natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det er klart, at en bestemt restkoncentration af et farmakologisk virksomt stof i levnedsmidler af animalsk oprindelse hverken er mere eller mindre farligt for sundheden, alt efter om stoffet er blevet indgivet med henblik på den ene eller den anden terapeutiske behandling.
It is self-evident that residues of a pharmacologically active substance which are present in food of animal origin are neither more nor less dangerous for health, at a certain level of concentration, according to whether that substance was administered in respect of a particular therapeutic indication.
Det følger heraf, at MRL for et givet farmakologisk virksomt stof ikke kan fastsættes på grundlag af, hvilke, eventuelt utallige, egenskaber eller terapeutiske virkninger stoffet har (jf. analogt Domstolens dom af 29.4.1999, sag C-293/97, Standley m.fl., Sml. I, s. 2603, præmis 34).
It follows that the MRLs for a given pharmacologically active substance cannot be determined by reference to the therapeutic properties or indications of that substance, which may be numerous (see, by analogy, Case C-293/97 The Queen ν Secretary of State for the Environment and MAFF ex parte Standley and Others [1999] ECR I-2603, paragraph 34).
197 Det skal tilføjes, at forordning nr. 1312/96 i strid med artikel 15, stk. 2, i forordning nr. 2377/90 berører de foranstaltninger, som medlemsstaterne skal træffe med henblik på at forbyde ulovlig anvendelse af veterinærmedicinske præparater, idet de i forordningen fastsatte begrænsninger af gyldigheden af MRL for clenbuterol gælder, selv såfremt de relevante bestemmelser i direktiv 96/22 annulleres, ophæves eller ændres.
197 In addition, Regulation No 1312/96 prejudges the measures to be taken by Member States to prevent unauthorised use of veterinary medicinal products, in breach of Article 15(2) of Regulation No 2377/90, since the limits to the validity of the MRLs for clenbuterol which it imposes would continue to exist even in the event of annulment, withdrawal or amendment of the relevant provisions of Directive 96/22.
198 Det fremgår af det anførte, at Kommissionen overskred den ved forordning nr. 2377/90 tillagte beføjelse, da den i forordning nr. 1312/96 begrænsede
198 It follows from the foregoing that, by limiting the validity of the MRLs established for clenbuterol to certain specified therapeutic indications for bovines
BOEHRINGER MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN gyldigheden af MRL for clenbuterol til kun at omfatte visse specielle terapeutiske formål for kvæg og hovdyr.
BOEHRINGER V COUNCIL AND COMMISSION and equidae, in Regulation No 1312/96, the Commission exceeded the powers exercised by it under Regulation No 2377/90.
199 Forordning nr. 1312/96 skal derfor annulleres i overensstemmelse med sags øgernes påstand, for så vidt som gyldigheden af MRL for clenbuterol i forordningen er begrænset til kun at omfatte visse specielle terapeutiske formål for kvæg og hovdyr.
199 Therefore, in accordance with the forms of order sought by the applicants, Regulation No 1312/96 must be annulled in so far as it restricts the validity of the MRLs which it establishes for clenbuterol to certain specified therapeutic indications for bovines and equidae.
200 I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 2, pålægges det den tabende part at betale sagens omkostninger, hvis der er nedlagt påstand herom. I henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 3, kan Retten dog fordele sagens omkostninger eller bestemme, at hver part skal bære sine egne omkostninger, hvis hver af parterne taber på et eller flere punkter.
200 Under Article 87(2) of the Rules of Procedure, the unsuccessful party is to be ordered to pay the costs if they have been applied for in the successful party's pleadings.
Eftersom sagsøgerne har tabt sag T-125/96, og ulovlighedsindsigelsen i sag T-152/96 ikke er taget til følge, finder Retten, at det vil være rimeligt i medfør af disse bestemmelser, at sagsøgerne betaler Rådets og bærer deres egne omkostninger i sag T-125/96, og at de bærer halvdelen af deres egne omkostninger i sag T-152/96.1 sidstnævnte sag pålægges det Kommissionen at betale halvdelen af sagsøgernes omkostninger og at bære sine egne omkostninger.
Since the action in Case T-125/96 has been dismissed, as has the objection of illegality raised in Case T-152/96, it is proper for those provisions to be applied to the main parties and for the applicants to be ordered to bear, in Case T-125/96, the costs of the Council in addition to their own, and, in Case T-152/96, onehalf of their own costs. In the latter case, the Commission is ordered to pay onehalf of the applicants' costs in addition to its own.
