natgillin/translations-raw huggingface dataset:
— Rådet og Kommissionen erklærer, at bestemmelserne i artikel 22, stk. 3, 4 og 5, på ingen måde berører medlemsstaternes beføjelse til at anvende deres nationale lovgivninger på deres respektive områder, undtagen for den medlemsstat, på hvis anmodning Kommissionen griber ind.«
(c) The Council and the Commission state that the provisions of Article 22(3) to (5) in no way prejudice the power of Member States other than that at whose request the Commission intervenes to apply their national laws within their respective territories.'
117 Det skal bemærkes, at andet afsnit af bemærkningerne udtrykkeligt omhandler Kommissionens indgriben efter proceduren i traktatens artikel 89 »i tilfælde, der ikke er omhandlet i artikel 22« i forordning nr. 4064/89.
117 It should be noted that the second subparagraph in paragraph (a) of those notes expressly refers to intervention by the Commission, in accordance with the procedures laid down in Article 89 of the Treaty, 'in cases not provided for by Article 22' of Regulation No 4064/89.
Formålet med andet og tredje afsnit af disse bemærkninger må således antages at være at præcisere betingelserne for, hvornår Kommissionen kan gribe ind over for fusioner ud over hvad der følger af forordningen.
It is thus apparent that the second and third subparagraphs in paragraph (a) of those notes are intended to specify the criteria governing intervention by the Commission in relation to concentrations falling outside the regulatory framework referred to.
Heraf følger, at erklæringen ifølge ovennævnte bemærkninger ikke omhandler den situation, hvor en medlemsstat indgiver en anmodning i henhold til artikel 22, stk. 3, i forordning nr. 4064/89.
Consequently, the declaration made in the abovementioned notes did not concern cases in which a request is made by a Member State under Article 22(3) of Regulation No 4064/89.
118 Under alle omstændigheder er Kommissionen ikke bundet af en sådan erklæring, såfremt det i forbindelse med en sag, som er omfattet af artikel 22, stk. 3, i forordning nr. 4064/89, viser sig, at samhandelen mellem medlemsstaterne påvirkes mærkbart af fusionen på trods af, at hver af de deltagende virksomheder har over to tredjedele af deres samlede omsætning på fællesskabsplan i én og samme medlemsstat, jf. artikel 1, stk. 2, sidste afsnit, i forordning nr. 4064/89.
118In any event, such a declaration is not binding on the Commission where, in a case falling within the provisions of Article 22(3) of Regulation No 4064/89, it is established that trade between Member States is significantly affected by the concentration despite the fact that more than two thirds of the turnover of each of the undertakings concerned is achieved within one and the same Member State, within the meaning of the last part of Article 1(2) of Regulation No 4064/89.
Således indeholder erklæringen for det første blot en angivelse af, hvilken holdning Kommissionen »under normale omstændigheder« vil indtage, hvilket ikke udelukker, at den vil indtage en anden holdning i en konkret sag.
First, the abovementioned declaration merely states the approach which the Commission would 'normally' adopt in the circumstances envisaged, and does not preclude the adoption by it of a different approach in a given case.
For det andet kan en sådan erklæring ikke have forrang frem for Kommissionens forpligtelse til at fortolke betingelsen om påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne i overensstemmelse med Domstolens og Rettens praksis (jf. ovenfor i præmis 103, 104, 105 og 108).
Second, such a declaration cannot prevail over the Commission's obligation to interpret the criterion of the effect of the concentration on trade between Member States in accordance with the case-law of the Court of Justice and the Court of First Instance cited above (paragraphs 103 to 105 and 108).
119 Det følger heraf, at Kommissionen ikke har tilsidesat begrundelsespligten i traktatens artikel 190 med hensyn til fusionens påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne.
119 Lastly, it follows from the foregoing that the Commission has not failed to comply with its obligation to state reasons under Article 190 of the Treaty as regards the effect of the concentration on trade between Member States.
120 Sagsøgerens andet anbringende kan således ikke tiltrædes.
120 The applicant's second plea must therefore be rejected.
Det tredje anbringende: Kommissionen har foretaget et åbenbart urigtigt skøn eller en urigtig retsanvendelse med hensyn til, om der foreligger en dominerende stilling
The third plea, alleging a manifest error of assessment or of law as regards the existence of a dominant position
121 Med anbringendets første led har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen i betragtning 13, 65 og 66 til den omtvistede beslutning med urette har fastslået, at engros-sælgerne Tuko og Kesko er vertikalt forbundet med de detailhandlerne, som de leverer varer og tjenesteydelser til.
