natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af klager — hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag — vurderingskriterier — nødvendig heden af at afklare de retlige omstændigheder i den pågældende sektor — sektoren for salg af motorkøretøjer — Kommissionen berettiget til, når flere virksomheder indgiver klage over de samme overtrædelser, kun at forfølge en af dem — de øvrige klageres mulighed for at anlægge sag ved de nationale retter
Competition — Administrative proceedings — Investigation of complaints — Account to be taken of the Community interest in the investigation of a case — Factors to be taken into account — Need to clarify the legal position relating to the sector concerned — Motor vehicle distribution sector — Commission entitled, where several complaints allege similar unlawful conduct on the part of several undertakings, to investigate one complaint only — Open to the other complainants to apply to the national courts
Konkurrence — administrativ procedure — overtrædelsernes ophør — vedtagelse af foreløbige foranstaltninger — Kommissionens kompetence — betingelse for udøvelse (Rådets forordning nr. 17, art. 3, stk. 1)
Competition — Administrative proceedings — Termination of infringements — Adop­tion of interim measures — Powers of the Commission — Conditions governing the exercise of those powers
Da forordning nr. 17 og nr. 99/63 ikke indeholder nogen udtrykkelige bestemmelser vedrørende proceduren for anvendelse af konkurrencereglerne, hvorefter Kommissionens undladelse af at besvare en opfordring til at tage stilling kan ligestilles med en beslut ning, kan dennes passivitet over for en sådan opfordring ikke anses for en foranstaltning, som kan anfægtes under et søgsmål.
In respect of proceedings in implemen­tation of the competition rules, since neither Regulation No 17 nor Regula­tion No 99/63 provide that failure on the part of the Commission to respond to a request to act may amount to a decision, its declining to do so cannot be construed as an actionable measure.
Der foreligger en retsakt eller en beslut ning, som kan gøres til genstand for et annullationssøgsmål i medfør af trak tatens artikel 173 (efter ændring nu artikel 230 EF), når foranstaltningen har retligt bindende virkninger, der kan berøre sagsøgerens interesser gennem en væsentlig ændring af hans retsstilling.
The acts or decisions against which an action for annulment may be brought under Article 173 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 230 EC) are those measures which produce binding legal effects capable of affect­ing the applicant's interests by bringing about a significant change in his legal position.
Den omstændighed, at en institution forholder sig tavs, kan ikke have en sådan retsvirkning, medmindre dette udtrykkeligt er fastsat i en fællesskabs bestemmelse.
Mere silence on the part of an institution cannot produce such effects unless express provision is made by Community law for it to do so.
Ved fastsættelsen af prioriteter for behandlingen af de klager, som den modtager i henhold til artikel 3 i for ordning nr. 17, kan Kommissionen ikke blot bestemme, i hvilken række følge klagerne skal behandles, men kan også afvise en klage med den begrundelse, at der ikke er en tilstrækkelig interesse for Fællesskabet i en fortsat behandling af sagen.
Where the Commission assigns differ­ent priorities to complaints submitted to it under Article 3 of Regulation No 17, it is entitled not only to decide the order in which the complaints are to be examined but also to reject a complaint for lack of a sufficient Com­munity interest in further investigation of the case.
Den skønsbeføjelse, Kommissionen råder over i denne forbindelse, er
The discretion enjoyed by the Commis­sion for that purpose is not unlimited, however.
Så længe der ikke findes nogen udtryk kelig bestemmelse, som fastsætter en frist, efter hvis udløb den institution, som opfordres til at tage stilling, antages at have truffet en stiltiende beslut ning, og som fastlægger indholdet af denne beslutning, kan en institutions passivitet ikke ligestilles med en beslut ning, da traktatens søgsmålsordning ellers ville blive bragt i fare.
Where there are no such express provi­sions laying down a deadline by which an implied decision is deemed to have been taken and prescribing the tenor of the decision, an institution's inaction cannot be deemed to be equivalent to a decision without calling into question the system of remedies instituted by the Treaty.
SGA MOD KOMMISSIONEN give Kommissionen det bedst mulige grundlag for at udføre sin opgave med at sikre overholdelsen af EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF).
SGA V COMMISSION measures required for it to perform, under the best possible conditions, its task of making sure that Articles 85 and 86 of the Treaty (now Articles 81 EC and 82 EC) are complied with.
imidlertid ikke ubegrænset. Der påhviler den således en begrundelsespligt, når den afviser at fortsætte behandlingen af en klage, og denne begrundelse skal være tilstrækkelig præcis og detaljeret til, at Retten kan foretage en effektiv prøvelse af Kommissionens skønsbeføjelse til at opstille prioriteter.
is under an obligation to state reasons if it declines to continue with the examination of a complaint, and the reasons stated must be sufficiently precise and detailed to enable the Court of First Instance effectively to review the Commission's use of its discretion to define priorities.