202 Intervenienten Fedesa bærer sine egne omkostninger i forbindelse med interven­tionen i sag T­125/96 og halvdelen af sine omkostninger i sag T­152/96, mens den anden halvdel afholdes af Kommissionen.
202 Fedesa is ordered to pay the costs of its intervention in Case T-125/96 and onehalf of the costs incurred by it in Case T-152/96, the other half to be borne by the Commission.
203 Hvad angår intervenienten SKV finder Retten, at det vil være rimeligt i medfør af procesreglementets artikel 87, stk. 4, at pålægge det at bære sine egne omkost­ninger.
203 As to SKV, the Court considers that it is proper to apply the second subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure and order SKV to bear its own costs.
RETTEN (Anden Afdeling)
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Second Chamber) hereby rules:
BOEHRINGER MOD RÅDET OG KOMMISSIONEN gyldigheden af MRL for clenbuterol i forordningen er begrænset til kun at omfatte visse specielle terapeutiske formål for kvæg og hovdyr.
BOEHRINGER V COUNCIL AND COMMISSION far as it restricts the validity of the MRLs which it establishes for clenbuterol to certain specified therapeutic indications for bovines and equines.
Det Forenede Kongerige, Kommissionen og Stichting Kwaliteitsgarantie Vleeskalverensector (SKV) bærer deres egne omkostninger.
The United Kingdom, the Commission and Stichting Kwaliteitsgarantie Vleeskalverensector (SKV) are ordered to bear their own costs.
Rådet og Stichting Kwaliteitsgarantie Vleeskalverensector (SKV) bærer deres egne omkostninger.
The Council and SKV are ordered to bear their own costs.
Afsagt i offentligt retsmøde i Luxembourg den 1. december 1999.
Delivered in open court in Luxembourg on 1 December 1999.
Sag T-81/98
Case T-81/98
Patricia Boyes mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Patricia Boyes ν Commission of the European Communities
»Sagsøgeren afgået ved døden — arveberettigede ikke indtrådt i sagen — ufornødent at træffe afgørelse i sagen«
(Death of the applicant — Proceedings not continued by her successors — No need to adjudicate)
Rettens kendelse (Tredje Afdeling) af 6. december 1999
Order of the Court of First Instance (Third Chamber), 6 December 1999 . . II-3502
Retspleje — sagsøgeren afgået ved døden, og arveberettigede ikke indtrådt i sagen — ufornødent at træffe afgørelse i sagen
Procedure — Action rendered devoid of purpose — Death of the applicant and proceedings not continued by the successors — No need to adjudicate
RETTENS KENDELSE (Tredje Afdeling) af 6. december 1999 *
ORDER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (Third Chamber) 6 December 1999 *
I sag T-81/98,
In Case T-81/98,
Patricia Boyes, Porlock (Det Forenede Kongerige), ved barrister Becket Bedford, England og Wales, og ved solicitors John Kelly, Sarah Ferdinand og Jatinder Sandhu, 21, Bennetts Hill, Birmingham (Det Forenede Kongerige), sagsøger, mod
Patricia Boyes, residing in Porlock, United Kingdom, represented by Becket Bedford, Barrister, of the Bar of England and Wales, and John Kelly, Sarah Ferdinand and Jatinder Sandhu, of Ferdinand Kelly, Solicitors, 21 Bennetts Hill, Birmingham, applicant, ν
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Klaus Wiedner og Xavier Lewis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt
Commission of the European Communities, represented by Klaus Wiedner and Xavier Lewis, of its Legal Service, acting as Agents, with an address for service in
The Grand Pub Company Ltd, London, ved solicitors John Boyce og Bertrand Louveaux og med valgt adresse i Luxembourg hos advokat Philippe Hoss, 2, place Winston Churchill, intervenient, angående en påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 5. marts 1998 (sag IV/94.907/F3 — NAIL) om ikke at tage sagsøgerens begæring i medfør af artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962: første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86
The Grand Pub Company Ltd, a company incorporated under English law, with its registered office in London, represented by John Boyce and Bertrand Louveaux, Solicitors, with an address for service in Luxembourg at the Chambers of Philippe Hoss, 2 Place Winston Churchill, intervener,
Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 27. maj 1998 har sagsøgeren på sine egne vegne anlagt en sag med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse af 5. marts 1998 (sag IV/94.907/F3 — NAIL).
By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 27 May 1998, the applicant brought an action in her own name for annulment of the Commission's decision of 5 March 1998 (Case IV/94.907/F3 — NAIL).
Ved kendelse af 15. marts 1999 har The Grand Pub Company Ltd fået tilladelse til at intervenere til støtte for Kommissionens påstande.
By order of 15 March 1999 The Grand Pub Company Ltd was granted leave to intervene in support of the form of order sought by the Commission.