121 In the first part of this plea, the applicant argues that the Commission was wrong to conclude, in points 15, 65 and 66 of the contested decision, that the wholesalers, Kesko and Tuko, are vertically integrated with the retailers to whom they supply goods and services.
Herefter har Kommissionen fejlagtigt vurderet, at alle disse virksomheder efter fusionen ville udgøre en økonomisk enhed, og at denne ville skabe en dominerende stilling på markedet for detailsalg af dagligvarer.
The Commission thus incorrectly found that all those undertakings constituted a single economic entity following completion of the operation in issue, and that that operation created a dominant position on the retail market for daily consumer goods.
122 Ifølge sagsøgeren var Kommissionen ikke beføjet til lægge Kesko's og Tuko's markedsandele sammen og lægge dem til sagsøgerens markedsandel uden forinden at godtgøre, at der var tale om »kontrol« i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i artikel 3 i forordning nr. 4064/89.
122 According to the applicant, the Commission was not entitled to aggregate the market shares of the Kesko and Tuko retailers, in such a way as to attribute them to the applicant in their entirety, without first establishing the existence of 'control' within the meaning of Article 3 of Regulation No 4064/89.
Således er det væsentligt at sondre mellem på den ene side det vertikale kontrolbaserede samarbejde i en gruppe af selskaber eller i forbindelse med en franchise-aftale og på den anden side det horisontale samarbejde mellem uafhængige detailhandlere i frivillige kæder.
It is essential to distinguish between, on the one hand, vertical cooperation in a corporate group or franchise based on control and, on the other, horizontal cooperation in voluntary chains between independent retailers.
123 Kontrolbegrebet, som navnlig er defineret i artikel 3, stk. 3, i forordning nr. 4064/89, bygger ifølge sagsøgeren på forestillingen om en afgørende ind flydelse på en anden virksomheds aktiviteter.
123 The concept of control, as defined, in particular, in Article 3(3) of Regulation No 4064/89, is based on the idea of a decisive influence on the activities of another undertaking.
Det er ulogisk at tage betingelsen
It would be illogical to take into account the criterion of
KESKO MOD KOMMISSIONEN om »kontrol« i artikel 3 i betragtning ved vurderingen af, om der foreligger en fusion, og derefter se bort fra den i forbindelse med undersøgelsen af den pågældende virksomheds økonomiske og finansielle styrke på markedet, jf. artikel 2, stk. 1, i forordning nr. 4064/89.
'control', as laid down by Article 3, for the purposes of determining whether a concentration exists, whilst ignoring that criterion in the context of an assessment of the economic and financial power of the undertaking concerned under Article 2(1) of Regulation No 4064/89.
124 Såvel Kommissionens meddelelse om begrebet fusion (EFT 1994 C 385, s. 5) som Kommissionens praksis i forbindelse med beslutninger viser, hvor vigtig betingelsen om kontrol er (jf. Domstolens dom af 14.7.1972, sag 48/69, ICI mod Kommissionen, Sml. s. 151, org. réf.: Rec. s. 619, og Rettens dom af 12.1.1995, sag T-102/92, Viho mod Kommissionen, Sml. II, s. 17).
124 The importance of the criterion of control is apparent both from the Commission Notice on the notion of a concentration (OJ 1994 C 385, p. 5) and from the Commission's decisionmaking practice (Case 48/69 ICI v Commission [1972] ECR 619 and Case T-102/92 Viho v Commission [1995] ECR 11-17).
Disse myndigheder må antages at have kendskab til de pågældende markeder.
Those authorities are assumed to be familiar with the markets concerned.
125 I øvrigt finder sagsøgeren, at fusionens parter skal identificeres efter ordlyden af artikel 3 i forordning nr. 4064/89, og at Kommissionen således kun kan iværksætte analysen i henhold til artikel 2 i forordning nr. 4064/89 over for den fusion mellem Kesko og Tuko, som skete inden for engroshandelen.
125 Moreover, the applicant considers that the parties to the concentration in issue must be identified in accordance with the provisions of Article 3 of Regulation No 4064/89, and that it was solely to the concentration at wholesale level between Kesko and Tuko that the Commission should have applied the test provided for by Article 2 of Regulation No 4064/89.
Dermed foretog den en urigtig retsanvendelse ved at fastslå, at fusionen omfattede Kblokken og T-blokken, og dermed også detailhandlerne.
By taking as its startingpoint the assumption that the concentration was between the Kesko and Tuko blocks, including the retailers, it therefore made an error of law.
Såfremt Kommissionen, som den burde, havde foretaget en vurdering af engroshandelen, ville den være nået til et helt andet resultat, idet Kesko's og Tuko's samlede andele inden for denne sektor udgør ca. 25%.
