natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den 9. maj1950 forelagde den franske udenrigsminister, Robert Schuman, sit forslag om en europæisk organisation baseret på enfælles forvaltning af stål og kul, hovedsagelig med det formål atforhindre nye krige mellem de europæiske lande. Dette forslag, der erkendt som Schuman-erklæringen, anses for at markere Den Europæiske Unions start.
On9 May1950 the French Foreign Affairs Minister, Robert Schuman,presented his proposal for the creation of an organised Europe basedon the pooling of coal and steel production, chiefly in order to avoidthe belligerent countries of Europe from ever going to war with eachother again.
I den anledningafholdes arrangementer og festligheder, som kan sikre en tilnærmelsemellem Europa og borgerne og folkene indbyrdes.
The 9th of May is now known as “Europe Day”.It is the occasion for activities and festivities that bring Europe closerto its citizens and the peoples of the Union closer to one another.
Politikker _BAR_ 3 eksempler
Policies_BAR_ 3 examples
”Et områdemed frihed, sikkerhed og retfærdighed”
“An area of freedom, security and justice”
Den europæiske forfatning sikrer Europas borgere et fælles område med”frihed, sikkerhed og retfærdighed”. Det har følgende praktiske konsekvenser.
The European Constitution guarantees Europeans a single area of ‘freedom,security and justice’.
Ingen kontrol ved Den Europæiske Unionsindre grænser
No checks at the European Union’sinternal borders
En europæer kan bevæge sig friti mange europæiske lande (Schengenmedlemmerne) uden at blive kontrolleret eller skulle forevise pas.
European citizens maymovefreelyin a large number of EU countries(members of the “Schengen area”).
Skærpet kontrol ved Den Europæiske Unionsydre grænser
Intensified checks at the European Union'sexternal borders
Denne skærpede kontrol vedrører især grænserne til tredjelande (f.eks. mellem Spanien og Marokko eller mellem Polen og Ukraine), menogså internationale havne og lufthavne i samtlige medlemsstater (f.eks.skibe fra Sydamerika i Rotterdams havn eller fly fra Asien i Budapestslufthavn).
Intensification of checks will be introduced at borders with third countries(for example between Spain and Morocco or between Poland and the Ukraine), but also at all Member States’ international ports and airports(for example, ships arriving at the port of Rotterdam from South America,or planes arriving at Budapest airport from Asia).
Den giver sig konkret udslag i gradvis indførelse af en fællespolitik for visa og andre tilladelser til kortere ophold, bestemmelserom personkontrol ved de ydre grænserog endog et integreretsystem til forvaltning af de ydre grænser.
This intensification willbe given substance through the gradual establishment of a commonpolicy on visas and othershort-stay residence permits, provisionsrelating tocontrols of persons crossing external bordersand anintegratedmanagement system for external borders.
Denne politik omfatter bl.a. en ensartet asylstatus, der anerkendes i hele Den Europæiske Union, fælles procedurer for tildeling og fratagelseafdenne status og et partnerskabmed tredjelandetil forvaltningaftilstrømningen af asylansøgere. Den skal være i overensstemmelsemed Genève-flygtningekonventionen.
This common policy involves a uniform status of asylumvalid throughout the European Union, common procedures for the granting andwithdrawing of uniform asylum status, and a partnershipwith thirdcountriesin order to manageinflows of people applying for asylum.The policy must accord with the Geneva Convention on refugees.
Formålet er at sikre en bedre styring af migrationsstrømmene, enretfærdig behandlingaf tredjelandsstatsborgere, der opholder siglovligti medlemsstaterne, samt øget bekæmpelse af ulovligindvandring og menneskehandel(især med kvinder og børn).
This common policy aims to introduce more efficient management of migration flows, while ensuring fair treatment of third-countrynationals residing legally in Member States.
Denfremmer i øvrigt integrationenaf udlændinge, der opholder sig lovligti medlemsstaterne.
It also involves strengthening measures to combat illegal immigration andtrafficking in human beings(in particular, women and children).
Den Europæiske Union kan indgå aftalermedtredjelande, som kan lette hjemsendelsenaf udlændinge, der opholder sig ulovligt i medlemslandene.
The European Union may conclude agreementswith third countries for the returnto those countries of third-country nationals residing illegally in Member States.
Styrkelse afsamarbejdet omcivilretlige spørgsmål
Reinforcementofjudicial cooperation incivil matters
Denne styrkelse vedrører især en gensidig anerkendelseaf retsafgø-relserog fuldbyrdelseheraf, samarbejdeom bevisoptagelseog enbedre adgang til domstolene.