Ved skrivelse af 17. marts 1999 meddelte sagsøgerens advokater Retten, at sagsøgeren afgik ved døden den 24. februar 1999.
By letter of 17 March 1999 the representatives of the applicant informed the Court that she had died on 24 February 1999.
De oplyste, at de ikke havde kendskab til, om og under hvilke betingelser sagen kunne videreføres.
They stated that they did not know whether and under what conditions the proceedings could be continued.
Ved skrivelse fra Justitskontoret af 9. april 1999 blev der meddelt advokaterne frist til den 9. juni 1999 til at meddele Retten navnene på eventuelle arveberettigede efter sagsøgeren, som kunne ønske at indtræde i sagen.
By letter of the Registry of 9 April 1999 they were given until 9 June 1999 to inform the Court of the names of any successors of the applicant who wished to continue the proceedings.
Ved skrivelse af 28. maj 1999 meddelte sagsøgerens advokater Retten, at sagsøgeren var afgået ved døden uden at efterlade sig nogen formue, at sagsøgeren ikke havde efterladt sig testamente, og at de arveberettigede er sagsøgerens fem børn.
By letter of 28 May 1999 the applicant's representatives informed the Court that she had died intestate without leaving any assets and that her successors were her five children.
De anførte endvidere, at de eventuelt kunne opnå samtykke fra et af sagsøgerens fem børn til at videreføre sagen.
They also stated that they would be able, if necessary, to obtain the consent of one of her five children to continuing the proceedings.
Med henblik herpå anmodede de om en forlængelse af fristen.
They asked for an extension of time for that purpose.
Ved skrivelse af 22. juni 1999 fra Justitskontoret blev der meddelt advokaterne, at fristen til at fremsende samtykke fra ovennævnte arveberettigede og yderligere oplysninger om indtrædelse i afdødes rettigheder var blevet forlænget indtil den 23. august 1999.
By letter of the Registry of 22 June 1999 they were informed that they had been granted until 23 August 1999 to provide the Court with the consent of that successor and with additional information concerning the succession.
Da skrivelsen ikke blev besvaret, opfordrede justitssekretæren i skrivelse af 15. september 1999 sagsøgerens advokater og Kommissionen til at fremsætte bemærkninger til, om det kunne være ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
When no reply was received, the Registry by letter of 15 September 1999 invited the representatives of the applicant and the Commission to submit observations on whether the case should proceed to judgment.
I et indlæg indleveret til Rettens Justitskontor den 30. september 1999 har Kommissionen indgivet begæring om, at det fastslås, at det er ufornødent at træffe afgørelse i sagen, under hensyn til retsgrundsætningen »actio personalis moritur cum persona« om, at søgsmål angående personlige krav bortfalder ved den pågældendes død.
By observations lodged at the Court Registry on 30 September 1999, the Commission asked the Court to rule that there was no need to adjudicate, on the basis of the maxim actio personalis moritur cum persona.
Sagsøgerens advokater har ikke afgivet indlæg.
The representatives of the applicant did not submit any observations.
Retten må derfor fastslå, at eftersom sagsøgeren er afgået ved døden, og de arveberettigede ikke er indtrådt i sagen, er sagen blevet uden genstand.
The Court finds that, in view of the death of the applicant and the fact that her successors have not continued the action, the application has become devoid of purpose.
Det er derfor ufornødent at træffe afgørelse i sagen.
There is therefore no need to adjudicate on it.
10 Ifølge procesreglementets artikel 87, stk. 6, er Retten, såfremt det er ufornødent at træffe afgørelse om sagens genstand, frit stillet i sin afgørelse om sagens omkostninger.
10 Where a case does not proceed to judgment, Article 87(6) of the Rules of Procedure provides that the costs are to be in the discretion of the Court.