Had the Commission applied its assessment to the wholesale market, as it should have done, it would have arrived at an appreciably different result, since, in that sector, the combined shares of Kesko and of Tuko are in the region of 25%.
126 Med anbringendets andet led har sagsøgeren gjort gældende, at Kommissionen begik fejl i forbindelse med sin undersøgelse af tilknytningen mellem sagsøgeren og detailhandlerne.
126 In the second part of its plea, the applicant asserts that the Commission erred in its analysis of the links between Kesko and its retailers.
127 For det første har Kommissionen overvurderet Kesko's indflydelse på detailhandlerne i kraft af ejerskabet til butikslokalerne og til visse andre aktiver, som de
127 In the first place, the Commission overstated the degree of influence exerted by Kesko on the retailers through ownership of the business premises and certain
Således tilhører størstedelen af disse aktiver (kapital, lagerbeholdning, møbler mv.) de enkelte detailhandlere, som beskæftiger deres egne medarbejdere, i hvert fald i de fleste tilfælde.
In fact, most of those assets (capital, stocks, fixtures and fittings, etc.) are owned by the individual retailers, the majority of whom employ their own staff.
Kesko ejer således kun ca. 32% af detailhandlernes butikslokaler (hvilket svarer til ca. 60% af selskabets omsætning), mens Tuko kun ejer ca. 20% af de butikker, som drives af dens detailhandlerne.
Kesko owns the business premises of only about 32% of its retailers (accounting for around 60% of its turnover), whilst Tuko is the owner of only about 20% of the premises operated by its retailers.
Desuden giver de af Kesko ejede aktiver, herunder navnlig retten til Kesko's logo og ejerskabet til visse lokaler, kun Kesko en begrænset mulighed for indflydelse på detailhandlerne.
Moreover, the assets held by Kesko, including, in particular, its ownership of the Kesko logotypes and of certain premises, give it only a limited degree of influence over the retailers.
128 Sagsøgeren har for det andet anført, at Kommissionen på grundlag af en vis retlig og faktisk tilknytning, som er ubestridt, fejlagtigt har udledt, at Kesko og dens detailhandlerne udgør en økonomisk enhed, og at denne tilknytning giver Kesko muligheden for at kontrollere dem.
128 Second, the Commission was wrong to infer from certain de jure and de facto links, the existence of which is not disputed, that Kesko and its retailers form a single economic entity and that those links enable the former to manage and control the latter.
Imidlertid er »aftalen for K-detailhandlere« (»K retailer agreement«) ikke retligt bindende, og det følger desuden af aftalen, at detailhandleren er uafhængig og skal acceptere konkurrencen fra de øvrige Kdetailhandlere. »Samarbejdsaftalen« (»Collaboration Agreement«) underskrives kun af de detailhandlere, som anvender Kesko's lokaler, og den tillægger ikke sagsøgeren kontrol over disse detailhandlere.
The 'K Retailer Agreement' is not legally binding; moreover, it states that the retailer is independent and that it must accept competition from other Kesko retailers. The 'Collaboration Agreement' is signed only by retailers who use premises owned by Kesko, and does not give the applicant any control over those retailers.
Endelig er »kædeaftalerne« (»Chain Agreements«) horisontale, og de udgør således ikke et middel for Kesko til at kontrollere detailhandlerne.
Lastly, the 'Chain Agreements' are horizontal in nature, and do not therefore constitute a means whereby Kesko can control the retailers.
I øvrigt deltager færre end 50% af detailhandlerne i disse aftaler.
Furthermore, fewer than 50% of its retailers have entered into those agreements.
129 For det tredje har Kommissionen ifølge sagsøgeren overvurderet Kesko's betydning som grossist for K-detailhandlerne.
129 Third, the Commission overstated the importance of Kesko as a wholesaler supplier to the Kesko retailers.
De køber ca. 63% af deres varer direkte hos fabrikanten og er ikke forpligtet til at indkøbe deres forsyninger hos Kesko, hvis priser kun er en smule lavere end konkurrenternes.
Those retailers purchase around 63% of their goods direct from manufacturers, and are not obliged to obtain supplies through Kesko, the wholesale prices offered by which are not significantly lower than those of its competitors.
Desuden er den centrale faktureringstjeneste og den dertil knyttede rabatordning ikke karakteristiske indicier for, at der er tale om en sammensmeltning mellem sagsøgeren og K-detailhandlerne, når henses til de begrænsede rabatter, der ydes, og til, at denne ordning er frivillig for detailhandlerne.
