natgillin/translations-raw huggingface dataset:
For retligt at kunne karakterisere Fællesskaberne er et sådant overblik, sær­ligt med hensyn til de væsentligste træk, også indlysende nødvendigt: føderale institutioner, præføderale, quasi føderale, conføderale ( ?), statsunion, »Fæl­lesskaber« af særlig natur?
Such an overall view, which pays particular attention to the essential charac­teristics, is clearly also necessary in order to classify the Communities from a legal point of view: federal, prefederai, quasi­federal, confederal (?) institu­tions, union of States, special types of 'Communities' (?)
Forholdet mellem fællesskabsret og de nationale retssystemer og de praktiske konsekvenser, der følger heraf, ville Domstolen ikke have kunnet fastlægge i en række bemærkelsesværdige domme uden hensyntagen til denne helheds­betragtning samt til bl.a. karakteren, det væsentligste indhold og de nødven­dige følger af det europæiske bygningsværk.
It was only possible for the noteworthy judgments of the Court of Justice defining in detail the nature of the relationships between Community law and the national laws and the practical consequences which flow therefrom to be given in the light of both this overall view and, in particular, the nature, essence and necessary consequences of the European structure.
Jeg sigter her til de domme, der omhandler fællesskabsrettens forrang, og som har foranlediget en national retspraksis i det store og hele i overensstemmelse hermed (3).
I am referring here to the judgments of the Court of Justice concerning the supremacy of European law which have formed the basis of judgments of national courts which are generally in conformity with this concept.3
I denne afhandling første kapitel (4), hvor jeg har prøvet at fastlægge udtryk­ket »fortolkning« henviste jeg i den forbindelse til en »juridisk konstruktion« men understregede dog samtidig den fare for forvirring, som en sådan betegnelse kunne foranledige.
When trying to define the concept 'interpretation' in the first chapter of my examination,4I refered to 'construction by the court' while emphasizing the dangers of confusion to which such a description may give rise.
Denne helhedsbetragtning fører også til den nødvendige harmonisering og koordinering af reglerne, som jeg skal behandle i det følgende afsnit.
This overall view also results in the essential harmonization and coordination of the rules with which I shall deal in the following section.
Afsnit 4. Reglernes harmonisering og koordinering.
Section 4 : Harmonization and co­ordination of rules — Decision as to which must be applied
Bestemmelse af de regler, hvis anvendelse er påkrævet
They are not intended to thwart or to weaken the application of each other.
(2) Se ovenfor, afsnit 3, 2, indskrænkende — udvidende fortolkning. Γ3) Se bl.a. dom nr. 232 af 22. 10. 1975 fra Italiens forfatningsdomstol.
See above, Section 3, Point 2, Strict interpretation — Wide interpretation.
(*) Kapitel I, fortolkning — begreb — afsnit 1.
Chapter I, Interpretation — Concept — Section 1.
Det er altså ikke helt korrekt, når teorien ofte anfører, at der er »modstrid« mellem retsreglerne. En egentlig uforenelig hed findes kun ganske undtagelsesvis.
Academic legal writing is quite wrong in referring, as it often does, to 'discrepancies' between rules of law: genuine discrepancies only exist in rare cases.
En tilsyneladende modstrid vil nok kunne findes, når en retsregel bryder eller er uforenelig enten med en anden trin højere regel eller med en internationalretlig regel, herunder selvfølgelig og især fællesskabsretten.
Of course, an apparent discrepancy may exist where a rule of law is in conflict or is irreconcilable either with another rule of higher status, or with a provision of international law, which clearly and especially includes European law.
I disse situationer er modstriden kun åbenbar, idet en af disse regler skal have forrang frem for den anden, der således bliver uden retsvirkning.
However, in such cases the discrepancy is only apparent, since one of the rules must take precedence over the other which is, therefore, without legal effect.
Ofte skal en ret har monisere retsregler og samtidig hermed tage hensyn til flere af disse regler — love, principper, almindelige retsgrundsætninger ... ; dette er en opgave, der ikke går ud på eller har til følge at skabe nye eller ændrede retsregler, men ved domme og kendelser at fastlægge retsreglernes nøjagtige indhold og række vidde og hvilken regel, der skal finde anvendelse i en given situation.
Very often the courts must bring rules of law into line and at the same time take into consideration several of these rules — such as laws, general principles ... — a task whose object and effect is not to establish new or different rules of law but rather to define their scope or exact meaning and to discover, by means of decisions and judgments, which rule is applicable to specific situations.
