natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Det fremgår heraf, at Luxembourg har ført en forholdsvis forsigtig politik hvad angår sammenlægning af kommuner og skabelse af større enheder.
Here we can see that Luxembourg has developed a rather cautious policy of localgovernment fusion and upscaling.
Mellem 1950 og 1992 blev det samlede antal kommuner i Luxembourg reduceret med kun 7%, mens der i Holland og Belgien var tale om en reduktion på hhv. 36% og 78%.
Between 1950 and 1992 the total number of municipalities in Luxembourg was reduced by only 7 per cent, while in the Netherlands and in Belgium reductions totalled 36 per cent and 78 per cent respectively.
Stabilitet og kontinuitet er selvfølgelig relative fænomener.
Stability and continuity are relative matters, of course.
I modsætning til andre lande har Luxembourg et stabilt lokalstyresystem. Dette er imidlertid ikke det samme som, at der overhovedet ikke er sket forandringer.
In contrast to other countries, Luxembourg has a stable localgovernment system.
I modsætning til tidligere årtier er der i dag forskellige interessante processer af "stabiliseret innovation" i gang i det luxembourgske lokalstyresystem.
Compared to previous decades, some interesting processes of 'stabilised innovation' can be discerned in the Luxembourg local government system.
Der skal i den forbindelse nævnes syv elementer: interaktiv planlægning i landbrugsområder, samproduktion af sociale boligprojekter, nedsættelse af særlige udvalg for kvinde- og indvandrerspørgsmål, et voksende antal enkeltsagspartier, vejledende lokale folkeafstemninger, udvidelse af det kommunale samarbejde og - frem for alt - den positive omvurdering af det lokale selvstyre, som kommunalloven af 1988 er udtryk for.
Seven items should be mentioned in this respect: interactive planning in rural areas; coproduction of social-housing projects; special committees for women and immigrants; growth of single-issue parties; consultative local referendums; extension of municipal cooperation; and— most notably—the reappraisal of local selfgovernment, articulated in the 1988 Municipal Act.
TABEL 9.1 Det samlede antal lokale myndigheder i 1950 og 1992
TABLE 9.1. Total number of local authorities in 1950 and 1992
Udvikling antal
Evolution
Kilde: Toonen & Raadschelder 1997: 109. • Selvstyre Kommunallov af 1988 har i en vis udstrækning mindsket centralregeringens kontrol med kommunerne.
Source: Toonen and Raadschelder (1997: 109)
Kommunalloven giver kommunerne ret til at anke centralregeringens beslutninger på kommunalområdet til domstolene.
The Municipal Act gives municipalities the right to bring centralgovernment decisions concerning local government before the court.
Kommunalloven falder sammen med en voksende bevidsthed om betydningen af administrativ decentralisering og lokalt selvstyre.
The Municipal Act coincides with a growing awareness of the importance of administrative devolution and local self-government.
Luxembourg var det første land til at ratificere Europarådets charter for lokalt selvstyre (Regionsudvalget 1996)
Luxembourg was the first country to ratify the Charter of Local Self-Govemment of the Council of Europe (Committee of the Regions 1996).
Kommunalt samarbejde Som en kompensation for kommunesammenlægningerne er der blevet udviklet et tæt mellemkommunalt samarbejde i løbet af de seneste år.
Municipal cooperation—In order to compensate, in some way, for the absence of localgovernment fusion, links among municipalities have been intensified significantly during the past years.
Dette samarbejde foregår inden for rammerne af de såkaldte "syndicats communaux".
Intermunicipal cooperation takes form within so-called syndicats communaux.
Disse .¡"kommunale sammenslutninger" kan dække et bredt spektrum af områder - inklusive transport, affald, uddannelse, sociale programmer - som en kommune ikke er i stand til at administrere alene.
These bodies may deal with all kinds of matters—including transport, waste, education, social programmes—that a single municipality is not able to administer.
Lokale folkeafstemninger Kommunalloven af 1988 har åbnet mulighed for afholdelse af vejledende lokale folkeafstemninger.
Local referendums—The possibility of organizing consultative local referendums has been opened by the 1988 Local Government Act.
Ifølge loven skal der afholdes folkeafstemning, når et bestemt antal borgere anmoder herom.
Under this Act, a referendum has to be organized when a particular number of inhabitants ask for it.
I kommuner med færre end 3.000 indbyggere kræves der 25% af vælgerkorpset og i kommuner med over 300 indbyggere 20% af vælgerkorpset.