This reinforcement involves the mutual recognition and enforcementofcourt decisions, cooperation in the obtaining of evidenceandbetter access to justice.
Styrkelse afpolitisamarbejde ogretligt samarbejde istraffesager
Reinforcement ofpolice andjudicial cooperation in criminal matters
Formålet hermed er især at forbedre bekæmpelsenaf terrorisme,seksuel udnyttelseaf kvinder og børn, narkotikahandel, hvidvaskningaf penge, korruptionog organiseret kriminalitet.
This reinforcement is aimed in particular at more effectively combatingterrorism, the sexual exploitation of women and children, illicit drugtrafficking, money laundering, corruption and organisedcrime.
Oprettelse af en europæisk anklagemyndighed
Creation of a European Public Prosecutor's Office
Den vil gøre det muligt at forbedre bekæmpelsen af internationalkriminalitet.
This will help to combat international crime more effectively.
Styrkelse af og bedre kontrol med Europol
Reinforcement andcloser scrutiny of Europol
De europæiske politimyndigheder samarbejder inden for en struktur,der benævnes Europol.
European police authoritiescooperate within a structure known as Europol.
Europols arbejdsområdekan udvidesf.eks.inden for efterforskningog fællesaktioner.
Europol’s field of actionmay be extendedto cover, forexample, joint investigationsorjoint operational actions.
Europol er desudenunderlagt Europa-Parlamentets, de nationale parlamenters og Domstolens kontrol.
Europol isalso subject to scrutinyby the European Parliament, national parliamentsand the Court of Justice.
”En regionalpolitikbaseret på solidaritet og i borgernestjeneste”
“A regionalpolicy based on solidarityand serving the citizen”
Hvorfor en samhørighedspolitik?
Why a cohesion policy?
Den Europæiske Union er et aktivt og rigt område i verden.
The European Union is one of the most prosperous economic areas inthe world.
Men det erogså præget af store interne forskelle, ikke kun mellem staterne, menogså mellem Unionens omkring 250 regioner.
Nevertheless, wide disparitiesexist within its borders, notonly between Member States but also, and above all, between its 250 or so regions.
Europas borgere er med andre ord ikke stillet lige.
What this means is that, when it comes to meeting the challenges ofglobalisation, not all Europeanshave the same advantagesand thesame chances of success.
De har forskellige muligheder for at udnytte globaliseringens fordele, alt efterhvor de bor.
A lot depends on where they live.
Det er det forhold, som den europæiske samhørighedspolitik forsøger at opveje, selv om ansvaret for beskæftigelsen,virksomhedernes konkurrencedygtighed og investeringen i teknologierførst og fremmest påhviler de økonomiske operatører og de nationaleog regionale myndigheder.
It is thisthat the European cohesion policyis trying to correct, even thoughaccess to employment, competitiveness of enterprises and investmentin technologies are all primarily matters for the economic operators andthe national and regional authorities.
Regionalpolitikken er det konkrete udtryk for den europæiske solidaritet,og den har gennemgået en løbende udvikling siden 1989.
Regional policy is the concrete expression of European solidarityandhas been developing steadily since 1989.
Gennemregionalpolitikken overføres en del af medlemsstaternes bidrag til Den Europæiske Unions budget til de dårligt stillede regioner og samfundsgrupper.
Through it, a proportion of the Member States’ contributionsto the Community budget is transferredto disadvantagedregions and disadvantaged social categories.
I perioden 2000-2006tegner disse overførsler sig for entredjedel af fællesskabsbudgettet, eller 213 milliarder euro.
Over the period 2000-2006these transfers will represent a thirdof the Community budget, or 213 billion euro.
Dette store beløb anvendes hovedsagelig til at hjælpe de dårligtstillede regioner med at indhente udviklingen i de andre regioner.Den resterende del af budgettet går til støtte til økonomisk og socialomstilling af visse områder med store vanskeligheder, modernisering af uddannelsessystemerne og fremme af beskæftigelsen.Derudover iværksætter Den Europæisk Union mere målrettede foranstaltninger til fremme af samarbejdet mellem regionerne,bæredygtig udvikling i byerne og kriseramte bydele, udvikling aflanddistrikter og bekæmpelse af forskelsbehandling.
This substantial sum of money is chiefly used to help regions laggingbehindin their development to catch upwith the rest of the Community.But it is also used to support the economic and social conversionofcertain difficult areas, the modernisationof training systems and thepromotion of employment. And some is also used to support specific EUinitiatives aimed at promoting promote cooperation between regions,the sustainable developmentof cities and urban neighbourhoods incrisis, rural developmentor the fight against discrimination.
Hvordan fungerer politikken?