Når flere regler kan komme i betragtning, må dommeren ofte tage stilling til, hvilken bestemmelse, der skal gå forud for den anden, evt. med »lånte« elementer fra den fortrængte regel.
Where several rules must be considered the courts have often to decide whether one is to take precedence over another and whether or not it is necessary to 'borrow' elements from the other.
Sådanne vanskelige opgaver skal bl.a. Domstolen i lighed med andre retsinstanser varetage.
These difficult tasks have been the work of the Court of Justice in particular, as well as of the other courts.
I det følgende vil der blive anført nogle eksempler.
Some examples will be given later.
Medlemmerne af Det europæiske Parlament nyder immunitet »under for samlingens mødeperioder« (artikel 9 i protokollerne vedrørende privilegier og immuniteter fra før fusionstraktaten).
The members of the European Parliament enjoy immunity from legal proceedings 'during the sessions of the Assembly' (Article 9 of each of the Protocols to the three Treaties on Privileges and Immunities, before the Merger Treaty).
Men hvornår er det Europa-Parlamentets mødeperiode ?
But when is the European Parliament in session?
EKSF-traktatens artikel 22 bestemmer, at Parlamentet træder sammen uden indkaldelse den 2. tirsdag i maj, at sessionen ikke kan forlænges ud over det løbende finansår (dvs. ud over den 30. juni), og at det kan indkaldes til ekstraordinær samling.
Article 22 of the ECSC Treaty provides that it shall meet, without requiring to be convened, on the second Tuesday in May; that the session may not extend beyond the end of the current financial year (namely 30 June); and that it may be convened in extraordinary session.
EØF-traktatens artikel 139 bestemmer, at forsamlingen træder sammen uden indkaldelse den 3. tirsdag i oktober, og at den kan træde sammen til ekstraordinær session.
Article 139 of the EEC Treaty provides that the Assembly shall meet, without requiring to be convened, on the third Tuesday in October and that it may meet in extraordinary session.
Den ordinære session, der begynder den 3. tirsdag i oktober, anses for fortsat igangværende efter denne dato i mangel af bestemmelser, der fastsætter ses sionens afslutning til en bestemt dato.
As the ordinary session begins on the third Tuesday in October, it must, in the absence of any provision for its closure on a given date, be deemed to be always in session after that date.
I dom af 12. maj 1964 (l) udtalte Domstolen, at den nævnte artikel 9, der gælder for en institution, der er fælles for de tre Fællesskaber, skal fortolkes i sammenhæng med EKSF-traktatens artikel 22 og EØF-trakatens artikel 139 ... »Ordene »under forsamlingens mødeperiode«, der gentages i artikel 9, ... skal fortolkes som følger : under forbehold af datoerne i EKSF-traktatens artikel 22 for åbning og afslutning af den årlige session, skal Europa-Parlamentet, selv om det rent faktisk ikke holder møde, betragtes som værende i session indtil det øjeblik, hvor de årlige eller ekstraordinære sessioner hæves«.
In consequence, in its judgment of 12 May 1964, ' the Court held that, as the said Articles 9 apply to an institution which is common to the three Com munities, they must be interpreted together with Article 22 of the ECSC Treaty and Article 139 of the EEC Treaty and that the words 'during the sessions of the Assembly in Article 9 must be interpreted as follows: subject to the dates of opening and closure of the annual session determined by Article 22 of the ECSC Treaty, the European Assembly must be considered in session, even if it is not actually sitting, up to the time of the closure of the annual or extraordinary sessions'.
I dom af 20. februar 1975 (2) skulle Domstolen »koordinere« en regel i tjenestemandsvedtægten om udlandstillæg og en regel, der forbød forskelsbehandling af mandlige og kvindelige tjenestemænd.
In its judgment of 20 February 1975,2the Court had to 'co-ordinate' a provision in the Staff Regulations of Officials relating to expatriation allowances and a provision prohibiting discrimination, in particular between male and female officials.
Vedtægten bestemmer, at tjenestemændene har ret til udlandstillæg, men at dette dog kun gælder, såfremt visse særlige betingelser er opfyldt, når den pågældende tjenestemand har eller har haft statsborgerskab i den medlems stat, på hvis område hans tjenestested ligger.
The Staff Regulations provide that officials are entitled to an expatriation allowance which, if the officials concerned are or have been nationals of the State in whose European territory the place where they are employed is situated, is only payable if certain special conditions are fulfilled.
En kvindelig tjenestemand, der var belgisk statsborger, havde giftet sig med en italiener.
A female official of Belgian nationality had married an Italian.