The quorum is 25 per cent of the electorate for municipalities with less than 3,000 inhabitants; the quorum is 20 per cent for municipalities with more than 3,000 inhabitants.
Der er indtil nu blevet gennemført to eksperimenter med folkeafstemninger i små kommuner.
Thus far there have been two experiments with referendums in small municipalities.
11990 blev der afholdt en folkeafstemning om opførelsen af et kulturcenter, og i 1991 om placeringen af en tjærefabrik.
In 1990 a referendum was organized about the construction of a cultural centre, and in 1991 about the location of a tar plant.
Begge planer blev forkastet, hvorefter resultatet bekræftedes af de respektive lokalråd.
Both schemes were rejected and followed by identical decisions of the city council.
Der har ikke været gennemført andre forsøg siden 1991.
No new experiments have followed since 1991.
Enkeltsagspartier Luxembourgs politiske sammensætning har ændret sig i løbet af de seneste år med fremvæksten af enkeltsagspartier.
Single-issue parties—The Luxembourg political make-up has been changed in recent years by the growth of single-issue parties.
To grønne partier er gået sammen og opnåede i 1994 fem af de 60 mandater i Deputeretkammeret.
Two green parties have been merged, which have subsequently won five of the sixty seats in the Chamber of Deputies in 1994.
Den såkaldte "Aktionskomité for 5/6 pension" - der nu hedder "Aktionskomité for Demokrati og Social Retfærdighed" ("Comité d'Action pour la Démocratie et la Justice Sociale", fork. ADR) - har også opnået fem mandater.
The 'Five-Sixths Pensioners Action Committee'—now known as the ADR (Action for Democracy and Fair Pensions)—has also won five seats.
Rådgivende udvalg Der er blevet oprettet udvalg med særlig henblik på at forbedre indvandrernes og kvindernes indflydelse på lokalpolitikken.
Consultative committees—Special committees have been created to improve the position of immigrants and women in the local public domain.
Kommuner med en indvandrerbefolkning på over 20% er forpligtet til at oprette rådgivende udvalg om integrationsspørgsmål.
Municipalities with an immigrant population of more than 20 per cent are obliged to set up a consultative committee for integration matters.
Udvalgene består af 50% indvandrere og 50% luxembourgere og ledes af en luxembourger.
The committee is half immigrant and half Luxembourger and is also chaired by a Luxembourger.
Sådanne udvalg eksisterer nu i de fleste kommuner, hvilket generelt betragtes som et "fremskridt".
Most municipalities now have such a committee, which is generally seen as a 'good thing'.
Der kan oprettes rådgivende udvalg (med fem til syv medlemmer) for kvindespecifikke spørgsmål,-men dette er ikke obligatorisk.
Consultative committees (five to seven members) can be created for women's issues, but this set-up is not compulsory.
I stedet for at nedsætte et udvalg har mange kommuner ansat medarbejdere til at varetage kvindespecifikke spørgsmål (stillinger som ikke nødvendigvis skal besættes med kvinder).
Instead of installing a committee, many municipalities have set up special posts (not necessarily filled by women) for women's issues.
Samproduktion af socialt boligbyggeri Samarbejdspolitikken om socialt boligbyggeri, der i løbet af mere end ti år er blevet udviklet i Luxembourg, tilhører kategorien "bedste praksis".
Coproduction in social housing—The cooperative social-housing policy, which has developed in Luxembourg over more than ten years, can be put in the category of 'best practice'.
Under denne politik har Luxembourgs kommuner sammen med landsdækkende organisationer "samarbejdet" omkring mange nye boligprojekter, som generelt er af høj kvalitet.
Under this policy, Luxembourg municipalities together with national organizations have 'co-produced' many new housing projects, which are generally of a high quality.
Interaktiv planlægning i landbrugsområder Der synes ikke at være nogen klar tendens i Luxembourg i retning af samproduktion mellem statslige organisationer og lokale borgere i byområder og omliggende områder - som det er tilfældet i Belgien og Holland.
Interactive planning in rural areas—A strong trend towards coproductive relationships between governmental organizations and citizens in urban areas and neighbourhoods—such as those identified in Belgium and the Netherlands—cannot be discerned in Luxembourg.
177 inden for rammerne af EU's LEADER­program forsøger at udvikle programmer for landdistrikterne i samarbejde og dialog med den lokale befolkning.
The notion of coproduction is more influential in rural areas, where local authorities, in the context of the EU LEADER programme, try to develop rural programmes in cooperation and dialogue with the rural population.
Interaktiv programplanlægning er et specifikt krav i LEADER­programmet.