How does the policy work?
Det er ikke Bruxelles, der bestemmer, hvad samhørighedsbevillingerneskal bruges til.
Needs are precisely evaluatedon the ground, by theindividual regionsor countries.
Behovene fastlægges detaljeret på stedet af regionerne eller staterne.
Implementationis therefore decentralised.
Iværksættelsener således decentraliseret.Men den generelle rammefor bevillingernes anvendelse er derimodfastlagt på europæisk planog opstiller en række strenge krav,herunder en miljørigtig udvikling, der fremmer lige muligheder.
However, the EU establishes the general frameworkwithinwhich the funds must be used, with strict conditions applying, e.g. development schemes must be environmentally friendly, or mustpromote equal opportunities.
Den Europæiske Unions rolle er således ikke begrænset til blot atudbetale pengene.
The European Union's role is not therefore confined merely to “puttingup the cash”.
Samhørighedspolitikken gør det muligt at omsættede prioriteringer, der er fastsat på unionsplan, til virkelighed og følgeligskabe en Union, der bygger på såvel solidaritet som konkurrence(beskæftigelse, bæredygtig udvikling, informationssamfund, forskning,tjenesteydelser, almene økonomiske interesser osv.).
Thanks to its cohesionpolicy, the priorities decided uponat EU level to enable the Union to act in a spirit of solidaritywhile at the same time being competitive(employment, sustainabledevelopment, the information society, services of general economicinterest, etc) can be put into practice on the ground.
Samhørighedspolitikken er således et uundværligt supplementtil det indre markedog Den Økonomiske og Monetære Union.
The cohesionpolicy is thus an indispensable complementto the single Europeanmarket and to economic and monetary union.
Tanken er at Europa skal give ”en hjælpendehånd” til de udmærkede projekter, der ellers ikke ville kunnegennemføres.
The idea is that the Union‘lends a hand’ to good projectswhich might not otherwise take shape.
Hvad med den europæiske forfatning?
And the European Constitution?
Den befæster den europæiske regionalpolitik, der tager udgangspunkt i solidariteten og det nære forhold til borgerne.
It consolidates Europe's regional policy, a policy based on solidarityand closeness to the citizen.
Den fremmer ”økonomisk, social og territorial samhørighed og solidariteten mellemmedlemsstaterne”.
It promotes“economic, social andterritorial cohesion and solidarity among Member States”.
Det er for fremtiden et af Unionens grundlæggendemål.
Fromnow on, this is a fundamental objective of the European Union.
Det betyder bl.a., at alle regioner, der er dårligt stillede eller harvanskeligheder, i modsætning til tidligere kan nyde godt af solidaritetenmellem medlemsstaterne og i særdeleshed europæisk bistand.
Itsignifies that the benefits of EU solidarity, and in particular of EUfinancial assistance, are now available to alldisadvantaged regionsorregions in difficulty, which was not the case in the past.
En forfatning for Europa Forfatning vedtaget af stats- og regeringscheferne
A Constitution for Europe Constitution adopted by the Heads of State and Government
Dette dokument, der er af vejledende karakter, er udarbejdet af Kommissionen.
Information document produced by the Commission.
Det har ingen juridisk gyldighed og forpligter ikke EU-institutionerne.
It has no legal status and does not necessarily reflect the views of the European institutions.
Oprindelse og udarbejdelse af forfatningen
Origin and development of the Constitution
Hvordan er forfatningen udformet?
What does the Constitution look like?
En forfatning for Europas borgere Unions værdier og mål Unionsborgerskabet og de grundlæggende rettigheder Unionsborgerskabet Grundlæggende rettigheder Hvem gør hvad i Unionen?
A Constitution for the citizens of Europe The Union's values and objectives European citizenship and fundamental rights European citizenship Fundamental rights Who does what in the Union?
En klar kompetencefordeling Garanti for en forsvarlig kompetenceudøvelse: nærhedsprincippet En legitim og demokratisk Union Medlemskab af Unionen
Clarification of powers The principle of subsidiarity: ensuring the proper exercise of powers A legitimate and democratic Union Union membership
Institutioner til gennemførelse af det europæiske projekt Unionens institutionelle ramme Europa-Parlamentet Det Europæiske Råd Ministerrådet Europa-Kommissionen Unionens udenrigsminister Den Europæiske Unions Domstol Den Europæiske Centralbank (ECB) Revisionsretten Regionsudvalget Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg
The institutions and the European project The Union’s institutional framework The European Parliament The European Council The Council of Ministers The European Commission The Minister for Foreign Affairs The Court of Justice of the European Union The European Central Bank (ECB)The Court of Auditors The Committee of the Regions The European Economic and Social Committee
Udøvelse af Unionens beføjelser Forenkling af instrumenterne Lovgivningsproceduren Unionens finanser
The Union’s means of action Simplification of instruments Legislative procedure The Union’s finances
Forfatningens ikrafttræden og revision
Entry into force and revision of the Constitution
Traktaterne revideres medjævne mellemrum
Treaties regularly revised
Den Europæiske Unions historie har de sidste 15 år været præget af en rækkeændringer af de europæiske traktater. Hver enkelt ændring er blevet forberedt afen regeringskonference, der i flere måneder har samlet repræsentanterne formedlemsstaternes regeringer.