Denne prøvelse må dog ikke føre til, at Retten sætter sit eget skøn af Fælles skabets interesse i stedet for Kommissionens, men har til formål at kontrol lere, at den anfægtede beslutning ikke hviler på materielt urigtige omstændigheder, og at den hverken er behæftet med en retlig fejl, et åbenbart urigtigt skøn eller magtfordrejning.
That review may not lead the Court of First Instance to substitute its assess ment of the Community interest for that of the Commission, but focuses on whether the contested decision is based on materially incorrect facts, or is vitiated by an error of law, a manifest error of appraisal or misuse of powers.
Med henblik herpå kan Kommissionen ikke blot tage hensyn til den hævdede overtrædelses grovhed og omfanget af de undersøgelser, som er nødvendige for at fastslå den, men også nødvendig heden i en afklaring af de retlige omstændigheder i forbindelse med den adfærd, som kritiseres i klagen, og en fastlæggelse af de bestående rettigheder og forpligtelser efter Fællesskabets konkurrenceret for de forskellige erhvervsdrivende, som berøres af denne adfærd.
To that end, it is legitimate for the Commission to take account not only of the seriousness of the alleged infringement and of the extent of the measures of investigation required in order to prove it, but also of the need to clarify the legal position relating to conduct alleged in the complaint and to define the rights and obligations under Community law of the various eco nomic operators affected by that conduct. duct.
Retten kan af egen drift undersøge, om der foreligger væsentlige formelle mangler, og navnlig om der er sket en tilsidesættelse af de processuelle garantier, som er sikret i Fællesskabets rets orden.
The Court of First Instance may of its own motion consider the question of infringement of essential procedural requirements and, in particular, of the procedural guarantees conferred by Community law.
Ved vurderingen af Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage, Kom missionen har modtaget i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17, tilkommer det den at afveje den påståede over trædelses betydning for fællesmarkedets funktion, sandsynligheden for, at det kan godtgøres, at der foreligger en overtrædelse, og omfanget af de under søgelser, der vil være nødvendige for at
In order to evaluate the Community interest in investigating a complaint submitted to it pursuant to Article 3 of Regulation No 17, the Commission must balance the significance of the alleged infringement as regards the functioning of the common market, the probability of its being able to establish the existence of the infringe ment and the extent of the investigative
I så henseende kan Kommissionen ved behandlingen af en klage om overtrædelse af traktatens artikel 85 inden for sektoren for salg af automobiler uden at gøre sig skyldig i en åbenbar fejl antage, at de nationale retter og myndigheder er i stand til at undersøge de overtrædelser, som sagsøgeren har påstået i klagen, og at beskytte dennes rettigheder efter fællesskabsretten, under hensyn til, at rettighederne og forpligtelserne for de befuldmægtigede mellemhandlere samt for bilfabrikanter og sælgere er fastlagt og nærmere præciseret i forordningerne om gruppe fritagelse, i en meddelelse fra Kommissionen, samt i Rettens og Domstolens praksis.
When investigating a complaint alleging infringement of Article 85 of the Treaty in the motor vehicle sector, since the respective rights and obligations of the authorised agents, car manufacturers and dealers have been defined and set out in the block exemption regulations, by a Commission communication and by judgments of both the Court of Justice and the Court of First Instance, the Commission is entitled to reach the conclusion — and commits no manifest error in so doing — that the national courts and administrative authorities were capable of dealing with the infringements alleged in the complaint and of protecting the com plainant's rights under Community law.
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER T-189/95, T-39/96 OG T-123/96 er fornødent at træffe foreløbige for anstaltninger, når den anmodes herom.
SUMMARY — JOINED CASES T­189/95, T­39/96 AND Τ­123/96 decide, pursuant to Article 3(1) of that Regulation, whether it is necessary to adopt interim measures when these are requested.
Når Kommissionen står over for en situation, hvor adskillige omstændigheder indicerer, at flere større virksomheder inden for den samme økonomi ske sektor overtræder konkurrencereglerne, er den således berettiget til at koncentrere sin indsats om en af de pågældende virksomheder og samtidig henvise erhvervsdrivende, som måtte lide skade på grund af andres tilsidesættelse af konkurrencereglerne, til i givet fald at anlægge sag ved de nationale retter.
