rates fell sharply in stage one.
uden for deres hjemmemarked vil vokse, hvilket ligeledes vil pege i retning af en nedsættelse af kravene til de indenlandske bankers kontantreserver, der jo for tiden er en gevinst for nogle af middelhavslandene.
The problems of transition 135 for some of the Mediterranean governments.
Men den gevinst, der kan udligne dette tab for de offentlige finanser, er et fald i de lange renter, der først vil komme til udtryk i fase 3.
But the offset ting gains to public finance through a reduction in long term interest rates would only arise in stage three.
Hollandske erfaringer viser, at en risikobetinget overrente kan vare ved længe efter, at man har fået stabile kurser og en lav inflation.
The experience of the Netherlands shows that, even after a long period of stable exchange rates and low inflation, a risk premium can persist.
Hovedomkostningen ved en monetær union er, at man mister mulig heden for at ændre den nominelle valutakurs, der kan være den foretrukne reaktion på en kraftig negativ økonomisk påvirkning, der rammer ét land eller én region frem for en langsommere justering af lønninger og priser.
The main cost of monetary union is the inability to change the nominal exchange rate, because it might be a preferable response to an economic shock affecting one country or region than a slower adjustment of wages and prices.
Men den omkostning er stort set betalt i fase 1, fordi medlemmerne af EMS allerede har forpligtet sig til kun sjældent at gennemføre kurstilpasninger, der i omfang er begrænset til de eksisterende ud svingsgrænser.
But this cost is largely paid in stage one, because members of the EMS have already committed themselves to infrequent relignments limited in size to the width of the existing bands.
Nogle økonomer hævder, at løn- og prisjusteringernes karakter vil begynde at forandre sig, efterhånden som fællesskabet nærmer sig ØMU.
Some economists also argue that the nature of wage and price adjustment will begin to change as the Community approaches EMU.
Når valutakurserne ligger helt fast, vil folk indse, at de må reagere hurtigere på økonomiske påvirkninger ved at ændre deres pris- og lønkrav, fordi de ikke længere kan regne med, at myndighederne vil justere valutakurserne.
With the exchange rate totally fixed, people may begin to realise that they have to react more quickly to an economic shock by changing their prices and wages, because they can no longer rely on the authorities to adjust the exchange rate.
Det er usandsynligt, at eventuelle budgetmekanismer, der skal hjælpe regioner, der er ude i en krise vil blive indført før fase 3.
Any budget mechanisms developed to help regions undergoing some shock are unlikely to be introduced before stage three.
På samme måde må de eventuelle gevinster, der følger af en bedre koordination af politikken i verdensøkonomien afvente fase 3.
Similarly, any gains from better coordination of policies in the world economy would await stage three.
Men det er muligt, at de, der står for investering af penge, kan begynde en omstilling til europæiske værdipapirer forud for indførelsen af en fælles valuta under forudsætning af, at de er helt sikre på, at den vil komme.
However, it is possible that money man agers could begin to shift into European assets before the introduction of a single currency so long as they firmly anticipated that it would happen.
Den generelle konklusion, der kan drages af en gennemgang af de tidsmæssige forhold for de forskellige omkostninger og fordele ved
However, the benefits which flow from the elimination of transaction costs and of exchange rate
Derimod vil de fordele, der skyldes bortfaldet af transaktionsomkostninger og kursusikkerhed, først gøre sig gældende under fase 3.
136 The Ecu Report uncertainty are only available in stage three.
Det fører til den konklusion, at overgangsperioden til ØMU bør være så kort, som det hensigtsmæssigt kan lade sig gøre.
The implication must be that the transition to EMU should be as short as can conveniently be managed.
Diskussionen i dette kapitel har været baseret på den antagelse, at fællesskabet kan gå frem mod ØMU i det tempo, det selv vælger. Men flere fremtrædende analytikere, heriblandt navnlig Tommaso Padoa-Schioppa og Sir Allan Walters, har hævdet, at det system, der er planlagt for fase 1 og 2 kan være ustabilt.
The discussion so far in this chapter assumes that the Community will be able to proceed, in a timespan of its own choosing, towards EMU.
Hvis EMS'en er behæftet med en iboende fejl, så følger deraf logisk, at det eneste alternativ til flydende kurser er en fælles valuta.
If the European Monetary System is inherently flawed, then it follows that the only alternative to floating exchange rates is a single currency.
Vi skal derfor nu beskæftige os med dette argument.
We therefore now look at the merits of this argument.
Fase 1 og 2 i Delors-planen er i alt væsentligt et „fast men justerbart" kurssystem uden nogen form for begrænsninger på kapitalens bevægelser fra den ene valuta til den anden.
Stages one and two of the Delors plan are essentially a "fixed but adjustable" exchange rate system without any controls on the movement of capital from one currency to another.
Kapitalens fri bevægelighed indebærer risici for ethvert fastkurssystem.
The freedom of capital poses risks for any fixed rate system.
Den første risiko er, at der sker spekulationsangreb mod visse specifikke valutaer.
The first is that there will be speculative attacks on particular currencies.