Det blev i dommen lagt til grund, at hun var blevet italiensk stats borger uden videre i henhold til italiensk lov på grund af sit ægteskab.
The judgment found that, under Italian law, she had automatically acquired Italian nationality on her marriage.
Domstolen antog, at »udtrykket statsborgerskab ... i artikel 4 ... skal for tolkes således, at der skal ses bort fra det statsborgerskab, som automatisk, og uden at hun kan give afkald på det, tildeles en kvindelig tjenestemand ved hendes indgåelse af ægteskab med en statsborger fra en anden stat«.
The Court held that it was necessary to 'define the concept of. . . nationality under Article 4 . . . as excluding nationality imposed by law on a female official upon her marriage with a national of another State, when she had no possibility of renouncing it'.
Domstolen støtter denne fortolkning på princippet om, at der ikke må gøres forskel på mandlige og kvindelige tjenestemænd, ... »idet den mandlige tjenestemand ikke efter noget nationalt retssystem tildeles ægtefællens stats borgerskab«.
The Court based this interpretation on the need to take account of the principle that there must be no discrimination between male and female officials, 'since under no national legislation does the male official acquire the nationality of his wife'.
C) Sag 101/63, Sml. 1954—64, s. 483.
Case 101/63 [1964] ECR 195.
Domstolen antog, at ulovlige retsakter kan tilbagekaldes, i det mindste inden for en rimelig frist.
It accepted the view that illegal measures may be revoked, at least within a reasonable time.
En lovlig og altså mangelfri forvaltningsakt kan ikke tilbagekaldes.
It did not accept the view that legal and, therefore, valid measures were revocable.
Det drejede sig her mere om et harmoniserings- og koordineringsspørgsmål end om at dække en lakune i reglerne.
The issue was much more a question of harmonization and of coordination than of a lacuna.
Skrevne retsregler giver myndighederne hjemmel til at udnævne tjenestemænd.
The written law enables an authority to appoint officials.
Men de offentlige myndigheder er i øvrigt underkastet ikke alene reglen om kontinuitet, men også reglen om »forandring« som følge af tjenestens krav og de politiske muligheder.
But the public service is subject not only to the principle of continuity but also to that of 'change' imposed by its actual requirements and by political considerations.
De skrevne regler hjemler også den, der er udnævnt til tjenestemand, rettigheder og pligter.
Written rules also provide that the official appointed has rights and duties.
Er disse tjenestemandens rettigheder til hinder for, at ansættelsesmyndigheden eventuelt ændrer sin tidligere afgørelse ud fra et frit skøn?
Are the official's rights such as to defeat any right the authority may have to go back, within its discretion, on its previous decision?
Det drejede sig altså om at harmonisere myndighedens rettigheder, beføjelse eller kompetence på den ene side med tjenestemænds rettigheder på den anden.
The problem was therefore to harmonize the rights, powers or jurisdiction of the authority, on the one hand, and the rights of officials, on the other.
Adskillige er de domme, der har fastlagt annullationssøgsmålets og erstatningssøgsmålets respektive områder og understreget disse søgsmålsarters uafhængighed.
It has been necessary, in a large number of judgments, to define the difference between an action for annulment and an action for a declaration of liability, to stress that each of these actions is a separate remedy.
I andre domme er det blevet afgjort, om en mangelfuld for valtningsakt kan pådrage Fællesskabet ansvar, selv om den ikke bliver annulleret.
Other judgments have determined whether the Community can be liable for a wrongful administrative measure even if it had not been annulled.
I atter andre domme er der blevet sondret mellem en retsakts ulovlighed og dens evne til at pådrage Fællesskabet ansvar uden for kontraktsforhold ... Jeg kan ikke her citere alle disse interessante domme, hvoraf teorien ofte finder et nyttigt resumé i generaladvokaternes forslag til afgørelse (*).
Other judgments have taken into consideration the distinction between a measure which is illegal and a measure, the illegality of which gives rise to non contractual liability on the part of the Community.
I dom af 23. april 1956 (2) statuerede Domstolen, at »bestemmelserne i EKSF-traktatens artikel 4 er de bestemmelser, hvorved Fællesskabets fælles marked oprettes. De er derfor unmiddelbart anvendelige, når de ikke er gentaget andetsteds i traktaten.
In its judgment of 23 April 19563the Court held that the provisions of Article 4 of the ECSC Treaty constitute the provisions establishing the Common Market of the Community; in consequence, they are directly applicable if they are not repeated elsewhere in the Treaty.
Når artikel 4's bestemmelser derimod er nævnt, gentaget eller nærmere fastsat andre steder i traktaten, skal de regler, der angår én og samme bestemmelse, betragtes som en helhed og anvendes under ét«.