Thus, where the Commission is faced with a situation where numerous fac­tors give rise to a suspicion of anti­competitive conduct on the part of several large undertakings in the same economic sector, it is entitled to con­centrate its efforts on one of the under­takings concerned, whilst at the same time indicating to the economic opera­tors who may have suffered damage as a result of the anti­competitive conduct of the other parties concerned that it was open to them to bring an action in the national courts.
Ved udøvelsen af sine kontrolbeføjelser på konkurrenceområdet efter traktaten og forordning nr. 17 har Kommissionen ifølge denne forordnings artikel 3, stk. 1, kompetence til at afgøre, om det
It is for the Commission, in the perfor­mance of the supervisory task confer­red upon it by the Treaty and Regula­tion No 17 in competition matters, to
RETTENS DOM (Første Afdeling) 13. december 1999 *
JUDGMENT OF THE COURT OF FIRST INSTANCE (First Chamber) 13 December 1999 *
I de forenede sager T-l 89/95, T-39/96 og T-123/96,
In Joined Cases T-189/95, T-39/96 and T-123/96,
Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber, først ved juridisk konsulent Giuliano Marenco og Guy Charrier, der er udstationeret som national ekspert ved Kommissionen, og derpå ved Giuliano Marenco og Loïc Guérin, der ligeledes er udstationeret som national ekspert ved Kommissionen, som befuldmægtigede, og med valgt adresse i Luxembourg hos Carlos Gómez de la Cruz, Kommissionens Juridiske Tjeneste, Wagnercentret, Kirchberg, sagsøgt,
Commission of the European Communities, initially represented by Giuliano Marenco, Legal Adviser, and Guy Charrier, a national civil servant on secondment to the Commission, and subsequently by Mr Marenco and Loïc Guérin, a national civil servant on secondment to the Commission, acting as Agents, with an address for service in Luxembourg at the office of Carlos Gómez de la Cruz, of its Legal Service, Wagner Centre, Kirchberg, defendant,
DOM AF 13.12.1999 — FORENEDE SAGER T-189/95, T-39/96 OG T-123/96 hvori der er nedlagt påstand om annullation af Kommissionens beslutning af 5. juni 1996 om afvisning af den af sagsøgeren i henhold til EF-traktatens artikel 85 (nu artikel 81 EF) indgivne klage om annullation af Kommissionens stiltiende afslag på at træffe foreløbige foranstaltninger på foranledning af denne klage, samt påstand om tilkendelse af erstatning, har
APPLICATION for annulment of the Commission's decision of 5 June 1996 dismissing a complaint by the applicant under Article 85 of the EC Treaty (now Article 81 EC), and of an alleged implied refusal by the Commission to adopt interim measures following that complaint, and for compensation for damage,
DE EUROPÆISKE FÆLLESSKABERS RET I FØRSTE INSTANS (Første Afdeling) sammensat af præsidenten, B. Vesterdorf, og dommerne J. Pirrung og M. Vilaras, justitssekretær: fuldmægtig A. Mair, på grundlag af den skriftlige forhandling og efter mundtlig forhandling den 2. marts 1999, afsagt følgende
THE COURT OF FIRST INSTANCE OF THE EUROPEAN COMMUNITIES (First Chamber), composed of: B. Vesterdorf, President, J. Pirrung and M. Vilaras, Judges, Registrar: A. Mair, having regard to the written procedure and further to the hearing on 2 March 1999, gives the following
Faktiske omstændigheder og retsforhandlinger
Facts and Procedure
Sagsøgeren, selskabet Service pour le groupement d'acquisitions (herefter »SGA«), udøver ifølge sine egne oplysninger virksomhed som mellemhandler for endelige forbrugere i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3,
According to the information it has provided, the applicant, Service pour le Groupement d'Acquistions (hereinafter 'SGA'), is an authorised intermediary for final consumers in France under Article 3(11) of Commission Regulation (EEC)
Den 24. juni 1994 indgav sagsøgeren en klage til Kommissionen i henhold til artikel 3, stk. 2, i Rådets forordning nr. 17 af 6. februar 1962, første forordning om anvendelse af bestemmelserne i traktatens artikel 85 og 86 (EFT 1959-1962, s. 81, herefter »forordning nr. 17«).
On 24 June 1994 the applicant lodged a complaint with the Commission under Article 3(2) of Council Regulation No 17 of 6 February 1962: First Regulation implementing Articles 85 and 86 of the Treaty (OJ, English Special Edition, Series I (59 — 62), p. 87).