Over the past 15 years, the history of the European Union has been marked bya series of changes to the European Treaties.
Den Europæiske Fællesakt, der blev undertegnet i februar 1986, gjorde detmuligt for Unionen at opbygge det fælles marked og indføre fri bevægelighed forpersoner, varer, tjenesteydelser og kapital inden for Unionens territorium, hvilket Europas virksomheder og borgere nyder godt af.
The Single European Act, signed in February 1986, enabled the Union to createthe single market and establish on its territory freedom of movement for people,goods, services and capital, from which the business sector and the people of Europe now benefit.
Maastricht-traktaten, der blev undertegnet seks år senere, i februar 1992, gav Unionen mulighed for at nå videre på flere områder og i særdeleshed indføre enfælles valuta, en fælles udenrigspolitik og et samarbejde vedrørende retlige ogindre anliggender.
The Maastricht Treaty, signed six years later, in February 1992, enabled the Union to move forward in a number of areas: the introduction of a singlecurrency, a common foreign policy, cooperation in the area of justice and homeaffairs.
Nødvendigheden af eninstitutionel reform til gavnfor et udvidet EU
Need for institutionalreform to serve theenlarged Union
De to regeringskonferencer, der førte tilundertegnelsen af Amsterdam-traktaten i 1997 og Nice-traktaten i 2001, vartil trods for en vis succes præget af en svagere politik vilje, og mangeinstitutionelle spørgsmål af afgørende betydning for udvidelsen forblevubesvarede (Hvordan sikrer man, at en Union med 25 eller flere medlemsstaterfungerer tilfredsstillende? Hvordan sikrer man de institutioner, der repræsenterer Europas stater og folk, den nødvendige legitimitet?).
The two IGCs which led to the signing ofthe Amsterdam (1997) and Nice (2001) Treaties, even though moderatelysuccessful, were characterised by a weaker political resolve and manyinstitutional questions, capitally important though they were on the eve of the Union’s enlargement, remained unanswered (how to ensure the smooth runningof a Union of 25 or more Member States, how to guarantee the legitimacy of theinstitutions representing the States and peoples of Europe).
Følgevirkningen af Det Europæiske Råds møde i Nice
The stimulus provided bythe Nice European Council
Da de 15 medlemsstaters stats- og regeringschefer forsamlet i Nicei december2000 indgik en aftale om en ændring af traktaterne, fandt de det påkrævet atvidereføre den institutionelle reform, som mange syntes havde været forbegrænset i Nice-traktaten.
When, in December 2000, the Heads of State and Government of the 15 Member States, meeting in Nice, reached an agreement on the revision of the Treaties,they felt the need to pursue the institutional reform which many deemed tootimidly expressed in the Treaty of Nice.
Det Europæiske Råd indledte således en bredere og mere indgående debat om Unionens fremtidmed henblik på en nytraktatændring.
The European Council accordinglyinstituted a broader and more comprehensive debate on the future of the Unionwith a view to fresh revision of the Treaties.
En forfatning for Europa _BAR_
A Constitution for Europe
Et år efter Nice-topmødet vedtog Det Europæiske Råd i Laekenden 15. december2001 erklæringen om Den Europæiske Unions fremtid, ifølge hvilken Unionenforpligter sig til at blive mere demokratisk, åben og effektiv og til at bane vejen foren forfatning for EU-borgerne.
A year after Nice, the European Council met in Laekenand, on 15 December 2001,adopted the Declaration on the Future of the European Union, committing the Union to becoming more democratic, more transparent and more effective,and paving the way for a Constitution in response to the expectations of the peopleof Europe.
Konventet: en ny metode tilrevision af traktaterne medstørre åbenhed oggennemsigtighed
The Convention: The methodused so far to revise the Treaties has come in for much criticism.a new, more open and European integration is a matter for all our citizens.