If, however, the provisions of Article 4 are referred to, repeated or supplemented in other parts of the Treaty, the wording of all the passages relating to one particular provision must be read together and simultaneously applied'.
Det er dog nødvendigt — præciserede Domstolen — at tilvejebringe en vis indbyrdes overensstemmelse mellem de i artikel 3 indeholdte forskellige mål, idet det er åbenbart umuligt at gennemføre dem alle samtidig og hver især fuldt ud, da disse formål udgør almindelige principper, hvis gen nemførelse og indbyrdes overensstemmelse man i videst muligt omfang skal tilstræbe.
Nevertheless, the Court added, it is necessary to reconcile to a certain degree the various objectives in Article 3, since it is obviously impossible to attain all of them simultaneously and each to the fullest possible extent, since these objectives are general principles and the aim must be to put them into effect and harmonize them as far as this is humanly possible.
b) Fastsættelse af rækkevidden af flere regler, der skal tages i betragtning samtidig, og eventuelt af den ene af reglernes forrang
(b) Determination of the scope of rules which have to be considered simultaneously, and, where appropriate, their order of priority.
Ved dommen af 5. juni 1973 (x) skulle Domstolen tage stilling til, om Minister rådet i fremtiden kunne være bundet af en »afgørelse«, det tidligere havde truffet.
In its judgment of 5 June 19732the Court was asked to determine whether the Council of Ministers can be bound by a 'decision' which it has previously adopted.
Efter flere medlemsstaters retsordner tillader princippet »patere legem quam ipse fecisti« (2) ikke en myndighed, der har udstedt generelle regler, at gøre individuelle undtagelser herfra. Men det forbyder heller ikke myndigheden at ændre reglerne.
Under the law of several Member States, the principle 'patere legem quam ipse fecisti'3does not allow an authority which has adopted a set of rules to derogate from them in individual cases but this in no way prevents the authority from amending this set of rules.
Den anden regel var, at man ikke må skuffe de retsundergivnes berettigede forventning.
Another rule was that an administration must not disappoint the legitimate expectation of the persons subject to its administration.
Domstolen løste spørgsmålet således, at den gav princippet om den nødvendige beskyttelse af den berettigede forventning et omfang, som det normalt ikke ville have fået i medlemsstaternes eller i visse medlemsstaters retspraksis.
The Court resolved the problem by giving the principle of the need to protect legitimate expectation a scope which it would not normally have had in the caselaw of the Member States or of some of them.
t1) Sag 81/72, Sml. 1973, s. 575.
Case 8/57 (Recueil 1958, p. 223).
(2) Dette princip forekommer mig fot det første at være udledt af sund fornuft; en myndighed, der har udstedt generelle regler, kan kun gøre undtagelser fra disse i særlige tilfælde, hvis ikke reglerne skal miste enhver virkning og enhver mening (i visse lande kan princippet om parlamentet som højeste myndighed berettige undtagelser i lovsform fra de generelle regler).
This principle seems to me to be based, in the first place, on common sense; if an authority which has enacted a regulation, that is to say a general provision, cannot derogate from it in individual cases, it runs the risk of depriving the regulation of its force and effect, of its raison d'être. (In certain countries, the principle of the supremacy of Parliament may justify particular derogations from the general provisions of a law).
For det andet er det udledt af de krav, der må stilles til en retsstat og til retssikkerheden. heden.
The principle is based, in the second place, on the needs of a State holding to the rule of law and on legal certainy.
Domstolen udtalte, at i medfør af tjenestemandsvedtægtens artikel 65 »under­søger Rådet hvert år på grundlag af en rapport fra Kommissionen lønnings­niveauet i Fællesskaberne ... »Forhistorien såvel som ordlyden af Rådets af­gørelse af 21. marts 1972 viser, »at det har været Rådets hensigt at binde sig til at iagttage bestemte kriterier ved tilvejebringelsen af yderligere foranstalt­ninger i forbindelse med den periodisk tilbagevendende fastlæggelse af veder­lagene«.
The Court held that, under the terms of Article 65 of the Staff Regulations of Officials 'the Council shall each year review the remunerations [paid by the Communities] . . . Both the historical background and the terms of the decision [of the Council of 21 March 1972] make it clear that the Council intended to bind itself to observe fixed criteria in the working out of subsequent measures relative to the periodic determination of remunerations'.
Domstolen fortsatte: »Rådet har ved sin afgørelse af 21. marts 1972 ... påtaget sig forpligtelser, som det har bundet sig til at overholde inden for det tidsrum, som det selv har fastlagt«.