11 Under de i sagen foreliggende omstændigheder finder Retten, at hver part bør bære sine egne omkostninger.
11 In the circumstances of the case, the Court considers that the parties should be ordered to bear their own costs.
Sag T-178/99
Case T-178/99
Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Sonia Marion Elder and Robert Dale Elder ν Commission of the European Communities
»Åbenhed — afgørelse 94/90/EKSF, EF, Euratom om aktindsigt i Kommissionens dokumenter — Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift — afslag på aktindsigt i dokumenter — tilbagekaldelse af den anfægtede afgørelse — ufornødent at træffe afgørelse i sagen«
(Transparency — Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom, on public access to Commission documents — Advisory Committee on Value Added Tax — Decision refusing access to documents — Withdrawal of contested measure — No need to adjudicate)
Rettens kendelse (Første Afdeling) af 6. december 1999
Order of the Court of First Instance (First Chamber), 6 December 1999. . . II-3510
Annullationssøgsmål — søgsmål til prøvelse af en afgørelse — stiltiende tilbagekaldelse af den anfægtede afgørelse efter sagens anlæggelse — tilbagekaldelsen har tilsvarende virkninger som en dom om annullation — sagens genstand bortfaldet — ufornødent at træffe afgørelse i sagen (Art. 230 EF)
Actions for annulment — Action contesting a decision — Implied withdrawal of the contested decision while proceedings are before the Court — Withdrawal producing effects equivalent to those of a judgment annulling a measure — Action rendered devoid of purpose — No need to adjudicate (Art. 230 EC)
RETTENS KENDELSE (Første Afdeling) 6. december 1999 *
ORDER OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber) 6 December 1999 *
I sag T-178/99,
In Case T­178/99,
Sonia Marion Elder og Robert Dale Elder, Dundee (Det Forenede Kongerige), ved solicitor Scott Crosby, 9, rond-point Schuman, Bruxelles sagsøgere, mod
Sonia Marion Elder and Robert Dale Elder, residing in Dundee, Scotland, United Kingdom, represented by Scott Crosby, Solicitor, 9 Rond­Point Schuman, Brussels, applicants, ν
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber ved Ulrich Wölker og Xavier Lewis, Kommissionens Juridiske Tjeneste, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt,
Commission of the European Communities, represented by Ulrich Wölker and Xavier Lewis, of its Legal Service, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez de la Cruz, also of that service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
Kommissionen vedtog adfærdskodeksen i afgørelse 94/90/EKSĘ EF, Euratom af 8. februar 1994 om aktindsigt i Kommissionens dokumenter (EFT L 46, s. 58, herefter »afgørelse 94/90«).
The Commission adopted that Code of Conduct by Decision 94/90/ECSC, EC, Euratom, of 8 February 1994 on public access to Commission documents (OJ 1994 L 46, p. 58, hereinafter 'Decision 94/90').
I artikel 2 i afgørelse 94/90 bestemmes følgende:
Article 2 of Decision 94/90 provides:
2) Den, der begærer aktindsigt, underrettes skriftligt inden en måned af den pågældende generaldirektør eller anden ansvarlige tjenestegrenschef eller den i generalsekretariatet udpegede direktør eller af en anden tjenestemand på en af disses vegne om, hvorvidt begæringen er imødekommet eller ikke kan forventes imødekommet.
The relevant Director-General or Head of Department, the Director designated for the purpose in the Secretariat-General or an official acting on their behalf shall inform the applicant in writing, within one month, whether the application is granted or whether he intends to refuse access.
4) Besvares en begæring om aktindsigt ikke inden en måned af en af de i stk. 2 omtalte tjenestemænd, betragtes begæringen som afslået.
Failure to reply to an application for access to a document within one month of application being made constitutes an intention to refuse access.
Besvares en anmodning om at ændre indstillingen ikke inden for en måned, betragtes begæringen som afslået.«
Failure to reply within one month of an application for review being made constitutes a refusal.'
Adfærdskodeksen, som Kommissionen har vedtaget, indeholder under over skriften »Behandling af de oprindelige begæringer«, tredje afsnit, følgende bestemmelse:
The Code of Conduct, as adopted by the Commission, provides, in the third paragraph under the heading 'Processing of initial applications' :
Ved skrivelse af 30. november 1998 har sagsøgerne under henvisning til afgørelse 94/90 over for Kommissionen begæret aktindsigt i referater af møder i Det Rådgivende Udvalg for Merværdiafgift (herefter »Momsudvalget«) med henblik på Det Forenede Kongeriges eventuelle forelæggelse af spørgsmål for udvalget i medfør af artikel 4 og 29 i Rådets sjette direktiv 77/388/EØF af 17. maj 1977 om harmonisering af medlemsstaternes lovgivning om omsætningsafgifter — Det fælles merværdiafgiftssystem: ensartet beregningsgrundlag (EFT L 45, s. 1, herefter »sjette direktiv«).
By letter of 30 November 1998, the applicants requested access from the Commission, pursuant to Decision 94/90, to the minutes of the Advisory Committee on Value Added Tax (hereinafter 'the Committee' or 'the VAT Committee') concerning consultations of the Committee by the United Kingdom under Articles 4 and 29 of the Sixth Council Directive 77/388/EEC of 17 May 1977 on the harmonisation of the laws of the Member States relating to turnover taxes — Common system of value added tax: uniform basis of assessment (OJ 1977 L 145, p. 1, hereinafter 'the Sixth Directive').