Interactive programming is specifically required by the LEADER programme.
BAGGRUNDEN FOR DET SUBNATIONALE DEMOKRATI
THE CONTEXT OF SUBNATIONAL DEMOCRACY
Statsdannelsens historie
1.1 The History of State Formation
Provinser og byer har spillet en hovedrolle i statsdannelsens historie i Holland.
Towns and municipalities have played a key role in the formation of the state in the Netherlands.
Inden for Det Hellige Romerske Rige havde provinser og byer en mere eller mindre selvstændig stilling. Under det burgundiske og det spansk-habsburgske herredømme blev der gjort forskellige forsøg på centralisering, som dog ikke viste sig effektive.
Within the wider association of the Holy Roman Empire, towns and municipalities enjoyed more or less autonomous status.
I årene efter 1568 fjernede byerne og provinserne i de nordlige Nederlande sig mere og mere fra den spansk-habsburgske centralmyndighed.
In the years after 1568, towns and municipalities in the northern Netherlands became increasingly independent from Spanish-Hapsburg rule.
I 1588 proklameredes De Syv Forenede Provinsers Republik. Republikken, der bestod til 1795, var en stærkt decentraliseret føderation med en svag centralmagt.
The Republic of the Seven United Provinces was declared in 1588; this republic, which existed until 1795, was a highly decentralized federation with a weak government.
Suveræniteten lå de facto og de jure hos provinserne.
Sovereignty lay with the provinces, defacto and de jure.
Provinserne, særlig de vestlige, var på deres side stærkt afhængige af lokale styrende organer.
The provinces in their turn were highly dependent on local administrations, especially in the western provinces.
Styrelseskulturen i republikken gik ud på "at arrangere sig" og var præget af horisontale samråd mellem partnere, der var stærkt afhængige af hinanden.
The governing culture of the republic was one of improvisation, horizontal consultation between partners who were very dependent upon each other.
I den politiske kultur var såvel præsten som købmanden indflydelsesrige personer.
Both 'priest' and 'merchant' were influential in this political culture.
Med stor succes eksperimenteredes der under republikken med offentligt-privat samarbejde.
Cooperation between the public and private sectors was tried very successfully in the Republic.
Kommunerne bliver det nederste lag i en styrelsesstruktur med umiskendeligt hierarkiske træk.
Communes were the lowest level of the administrative structure, which showed unmistakable hierarchical traits.
Styrelseskulturen lader sig vanskeligere ændre end styrelsesstrukturen.
It was less easy to reform the administrative culture than the administrative system.
Magtspredning, magtdeling, decentralisering, at arrangere sig - disse styrelsesbegreber lod sig ikke uden videre feje af bordet af den napoleonske struktur (Hendriks og Toonen 1998).
Diffusion of power, power-sharing, decentralization, improvisation: even the Napoleonic system could not eliminate these administrative concepts.
Under kongedømmet, der blev bygget på det batavisk-franske fundament, ændrede der sig til at begynde med ikke meget i forholdet mellem de forskellige myndigheder.
Under the kingdom that was built on the foundations of the Batavian-French system, there was little change at first in interadministrative relations.
Kongeriget var en enhedsstat med en styrelseskultur, der stadig var temmelig decentraliseret, men med en styrelsesstraktur, der under indflydelse af den franske model havde fået hierarkiske træk.
The kingdom was a unitary state with a relatively decentralized administrative culture still, but it had structurally acquired hierarchical features under the influence of the French model.
Det lykkedes længe de kompetente myndigheder at holde reformer fra døren, indtil kong Willem II i det internationale revolutionsår 1848 temmelig pludseligt besluttede at give ordre til at udarbejde en ny grundlov.
The authorities were able to resist reform for a long time, until in 1848, the year of international revolutions, King William II rather suddenly decided to commission a new Constitution.
Opgaven blev overladt til den liberale politiker J.R. Thorbecke, hvis politisk-konstitutionelle arbejde i årene 1848-1851 fik afgørende indflydelse på styreformen i Holland og på de subnationale myndigheders rolle og stilling.
The task was entrusted to the liberal politician J. R. Thorbecke, whose political and constitutional work of 184851 had a crucial impact on Dutch government and on the role and position of its local
Det subnationale styre og Thorbeckes grundlov
1.2 Subnational Government and the Thorbeckean Constitution
Den liberale statsmand J.R. Thorbecke skabte med sin grundlov (1848), sin provinslov (1850) og sin kommunallov (1851) den ramme, som i store træk stadig gælder for styret i Holland. Denne ramme beskrives som regel ved hjælp af betegnelsen "den decentraliserede enhedsstat".