Et af argumenterne for eksistensen af en sådan risiko er, at myndighederne kun har begrænsede valutareserver, hvorimod spekulanterne i princippet kan forlange at få ubegrænsede aktivmængder konverteret til fremmed valuta.
One line of argument is that the authorities have only limited foreign currency reserves, whereas speculators can in principle demand to convert unlimited amounts of assets into foreign currency.
Det kan i sin yderste konsekvens få myndighederne til at opgive deres centralkurs.
In extremis, this could force the authorities to abandon their exchange rate target.
Det der kunne tænkes at udløse en sådan spekulationsbølge, kan være en uovervejet bemærkning fra en finansministers side; en forestilling på finansmarkederne om at regeringen er ved at træffe forberedelser til en devaluering af valutaen; eller det synspunkt at myndighederne enten af politiske grunde eller af hensyn til de offentlige udgifter ønsker at undgå en rentestigning.
The trigger for this speculation could be an ill-judged remark by a finance minister, a belief in the markets that the Government was preparing to devalue the exchange rate, or the view that the authorities wanted to avoid any rise in interest rates for either political or public spending reasons.
Blot en forestilling om, at regeringen ikke vil hæve renten, kan være tilstrækkelig til, at markedet bliver så bekymret, at det forlader den pågældende valuta.
The mere thought that the Government would not raise interest rates can be enough to worry the markets into deserting the currency.
Til trods for kapitalens fri bevægelighed, en høj offentlig gældsætning, der kunne være et incitament til at holde et fortsat lavt renteniveau og et stort statsligt underskud, har der ikke været spekulation rettet imod gylden. Det irske punds sammenkædning med pund sterling indtil 1979 og Hong Kongs tilknytning til den amerikanske dollar er også gode eksempler på langtidsstabilisering.
Despite free capital flows, a high public debt which might create an incentive to keep interest rates low, and continuing public deficits, there have been no speculative attacks on the guilder.
Men det kan med rimelighed hævdes, at den realistiske mulighed for spekulationsangreb retter sig mod de store valutaer som den franske franc og pund sterling, hvor finansmarkederne er meget større, og de beløb, der kan flyttes, også er langt større. Men som et modargument her må det erindres, at markederne er ved at blive vant til lange perioder uden kursjusteringer under ERM.
It is arguable, though, that the real potential for speculative attacks comes with the larger currencies such as the French franc and the pound sterling, where financial markets are far deeper and the amounts which could move are far greater.
Jo længere tid der går uden kursjustering, desto større er systemets troværdighed, og desto mindre sandsynligt er det, at dets kurser vil blive udsat for spekulationsangreb.
The longer the time without a realignment, the greater the credibility of the system, and the less likely should be any speculative attack against its rates.
Ikke desto mindre er indførelsen af en fælles valuta den eneste sikre vej til at overvinde eventuel resterende tvivl.
Nevertheless, the adoption of a single currency is the only sure way to overcome lingering doubts.
Ikke engang en økonomisk og monetær union med endegyldigt fastlåste valutaer vil være til strækkeligt, fordi markederne altid vil regne med, at omstændighederne kan tvinge kurserne væk fra hinanden. Et godt, nyere eksempel på det er den belgisk-luxemburgske valutaunion.
Not even an economic and monetary union composed of irrevocably fixed exchange rates is enough, because the markets can always suspect that circumstances might force the rates apart.
Den har nu eksisteret i mere end 50 år, men bare rygtet om, at Luxemburg overvejede at bryde sammenkædningen ved ikke at følge Belgien i den sidste EMS-justering, var nok til at få finansmarkederne til at skelne mellem de to slags franc.
This has now existed for more than fifty years, but the mere rumour that Luxembourg was considering breaking the link by not following Belgium during the last EMS realignment was enough to induce financial markets to differentiate between the two francs.
For øjeblikket er det stadigt muligt at sikre sig mod forandringer i den belgisk-luxemburgske valutakurs med en risikoomkostning, der ligger på ca. 0,025%.
At present, it is still possible to insure against any change in the Belgo-Luxembourgoeis exchange rate, with cover costing some 0.025 per cent.
Det er klart, at der er tale om et meget lille beløb, men det viser, at markedet ikke engang er indstillet på at acceptere, at denne meget gamle union er fuldstændig endegyldig.
This is clearly a tiny amount, but it does show that the markets are not even prepared to accept this long-standing union as entirely irrevocable.
Det kan tænkes, at en fælles valuta kan være en nødvendig forudsætning for at opbygge ØMU's troværdighed.
A single currency may be a necessary part of building EMU's credibility.
Yderligere en kilde til usikkerhed i processen frem mod ØMU er valutasubstitution - selv hvis det ikke forventes, at valutakurserne vil ændre sig, og selv med ensartede renteniveauer, kan nogle valutaer blive mere attraktive end andre, fordi de anvendes mere i handlen
A second source of instability in the runup to EMU is currency substitution: even if exchange rates are not expected to change, and interest rates are similar, some currencies may become more attractive than others because they are more widely used in trade within the Community.
inden for fællesskabet.