Til støtte for deres begæring anførte sagsøgerne, at visse bestemmelser i den britiske momslovgivning direkte påvirkede deres
In support of their request, the applicants explained that certain provisions of the British legislation
Da sagsøgerne ikke modtog noget svar på deres begæring, indgav de i skrivelse af 6. januar 1999 en bekræftende begæring til Kommissionens generalsekretær i medfør af artikel 2, stk. 2, i beslutning 94/90.
In the absence of any reply to their request, the applicants, by letter of 6 January 1999, sent to the Secretary-General of the Commission a confirmatory application under Article 2(2) of Decision 94/90.
Samtidig oplyste generaldirektøren for Kommissionens Generaldirektorat for Beskatning og Toldunion (GD XXI) i en skrivelse, der blev meddelt sagsøgernes advokat den 11. januar 1999, over for sagsøgerne, at ifølge Momsudvalgets forretningsorden var dets drøftelser fortrolige, medmindre de deltagende medlemsstater enstemmigt besluttede noget andet.
At the same time, by letter notified to the applicants' solicitor on 11 January 1999, the Director-General for Taxation and the Customs Union at the Commission (DG XXI) informed the applicants that, under the rules of procedure of the VAT Committee, its deliberations are confidential unless the participating Member States unanimously decide to the contrary.
Ud fra hensynet til at hemmeligholde dets drøftelser og til ikke at skade de økonomiske interesser i Fællesskaberne fandt Momsudvalget derfor, at der ikke kunne gives dem aktindsigt i dets mødereferater.
Consequently, he took the view that, in order to safeguard the confidentiality of the VAT Committee's deliberations and not to prejudice the financial interests of the Communities, he was not in a position to allow them access to the minutes of the Committee.
Ved skrivelse af 9. februar 1999 svarede Kommissionens generalsekretariat sagsøgerne, at deres begæring ville blive behandlet hurtigst muligt, men at der formentlig ville gå mere end en måned, før de fik svar.
By letter of 9 February 1999, the Secretariat-General of the Commission informed the applicants that their request would be considered as quickly as possible but that it would probably be more than a month before they received a reply.
Den 3. marts 1999 modtog sagsøgerne en skrivelse fra Kommissionens general sekretær, hvori han anførte, at selv om referaterne af møderne i Momsudvalget affattes af Kommissionens tjenestegrene, der virker som sekretariat for Momsudvalget, vedtages de formelt af sidstnævnte.
On 3 March 1999 the applicants received a letter from the Secretary-General of the Commission which stated that, although the minutes of the VAT Committee were drawn up by the Commission which provides secretarial services for the Committee, they were formally adopted by the Committee itself.
Da Momsudvalget måtte anses for ophavsmand til dokumenterne i adfærdskodeksens forstand, skulle en begæring som den af sagsøgerne indgivne rettes direkte til Momsudvalget. Generalsekre-
As the Committee had to be considered to be the author of the documents under the terms of the Code of Conduct, a request such as that submitted by the applicants
ELDER MOD KOMMISSIONEN tæren oplyste dog sagsøgerne nærmere dels, at deres begæring med henblik på sagens fremme var blevet oversendt til Momsudvalget, så det kunne tage stilling til den, dels, at Det Forenede Kongerige havde konsulteret Momsudvalget flere gange mellem 1979 og 1996 vedrørende anvendelsen af sjette direktivs artikel 4, stk. 4.
ELDER V COMMISSION had to be sent directly to the Committee. However, the Secretary-General added, first, that, in order to be helpful, he had sent the applicants' request to the Committee for it to decide on the action to be taken and, second, that the United Kingdom had consulted the Committee on several occasions between 1979 and 1996 regarding the application of Article 4(4) of the Sixth Directive.
10 Ved stævning indleveret til Rettens Justitskontor den 1. april 1999 anlagde sagsøgerne sag med påstand om annullation af Kommissionens afgørelse om ikke at give dem aktindsigt i de pågældende dokumenter.
10 By application lodged at the Registry of the Court of First Instance on 1 April 1999, the applicants brought an action registered under No T-78/99 for annulment of the decision of the Commission refusing them access to the documents at issue.
11 Ved skrivelse af 8. juni 1999 meddelte formanden for Momsudvalget sagsøgerne, at medlemsstaternes repræsentanter i Momsudvalget enstemmigt havde besluttet ikke at give dem aktindsigt i mødereferaterne.
11 By letter of 8 June 1999, the Chairman of the VAT Committee informed the applicants that the representatives of the Member States sitting on the Committee had decided unanimously not to allow them access to the minutes.