Klagen, som blev registreret den 4. juli 1994, var rettet mod fabrikanten af motorkøretøjer af mærkerne Peugeot og Citroën (herefter »PSA«).
The complaint, which was registered on 4 July 1994, was directed against the manufacturer of Peugeot and Citroen motor vehicles (hereinafter 'PSA').
I klagen opfordrede sagsøgeren Kommissionen til midlertidigt at tilpligte PSA at ophøre med at hindre anvendelsen af artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85 ved at lægge pres på eneforhandlerne i andre medlemsstater, navnlig Belgien, Spanien, Italien og Nederlandene, med henblik på, at de undlod at efterkomme sagsøgerens bestillinger.
In its complaint, the applicant requested the Commission to order PSA provisionally to desist from obstructing the application of Article 3(11) of Regulation No 123/85 by pressurising dealers in other Member States, particularly Belgium, Spain, Italy and the Netherlands, to refuse orders placed with them.
I en skrivelse af 11. august 1994 meddelte Kommissionen bl.a. sagsøgeren, at »det ikke er muligt [...] at vurdere, om det er nødvendigt i givet fald at træffe de foreløbige foranstaltninger, som De har anmodet om [...].
In a letter of 11 August 1994 the Commission informed the applicant, inter alia, that: 'it will not be possible ... to assess whether there is any need to adopt interim measures you have requested ...
Hertil kræves, at De fremlægger mere detaljerede oplysninger til støtte for Deres anmodning [...]«.
Your application must contain more detail for such an assessment to be made ... '.
Den 24. april 1995 tilsendte SGA Kommissionen en skrivelse, som indeholdt en retslig opfordring til denne i henhold til EF-traktatens artikel 175 (nu artikel 232 EF) om at meddele PSA de klagepunkter, som kunne opretholdes mod denne, og om at efterkomme SGA's anmodning om foreløbige forholdsregler.
On 24 April 1995 the applicant sent the Commission a letter of formal notice under Article 175 of the EC Treaty (now Article 232 EC) calling upon it to inform PSA of the potential complaints against it and to grant the application for interim measures.
Den 9. oktober 1995 anlagde sagsøgeren sag ved Retten med påstand om, dels at det fastslås, at Kommissionen har gjort sig skyldig i retsstridig passivitet, dels annullation af Kommissionens stiltiende afslag på anmodningen om foreløbige forholdsregler, og endelig om tilkendelse af erstatning (sag T-189/95).
On 9 October 1995 the applicant brought an action against the Commission before the Court for a declaration of failure to act, for annulment of an alleged implied decision by the Commission not to act on the application for interim measures and for compensation for damage (Case T-189/95).
Den 6. november 1995 tilsendte Kommissionen sagsøgeren en underretning i henhold til artikel 6 i Kommissionens forordning nr. 99/63/EØF af 25. juli 1963 om udtalelser i henhold til artikel 19, stk. 1 og 2, i Rådets forordning nr. 17 (EFT 1963-1964, s. 42).
On 6 November 1995 the Commission sent to the applicant a letter pursuant to Article 6 of Regulation No 99/63/EEC of the Commission of 25 July 1963 on the hearings provided for in Article 19(1) and (2) of Council Regulation No 17 (OJ, English Special Edition, Series I (63 — 64) p. 47).
Den 4. december 1995 besvarede sagsøgeren denne underretning.
On 4 December 1995, the applicant submitted its comments thereon.
Den 8. januar 1996 tilsendte sagsøgeren Kommissionen yderligere en skrivelse, som indeholdt en retslig opfordring til denne om at træffe foreløbige forholdsregler og vedtage en beslutning, som kunne gøres til genstand for et søgsmål.
On 8 January 1996 the applicant sent the Commission a further letter of formal notice calling for the adoption of interim measures and for an actionable decision to be adopted.
Da Kommissionen ikke traf nogen foranstaltninger, anlagde sagsøgeren den 15. marts 1996 yderligere en sag (sag T-39/96), ligeledes med påstand om fastslåelse af Kommissionens retsstridige passivitet, om annullation af et eventuelt afslag på at træffe foreløbige foranstaltninger, og om, at Kommissionen tilpligtes at betale erstatning.
On 15 March 1996, since the Commission had taken no action, the applicant brought another action (Case T-39/96), again for a declaration of failure to act by the Commission, for annulment of a possible refusal to adopt interim measures and for an order against the Commission to pay compensation for damage.