The Court went on to say that 'by its Decision of 21 March 1972, the Council.. . assumed obligations which it has bound itself to observe for the period it has defined'.
Domstolen udtalte: »På baggrund af de særlige ansættelsesforhold, som an­vendelsen af vedtægtens artikel 65 tager sigte på, og de faktorer i form af forhandling, som har gjort sig gældende ved dens iværksættelse, følger det af princippet om beskyttelse af de pågældende berettighede forventning om, at sådanne forpligtelser overholdes af den, hvis myndighedsudøvelse de er under­lagt, at afgørelse af 21. marts 1972 er bindende for Rådets fremtidige disposi­tioner«.
The Court concluded: 'Taking account of the particular employer-stafl relationship which forms the background to the implementation of Article 65 of the Staff Regulations, and the factors taken into account in consultations and involved in its application, the rule protecting the staff's legitimate expectation that the authorities would stand by undertakings of this nature, implies that the Decision of 21 March 1972 binds the Council in its future action'.
Med en vis forsigtighed præciserede Domstolen, at selv om dette beskyttelsesprincip »i første række finder anvendelse på enkeltafgørelser, er det dog ikke helt udelukket, at det i påkommende tilfælde også kan gøre sig gældende ved udøvelsen af mere generelle beføjelser ...
The Court was careful to state that although the rule for protecting legitimate expectations 'is primarily applicable to individual decisions, the possibility cannot by any means be ruled out that it may apply, where appropriate, to the exercise of more general powers . . .
I øvrigt er den i artikel 65 omhandle årlige tilpasning af vederlagene kun en, mere administra­tiv end normativ, gennemførelsesforanstaltninger, som falder ind under Rådets anvendelse af denne bestemmelse« (l).
Furthermore, the adjustment each year of remunerations provided for in Article 65 only con stitutes an implementing measure of an administrative rather than a legislative nature, which is within the framework of the Council's application of that provision'. '
Afsnit 5. »Lakuner« i »loven« eller fællesskabsretten — Begreb — Nødvendige præciseringer vedrørende dette spørgsmål
Section 5 The 'lacunae' in the 'law' or in Community law — Concept — Necessary restatement of this question.
i1) Eksempelvis skal også nævnes dom af 9. december 1975 — sag 57/55 —, der i forbindelse med en fortolkning af forordning nr. 3 og særligt fastlæggelsen af de en vandrende arbejds­ tager i medfør af forordningen tilkommende pensionsrettigheder i anledning af invaliditet antog, at spørgsmålet måtte besvares udfra både artikel 27, stk. 1) og artikel 28, litra b) og c) i nævnte forordning.
Another example is provided by the judgment of 9 December 1975 in Case 57/75 relating to the interpretation of Regulation No 3 and, in particular, to the determination under this regulation of the rights of migrant workers to an invalidity pension, which held that the answer to the question must be based both on Article 27 (1) and on Article 28 (1) (b) and (c) of the said regulation.
Først ordets betydning: en lakune er »en afbrydelse i en tekst eller en række« (*) eller »et tomrum inden i et legeme — noget, der mangler for at fuldstændiggøre en ting« (2), eller »anvendes især for en afbrydelse, for et hul i en forfatters tekst, i et værks indhold« (3), eller »tomrum, opløsning af sammenhængen i et legeme« (4), eller videre »utilsigtet og uheldig afbrydelse i en tekst, i en kæde af fakta eller ideer; en mangel på et eller flere udtryk i en række ... lakune i et argument ... lakune i hukommelsen ...« (6
First of all so far as the meaning of the word is concerned; a lacuna is 'une interruption dans le texte ou une série' ' ('a break in the wording or a list') or 'un espace vide à l'intérieur d'un corps, ce qui manque pour compléter une chose quelconque'2('an empty space in a whole, what is needed in order to complete anything') or 'se dit spécialement d'une interruption, d'un vide dans le texte d'un auteur, dans le corps d'un ouvrage'3('used particularly to mean a break, a blank in the text of an author, or in the body of a work') or 'espace vide, solution de continuité dans un corps'4('empty space, break in the continuity in a whole') or again 'interruption involontaire et fâcheuse dans un texte, un enchaînement de faits ou d'idées; absence d'un ou de plusieurs termes dans une série .. . lacune dans un raisonnement. .. lacune de mémoire .. .'5('unintended and vexatious gap in a passage, a series of facts or train of thoughts; absence of one or several terms in a series ... lacuna in a line of reasoning . . . memory gap . . .').