For at sikreden mest gennemskuelige og bredest mulige forberedelse af den næsteregeringskonference vedtog Det Europæiske Råd at indkalde et konventbestående af de vigtigste deltagere i debatten, nemlig repræsentanter forregeringerne i de 15 medlemsstater og 13 kandidatlande, repræsentanter for disselandes nationale parlamenter, repræsentanter for Europa-Parlamentet og Europa-Kommissionen samt 13 observatører fra Regionsudvalget, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg, arbejdsmarkedets parter og Den Europæiske Ombudsmand.
In order to prepare the next IGC in as transparent and as wideranging a way as possible, the European Council therefore decided to convene a Conventionbringing together the main stakeholders in the debate:representatives of the governments of the 15 Member States and the 13 candidatecountries, representatives of their national parliaments, representatives of the European Parliament and of the European Commission, 13 observers from the Committee of the Regions and the European Economic and Social Committee,plus representatives of the European social partners and the European Ombudsman.
Med konventmetoden blev det for første gang muligt at lade alleeuropæiske og nationale holdninger komme til udtryk i en stor, åben oggennemskuelig debat.
The Convention method has made it possible for the first time for all European and national viewpoints to be expressed in a broad, open andtransparent debate.
Det Europæiske Råd i Laeken fastlagde mandatetfor konventets 105 medlemmerog deres suppleanter, ledet af Valéry Giscard d'Estaing.
Mandate of the Convention: The mandateof the 105 member of the Convention and their alternates, under theto provide a response chairmanship of Mr Giscard d'Estaing, was established by the Laeken Europeanto various questions on Council.
Konventet fik til opgave atbehandle grundlæggende spørgsmål i forbindelse med Unionens fremtidigeudvikling og søge at besvare disse spørgsmål i et dokument, der skulle fungeresom udgangspunkt for forhandlingerne på regeringskonferencen, hvor de endeligebeslutninger træffes i overensstemmelse med traktaten om Den Europæiske Union.
The aim was to examine the essential questions raised by the futurethe future of Europedevelopment of the Union, and to seek out responses to be presented in adocument which would be used as the starting point for the negotiations of the IGC, which, as set out in the Treaty on European Union, would take the finaldecisions.
Det Europæiske Råd i Laeken opstillede en række spørgsmål vedrørendeen bedre fordeling af kompetencerne i Unionen, en forenkling af Unionensinstrumenter, sikring af mere demokrati, åbenhed og effektivitet i Den Europæiske Union, en forenkling af de nuværende traktater og muligheden for, at denneforenkling med tiden kunne føre til vedtagelsen af en europæisk forfatning.
Certain issues had been identified by the Laeken European Council:how to ensure better distribution of the Union’s powers, how to simplify theinstruments whereby the Union takes action, how to provide better guarantees ofdemocracy, transparency and effectiveness in the European Union, how to simplifythe current Treaties, and whether this simplification could pave the way for theadoption of a European Constitution.
For at lede drøftelserne i konventet blev der oprettet et præsidiummed 13medlemmer: formanden, Valéry Giscard d'Estaing, og to næstformænd, Giuliano Amato og Jean-Luc Dehaene, repræsentanter for regeringerne i de tremedlemsstater, som under konventets periode varetog formandskabet for Rådet,to repræsentanter for de nationale parlamenter, to repræsentanter for Europa-Parlamentet og de to repræsentanter for Kommissionen (Michel Barnier og António Vitorino).
Organisation of the work In order to guide the debates of the Convention a Praesidiumwas set up,of the Convention: composed of 13 key figures: the Chairman, Mr Giscard d'Estaing and two Vice-a Chairman, Chairmen, Messrs Amato and Dehaene, representatives of the governments of the Mr Giscard d'Estaing, three Member States which held the Presidency of the Council during thea Praesidium to Convention, two representatives of the national parliaments, two representatives ofguide its workthe European Parliament and two representatives of the Commission (Messrs Barnier and Vitorino).
Repræsentanten for det slovenske parlament var indbudt til at deltage imøderne.
The representative of the Slovene Parliament was invited to take part in the meetings.
_BAR_ En forfatning for Europa
A Constitution for Europe
Konventets første møde fandt sted den 28. februar 2002. Konventet holdt i 15måneder plenarmøderaf to eller tre dages varighed én eller to gange ommåneden i Europa-Parlamentets lokaler i Bruxelles.
The first session of the Convention was held on 28 February 2002.
Sideløbende medkonventets plenarmøder fandt der drøftelser sted i arbejdsgrupperogdiskussionskredse, som havde hver sit præcise mandat, og som alle var ledet afet medlem af præsidiet.
In parallel with the Convention’s plenarysessions, work was also organised within working groupsor think tanks, eachchaired by a member of the Praesidium and focusing on a series of specifictopics.