Moreover, the central invoicing service and the related rebate system do not indicate integration between the applicant and the Kesko retailers, since the rebates granted are small and use of that service by the retailers is optional.
Kesko's overtagelse af faktureringen giver hverken selskabet ret til at påvirke prisdannelsen eller andre handelsforhold hos detailhandlerne.
Central invoicing by Kesko does not entitle it to influence the retailers in fixing prices and laying down other commercial conditions.
130 For det fjerde har Kommissionen fejlfortolket betydningen af, at varer sælges under mærket Kesko.
130 Fourth, the Commission misconstrued the importance of Kesko's private-label products.
Disse produkter er i almindelighed efterligninger af eksisterende mærkevarer, som sælges til lavere priser, hvilket medfører en forøgelse og ikke en begrænsning af konkurrencen i detailleddet.
Those products are generally cheaper imitations of existing branded goods, and thus serve to increase, rather than to reduce, competition at retail level.
131 For det femte udgør sagsøgerens K-kort, i modsætning til det af Kommissionen anførte, ikke noget »kundeloyalitetssystem«.
131 Fifth, contrary to the Commission's assertion, the applicant's 'K-advantage' card does not constitute a 'customer loyalty scheme'.
Dette kort er alene et betalingsmiddel og giver lejlighedsvis ret til særlige tilbud, og for de fleste forbrugere har det ikke nogen væsentlig betydning.
It is merely a form of payment, the use of which occasionally gives the right to benefit from special promotions, and is not very important to most consumers.
Desuden kan de oplysninger om indkøbsvaner, som kan udledes af brugen af kortene, ikke anvendes til konkurrence stridige formål.
Furthermore, the information concerning purchasing behaviour which the use of the card can provide cannot be used for anticompetitive purposes.
132 For det sjette har sagsøgeren gjort gældende, at selv om K-detailhandlerne råder over stemmer i Kesko's aktionærkreds og dermed udøver kontrol over Kesko, er der tale om en »teoretisk« kontrol, eftersom detailhandlernes interesser ofte er divergerende.
132 Sixth, the applicant maintains that, although the Kesko retailers possess voting rights within the body of Kesko shareholders, and thus exercise a form of control over it, that control is 'theoretical', inasmuch as the retailers' interests frequently diverge.
Desuden har den forpligtelse til at eje Kesko-aktier (til en samlet værdi af ca. 12 280 EUR), som pålægges detailhandlere, hovedsagelig til formål at sikre den kredit, Kesko yder dem, og den forhindrer dem ikke i at forlade Kblokken ved at sælge aktierne.
Furthermore, the obligation requiring retailers to hold Kesko shares (worth, in total, approximately EUR 12 280) is principally intended to guarantee the credit granted to them by Kesko, and does not prevent them from leaving the Kesko block and selling those shares.
133 For det syvende har Kommissionen ikke påvist, at der er tale om en ensartet adfærd hos kæderne af Kdetailhandlere.
133 Seventh, the Commission has failed to demonstrate unified conduct between the chains of Kesko retailers.
Selv om konkurrencen inden for kæderne er begrænset, er der ikke nogen strukturel tilknytning mellem dem, og hver enkelt kæde fungerer uafhængigt.
Although competition within chains is restricted, there are no structural links between the chains and each chain operates independently.
Sagsøgeren har i den forbindelse henvist til en undersøgelse foretaget af det finske Forbrugerråd og til to undersøgelser foretaget af London Economics.
The applicant refers in that regard to a study produced by the Finnish National Consumer Research Council and to two studies by London Economics.
134 Endelig har Kommissionen ifølge sagsøgeren ikke påvist, at der findes hindringer for adgangen til markedet for engrosvarer.
134 Lastly, the Commission has allegedly failed to show the existence of barriers to entry onto the wholesale market.
135 Kommissionen anfægter sagsøgerens fortolkning af fællesskabsretten med hensyn til betingelsen om kontrol i relation til vurderingen af, om der foreligger en dominerende stilling.
135 The Commission contests the applicant's interpretation of Community law regarding the importance of the control test for the purposes of assessing the existence of a dominant position.
Således er kun de faktorer, som er indeholdt i artikel 2 i forordning nr. 4064/89, navnlig i stk. 1, litra b), relevante på dette stadium af undersøgelsen.
At that stage of the analysis, it is only the factors set out in Article 2 of Regulation No 4064/89, particularly Article 2(1 )(b), that are relevant.
Kommissionen bestrider endvidere sagsøgerens indsigelser med hensyn til vurderingen af de faktiske omstændigheder, idet de konstaterede forhold efter dens opfattelse er tilstrækkelige til, at det kan fastslås, at der foreligger en dominerende stilling.