With his Constitution (1848), Provinces Act (1850), and Municipalities Act (1851), Thorbecke provided the structure to which the Dutch system of government more or less still corresponds today.
Enheden i denne statstype bygger ikke på central styring, men på overensstemmelse mellem statens tre elementer (riget, provinsen og kommunen).
The unitary nature of this type of state is not based on central government, but on agreement between the three active components of the state (central government, provinces, and local authorities).
Den tradition for decentralisering og magtspredhing, der var karakteristisk for De Syv Forenede Provinsers Republik, er bevaret i Thorbeckes forfatning (Breunese 1982).
The tradition of decentralization and power distribution that characterized the old Republic of the Seven United Provinces was preserved in Thorbecke's constitution (Breunese 1982).
Thorbecke har med sin statsretlige plan for Hollands indre styre stræbt efter at skabe "en kombination af hinanden begrænsende organer, der er etableret for at arbejde sammen i frihed".
In his basic constitutional plan for Dutch government, Thorbecke endeavoured to create an 'association of mutually restricting bodies designed to work freely together'.
Ifølge Thorbeckes forfatning har både de lokale myndigheder og provinsmyndighederne bred generel kompetence til at afgøre sager af lokal betydning. Til forskel fra f.eks.
Under this constitution, local and provincial authorities have broad, general powers to deal with matters of local concern.
Provinsemes og kommunemes åbne opgavelister er kun defineret negativt.
The open administrative systems of provinces and local authorities are subject only to deficit ceilings.
Så længe kommunerne og provinserne tager hensyn til overordnet lovgivning, står det dem frit for at gøre alt, hvad deres styrende organer finder nødvendigt og nyttigt.
As long as local and provincial authorities take account of legislation passed by higher authorities, they are free to do and allow anything that they consider necessary and useful.
Thorbecke vendte sig mod opfattelser, ifølge hvilke den subnationale øvrigheds selvstændighed identificeres med afskærmning og isolering af den ene øvrighed i forhold til den anden.
Thorbecke resisted the view that the independence of local government should be associated with protecting and isolating one authority from the other.
Hans system karakteriseres netop af den "højere" og "lavere" øvrigheds bundne selvstændighed.
His system is typified by the circumscribed independence of 'higher' and 'lower' authorities.
Kommunemes frihed ligger i, at de har initiativret inden for systemet af relationer mellem myndighederne.
Local authorities' freedom lies in their right of initiative within the system of interadministrative relations.
I Thorbeckes koncept sættes kommunemes faktiske magt over for de tilsynsførende instansers statsretlige magt (Boersema 1949; Toonen 1987).
In Thorbecke's scheme, the actual power of local authorities is balanced by the constitutional power of regulatory authorities (Boersema 1949; Toonen 1987).
Påvirket som han var af den tyske historiske retsskole, føjede Thorbecke til enhedsstatsmodellen elementer, der helt klart hører til et organisk statsbegreb.
Under the influence of the German historical school of law, Thorbecke included in his unitary-state model features that manifestly belong to an organicgovernment model.
Thorbecke skabte åbne opgavebeskrivelser for de lokale myndigheder, provinsmyndighedeme og de nationale myndigheder, hvis opgaver dermed til dels kom til at overlappe hinanden.
He established open administrative arrangements for local, provincial, and national authorities, which were thus accorded partly overlapping and mutually limiting remits.
Det regionale styre i Holland er ofte et spørgsmål om "medstyre".
Regional government in the Netherlands is often a matter of cogovernment.
Da der lægges så stor vægt på konsensus, får de enkelte parter i medstyret stor magt til at bremse. Det kan stimulere til at søge efter kreative løsninger, der kan stille alle parter tilfreds, men det kan også føre til frustrerende patstillinger. Den "joint decision trap", som Scharpf har beskrevet for Tysklands vedkommende, gælder også for Holland.
The value placed on consensus gives considerable leverage to each power-sharing partner, which can provide incentives to seek creative solutions that satisfy all parties, but may also lead to frustrating deadlocks.
Den stadige søgen efter enighed resulterer i et intensivt interaktionsmønster, hvor hvert af de tre myndighedsniveauer har sine fordele og ulemper.
The permanent search for consensus produces a pattern of intensive interactions where each of the three tiers of government has relative advantages
Politologen Lijphart skelner mellem to demokratimodeller, som han udfolder i forskellige institutionelle dimensioner.
The political scientist Lijphart distinguishes between two models of democracy, which he breaks down into different institutional dimensions.