138 The Ecu Report
Disse potentielle kilder til instabilitet i overgangsperioden udgør endnu et argument for at bevæge sig hurtigt frem imod en fælles valuta.
These potential sources of instability during the transition are a further argument for proceeding rapidly to a single currency.
Det vigtige spørgsmål bliver så hvilke betingelser, der skal være opfyldt, før valutaerne kan lænkes sammen?
The important question is then what conditions need to be met before exchange rates can be locked together?
Hvor ensartede eller konvergerende skal de nationale økonomier være, før de roligt kan indføre én fælles valuta?
How similar or convergent do national economies have to be before they can safely adopt a single, common currency?
Den gængse holdning er, at landene bør have meget ens inflationsrater, før de låser deres valutaer sammen.
The conventional wisdom is that countries should have very similar inflation rates before they lock their exchange rates together.
Hvis det ikke er tilfældet, vil det ene land snart opdage, at dets virksomheder er ved at blive presset ud af det andet lands marked og af sit eget hjemmemarked p.g.a. priskonkurrencen.
If they do not, one of them will find its businesses being priced out of the other's and its home market.
Det er ikke kun vigtigt, at inflationsraterne på markederne for varer og tjenesteydelser er ensartede, men også at løninflationen, efter at der er taget hensyn til en eventuel produktivitetsstigning - væksten i omkostningen per arbejdsenhed - er ensartet.
Not only is it important that price inflation in the markets for goods and services should be similar, but also that wage inflation after allowing for the growth of output per person -unit labour costs growth - should be similar.
Hvis det ikke er tilfældet, vil niveauet for reallønsomkostningerne for virksomhederne stige støt i de lande, der har en højere inflation, hvorved arbejdsløsheden vil stige i takt med, at virksomhedernes overskud presses ned, markedsandele går tabt, og virksomhederne bruger stadig flere maskiner til erstatning for menneskelig arbejdskraft.
If it is not, the level of real wage costs to businesses will steadily rise in the country with higher wage inflation, gradually raising unemployment as business profits are squeezed, markets are lost and companies use more machinery to substitute for labour.
I denne forbindelse kan fællesskabet stort set opdeles i tre grupper af lande.
In this context, there are three broad groups of Community countries.
Den første gruppe består af de oprindelige EMS-medlemmer, som alle har fastlagt deres valutaer i forhold til hinanden inden for den smalle udsvingsgrænse på 2,25% på hver side af den centrale målkurs.
The first group is composed of the original members of the European Monetary System, all of which are now pegging their currencies to each other using the narrow 2.25 per cent margin each side of the central, target rate.
Denne gruppe - Frankrig, Tyskland, Belgien, Luxemburg, Holland, Irland og Danmark - har fælles inflationsrater, der højst adskiller sig fra hinanden med 1 procentpoint, hvilket formentlig ligger inden for den statistiske fejlmargen for de fleste af disse landes statistiske opgø-
This group - France, Germany, Belgium, Luxembourg, Netherlands, Ireland, Denmark - share inflation rates within 1 per centage point of each other, which is probably within the margin of sampling error for most of the national statistical series.
relsesmetoder. Forskellen i deres inflationsrater er i hvert fald ikke længere en hindring for medlemskab af ØMU.
In effect, their differences in inflation are no longer an obstacle to membership of EMU.
I Italien, Spanien og UK ligger inflationen mellem 3 og 5 procent point højere end i det land, der klarer sig bedst i fællesskabet.
In Italy, Spain and Britain, inflation is running between 3 to 5 percentage points higher than the best performance in the Community.
Men der er nu ikke nogen grund til, at disse tre lande ikke skulle kunne deltage i fuldt omfang i fase 1. Spanien og UK kan med tiden gå over til de smalle udsvingsgrænser på 2,25% i EMS'en.
However, there is no reason why all of these countries should not be able to participate fully in stage one.
Det skulle være mærkeligt, om ikke de kunne gå ind i ØMU i løbet af fem år, efter at have nedbragt deres inflation til samme niveau som den førstnævnte gruppe. Den tredje gruppe består af Portugal og Grækenland. For begge landes vedkommende er selv den fundamentale inflation på over 10% om året, et niveau, der ville medføre et betydeligt tab af arbejdspladser i begge lande, såfremt man gik med i fase 1 (snævre udsvingsgrænser, begrænset justering o.s.v.), medmindre der samtidig blev gjort en massiv stabiliseringsindsats.
It would be surprising if they were not able to join an EMU within five years, having reduced inflation to levels similar to the first group.
Yderligere et kriterium for konvergens er en positiv situation for de offentlige finanser. Det kan vi, som vi gjorde i kapitel 5, definere som en situation med en stabil eller dalende offentlig gældsætning sammenlignet med bruttonationalproduktet (gæld/bnp-forholdet).
A second criterion for convergence is sound public finance.
Her finder vi igen tre grupper i fællesskabet.
Once again, there are three groups in the Community.
Den første består af Danmark, Irland og UK, som har et dalende gæld/bnp-forhold.
The first comprises Denmark, Ireland and Britain, where the debt-GDP ratio is fall ing.