The Commission also contests the applicant's criticisms of its factual analysis; it maintains that its findings are sufficient to justify its conclusion regarding the existence of a dominant position.
De tre undersøgelser, sagsøgeren har omtalt, belyser udelukkende forskellene mellem K-blokkens kæder, som Kommissionen mener at have taget højde for.
The three studies referred to by the applicant merely highlight the differences between the chains within the Kesko block, which the Commission claims to have taken into account.
136 Den Franske Republik og Republikken Finland har i det væsentlige tilsluttet sig Kommissionens argumenter.
136 The French Republic and the Republic of Finland concur, in essence, with the Commission's arguments.
137 Sagsøgeren har i det væsentlige gjort gældende, at Kommissionen ikke kunne lægge Kesko's og Tuko's detailhandleres markedsandele sammen med henblik på vurderingen af den pågældende fusions virkninger uden at påvise, at Kesko og Tuko havde »kontrollen« med disse detailhandlere i den forstand, hvori udtrykket er anvendt i forordning nr. 4064/89, og at det kun er fusionen mellem Kesko og Tuko, der udgør en fusion i artikel 3's forstand, idet vurderingen af denne fusions virkninger kun kan omhandle det marked, hvor Kesko og Tuko opererer, dvs. engroshandelen.
137 The applicant argues, in essence, that the Commission was not entitled to aggregate the market shares of the Kesko and Tuko retailers for the purposes of assessing the effects of the concentration in issue without establishing that Kesko and Tuko had 'control' over those retailers within the meaning of Article 3 of Regulation No 4064/89, and that, since the only 'concentration' within the meaning of Article 3 was that between Kesko and Tuko, the assessment of the effect of that concentration should necessarily have been limited to the market in which Kesko and Tuko operate, namely the wholesale market.
138 I den forbindelse bemærkes, at artikel 3 i forordning nr. 4064/89 udelukkende opstiller betingelserne for, hvornår der foreligger en »fusion«.
138 It must be stated in that regard that Article 3 of Regulation No 4064/89 merely defines the criteria governing the existence of a 'concentration'.
Såfremt Kommissionen imidlertid i forbindelse med en procedure i henhold til artikel 22, stk. 3, i
By contrast, where, in a proceeding under Article 22(3) of Regulation No 4064/89, the
KESKO MOD KOMMISSIONEN forordning nr. 4064/89 fastslår, at en transaktion reelt udgør en fusion i artikel 3's forstand, skal spørgsmålet om, hvorvidt denne fusion skaber eller styrker en dominerende stilling, som bevirker, at den effektive konkurrence hæmmes betydeligt på den pågældende medlemsstats område i overensstemmelse med forordningens artikel 22, stk. 4, første punktum, vurderes under hensyn tagen til de betingelser, som er opstillet i artikel 2, stk. 1, litra a) og b), i forordning nr. 4064/89.
Commission finds that an operation does indeed constitute a concentration within the meaning of Article 3, its assessment of the question whether that concentration creates or strengthens a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded within the territory of the Member State concerned must take account of the conditions laid down by Article 2(l)(a) and (b) of Regulation No 4064/89, in accordance with the first sentence of Article 22(4) of that regulation.
139 Ved bedømmelsen af fusionens påvirkning af konkurrencen var Kommissionen således på ingen måde forpligtet til at anvende betingelsen om kontrol, jf. artikel 3 i forordning nr. 4064/89, med henblik på at fastslå, om der var grund til at lægge K- og T-detailhandlernes markedsandele sammen.
139 Thus, the Commission was not in any way bound, when assessing the effect of the concentration at issue on competition, to apply the control test referred to in Article 3 of Regulation No 4064/89 in order to determine whether the market shares of Kesko and Tuko should be aggregated.
Eftersom det var godtgjort, at der forelå en fusion mellem Kesko og Tuko, skulle Kommissionen tage alle sagens omstændigheder i betragtning, herunder navnlig tilknytningen mellem på den ene side Kesko og Tuko, og på den anden side deres respektive detailhandlere, med henblik på vurderingen af, om denne fusion ville skabe eller styrke en dominerende stilling, som bevirkede, at den effektive konkurrence blev hæmmet betydeligt på de relevante markeder i Finland.
Having established the existence of the concentration between Kesko and Tuko, the Commission was required to take into account all the facts of the present case, including, in particular, the links between, on the one hand, Kesko and Tuko and, on the other, their respective retailers, in order to assess whether that concentration created or strengthened a dominant position as a result of which effective competition would be significantly impeded on the relevant Finnish markets.