For det første westminstermodellen, der fandtes i sin reneste form i Det Forenede Kongerige (før regionaliseringen).
The first is the Westminster model of democracy, which in its purest form is found in the United Kingdom (before devolution).
For det andet konsensusmodellen, der tydeligt er inspireret af Lijpharts tidligere undersøgelse af "consociational democracy" i Holland.
The second is the consensus model of democracy, which is clearly inspired by Lijpharts earlier search for 'constitutional democracy' in the Netherlands.
Den første model er kendetegnet af magtkoncentration og -centralisering, den anden af magtdeling og -spredning.
The former model is hallmarked by concentration and centralization of power, and the second by power-sharing and decentralization.
I undersøgelser af Lijphart og andre, der forudsætter en glidende overgang mellem westminstermodellen og konsensusmodellen, placeres det politiske system i Holland gennemgående i systemets mest konsensusprægede ende (se f.eks.
Lijphart and other authors who assume that there is a continuum between the Westminster model and the consensus model generally situate the political system of the Netherlands at the most consensual end of the continuum (cf., for example, Anderson and Guilory 1997).
Anderson & Guilory 1997). Det har til dels at gøre med formelle institutioner som udtryk for demokratiske forhold. Men i endnu højere grad har det at gøre med uformelle institutioner som udtryk for demokratiske normer og værdier. De formelle institutioner, der er bestemmende for det hollandske system, lader sig ret hurtigt beskrive.
This is partly a case of formal institutions expressing democratic relations, and even more a case of informal institutions expressing democratic norms and values.
Holland har et parti- og valgsystem uden spærregrænser og med proportional repræsentation. I et socialt og kulturelt pluralistisk land som Holland fører det til et opsplittet og pluralistisk partilandskab, hvor mere end en dimension dominerer - modsat f.eks.
The formal institutions that determine the national system can be outlined quite briefly.
Det forenede Kongerige, hvor den socioøkonomiske dimension er altbeherskende.
In a country like the Netherlands that is pluralistic socially and culturally, this produces a fragmented, pluralistic party system dominated by more than just one consideration—in contrast with the United Kingdom, for example, where the socioeconomic dimension determines everything.
I modsætning til forholdene i Det Forenede Kongerige er parlamentsflertallet ikke suverænt, når det gælder landets styre.
Unlike the United Kingdom, the parliamentary majority is not the prevailing force in national government.
Forholdet mellem myndighederne indbyrdes er beskyttet af forfatningen, så en politisk aktør eller gruppe, der ønsker ændringer i de institutionaliserede forhold, er nødt til at få grundloven ændret, og det kræver altid et kvalificeret flertal på to tredjedele af Parlamentets medlemmer.
The system of government is protected by the Constitution: any political player or group that wishes to change to the established system must succeed in amending the constitution, which always requires a qualified political majority of twothirds of the Members of Parliament.
Desuden må begge parlamentets (Generalstatemes) kamre - Andetkammeret og Førstekammeret - give deres tilslutning.
In addition, both houses of Parliament—upper and lower—must agree.
Det er en del af forklaringen på, at den af Thorbecke konstruerede decentraliserede enhedsstat kun er ændret ganske lidt siden 1848.
This partly explains why there have been only incremental changes to the decentralized unitary state designed by Thorbecke since 1848.
Spredning afmagten er forblevet et vigtigt træk i landets styre.
Power-sharing has remained an important feature of national government.
I Holland er det næsten umuligt, at et parti alene får regeringsmagten.
It is virtually impossible for one party to accede to power in the Netherlands.
Forholdet mellem regering og parlament er i teorien dualistisk.
However, the government is not fused with Parliament.
181 vælgerbefolkningen.
between government and Parliament is in theory dualistic.
Førstekammeret vælges indirekte via de tolv provinser.
The upper house is elected indirectly via the twelve provinces.
Men forbindelsen til provinserne er svag, langt svagere end forbindelsen mellem de tyske delstater og Bundesrat.
However, the link with the provinces is weak; in Germany the link between the Länder and the Bundesrat is much stronger.
For så vidt angår de formelle institutioner er det hollandske system temmelig konsensuspræget, men dog ikke i ekstrem grad.
In respect of formal institutions, the Dutch system is designed to be relatively, but not excessively, consensual.
Holland er f.eks. en enhedsstat og ikke en føderation (hvor princippet om magtens spredning over flere niveauer er formaliseret).
Thus the Netherlands is a unitary state, not a federation (in which there is a formal principle of power-sharing between tiers of government).