10 Ved beslutning af 5. juni 1996 afviste Kommissionen sagsøgerens klage.
10 By a decision of 5 June 1996 the Commission dismissed the applicant's complaint.
11 Ved stævning registreret på Rettens Justitskontor den 8. august 1996 anlagde sagsøgeren sag med påstand om annullation af beslutningen om afvisning og om tilkendelse af erstatning (sag T-123/96).
11 By application registered at the Court Registry on 8 August 1996 the applicant brought an action for annulment of that decision and for compensation for damage (Case T-123/96).
12 Ved kendelse af 30. januar 1997 henskød Retten den formalitetsindsigelse, som Kommissionen havde fremsat i sag T-l 89/95 ved særskilt dokument indgivet i henhold til procesreglementets artikel 114, til afgørelse i forbindelse med sagens realitet.
12 By order of 30 January 1997 the decision on the plea of inadmissibility raised by the Commission in Case T-189/95 by separate document in accordance with Article 114 of the Rules of Procedure was reserved for the final judgment.
13 Ved kendelse af 1. februar 1999 besluttede formanden for Rettens Første Afdeling at forene de tre sager med henblik på den mundtlige forhandling og dommen.
13 By order of 1 February 1999 the President of the First Chamber of the Court of First Instance decided to join the three cases for the purposes of the oral procedure and judgment.
14 I medfør af procesreglementets artikel 64 opfordrede Retten parterne til at fremlægge visse dokumenter inden den mundtlige forhandling, hvilken opfordring parterne efterkom.
14 The parties were requested by the Court under Article 64 of its Rules of Procedure to produce certain documents before the hearing, which they did.
Parterne afgav mundtlige indlæg og besvarede Rettens spørgsmål i retsmødet den 2. marts 1999.
At the hearing in open court on 2 March 1999 they presented oral argument and answered the questions put to them by the Court.
15 Under den mundtlige forhandling erklærede Kommissionen, at den ved en fejltagelse havde vedføjet et dokument i de aktstykker, som den havde fremlagt efter Rettens anmodning.
15 At the hearing, the Commission stated that it had mistakenly included a document with the papers produced at the Court's request.
Sagsøgeren modsatte sig, at dette dokument blev udtaget af sagens akter.
The applicant argued against removal of that document.
Efter afholdelsen af den mundtlige forhandling besluttede formanden for Første Afdeling at udtage dokumentet af sagens akter og tilbagesende det til Kommissionen.
Following the hearing, the President of the First Chamber decided that it should be removed from the file and returned to the Commission.
16 Ved skrivelse til Rettens justitssekretær af 22. marts 1999 anmodede sagsøgerens advokat om en berigtigelse af referatet af den mundtlige forhandling den 2. marts 1999 under henvisning til, at det ikke indeholdt en loyal gengivelse af dennes bemærkninger vedrørende det nævnte dokument.
16 By letter of 22 March 1999 addressed to the Registrar of the Court the applicant's representative requested that the minutes of the hearing of 2 March 1999 be corrected on the ground that they were not an accurate reflection of his comments concerning that document.
Efter at have hørt sagsøgte besluttede Retten at træffe afgørelse vedrørende denne anmodning i dommen.
Having heard the defendant, the Court decided to rule on that request in its judgment.
17 I sag T-189/95 har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:
17 In Case T-189/95 the applicant claims that the Court should:
— Det fastslås, at Kommissionen har udvist retsstridig passivitet.
— declare that the Commission failed to act;
— Kommissionens afslag på at efterkomme anmodningen om, at der træffes foreløbige foranstaltninger, annulleres.
— annul the implied decision not to act on its request for interim measures;
— Kommissionen tilpligtes at betale SGA en erstatning for tab uden for kontraktforhold på 200 000 EUR.
— find the Commission liable for non-contractual damage and award SGA EUR 200 000; and
— at være uden genstand hvad angår passiviteten og spørgsmålet om erstatning uden for kontraktforhold og desuden ubegrundet
— otiose and, furthermore, unfounded so far as failure to act and the putting in issue of the Commission's non-contractual liability are concerned; and
— at være ubegrundet hvad angår påstanden om annullation af det stiltiende afslag på at træffe foreløbige foranstaltninger.
— unfounded as regards the application for annulment of the alleged implied refusal to adopt interim measures; and
19 I sag T-39/96 har sagsøgeren nedlagt følgende påstande:
19 In Case T-39/96 the applicant claims that the Court should:
— I det omfang, Retten antager, at Kommissionens undladelse af at tage stilling til anmodningen om foreløbige foranstaltninger, må ligestilles med et afslag, annulleres dette afslag.
— to the extent that the Court finds that the Commission's inaction as regards the request for interim measures amounts to a decision of refusal, annul that decision;