natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Der tages i dommen udgangspunkt i »den berettigede forventning«, »retssikkerheden« og endog i det princip, som er kendt i nederlandsk ret: »behoorlijk bestuur« (hensigtsmæssig forvaltning) (2).
'legal certainty' or even the principle known in Netherlands law as 'behoorlijk bestuur' (proper administration) '.
Det siges i denne dom, at når Rådet i en resolution med henblik på oplysning og vejledning af de erhvervsdrivende om indholdet af en fremtidig forordning undlader at tage forbehold for en mulig anvendelse af en traktatbestemmelse, som det for de pågældende er vigtigt at have kendskab til for at kunne disponere, forfejler det sit informative sigte og ifalder eller kan ifalde ansvar.
According to this judgment when, in a resolution passed to inform and guide commercial operators on the subject of the contents of a future regulation, the Council omits to make reservations on the possible application of a provision of the Treaties, knowledge of which is important for action by those concerned, it distorts the task of informing which it has assumed and makes or may make itself liable.
I sit forslag til afgørelse omtalte generaladvokat Trabucchi direkte princippet om den berettigede forventning og sagde navnlig: »beskyttelsen af forventningen er et anerkendt princip i Fællesskabet retsorden«.
In his opinion Mr Advocate-General Trabucchi expressly invoked this principle of legitimate confidence and, in particular, stated: 'It is a principle recognized in the Community legal system that assurances relied upon in good faith should be honoured'.
Domstolen har fornylig haft lejlighed til at tage stilling til dette spørgsmål i dommen af 4. juli 1973, i sag 1/73 (3) (4).
Further, the Court of Justice has recently had occasion to take a decision on this point in its judgment delivered on 4 July 1973 in Case 1/732 3.
I dommen af 14. maj 1975, sag 74/74, undersøger Domstolen, om Kommissionen gennem sin adfærd har undladt at tage hensyn til de pågældendes berettigede forventning om, at de udligningsbeløb, som var fastsat i en af Kommissionens forordninger, ville blive opretholdt for allerede indgående kontrakters vedkommende.
In its judgment of 14 May 1975 in Case 74/74 the Court of Justice considered whether by its behaviour the Commission had inter alia ignored the legitimate expectation of persons concerned that the compensatory amounts prescribed by a regulation of the Commission would be maintained for current transactions.
Generaladvokat Warner sagde i sit forslag til afgørelse forud for dommen af 5. juni 1973 (5) : »Det er rigtigt, at et løfte, som er givet af en offentlig myndig hed angående den måde, den vil udøve en tillagt skønsbeføjelse på, i visse medlemsstaters ret ... til en vis grad og under visse omstændigheder kan have bindende virkning.
In his opinion in Case 81/724(judgment of 5 June 1973) Mr Advocate-General Warner stated: 'It is true that in the law of certain Member States .. . a promise given by a public authority as to the manner in which it will exercise a discretionary power vested in it can to some extent and in certain circumstances have a binding effect.
Såvidt jeg forstår, er anvendelsen af denne doktrin imidlertid begrænset til løfter, som er givet i enkelte sager, og underlagt den forud sætning, at den ikke påberåbes for at binde en lovgivende myndighed ... «.
But I apprehend that the application of that doctrine is confined to promises given in individual cases and that it cannot be invoked to fetter a legislative power'.
(*) Vedrørende ansvar som følge af unøjagtige oplysninger se dommen af 13. juli 1972, sag 79/71, (Ree. 1972, s. 579) samt dommene af 28. maj og 9. juli 1970 (Ree. 1970, s. 325 og 347) ; se også Frankrigs Conseil d'État 20. marts 1974, Recueil des décisions du Conseil d'État, 1974, s. 197 og Cour de cassation de Belgique, 4. januar 1973 (Bull, og Pasic. 1973, I. 434). Der kunne citeres andre domme fra medlemsstartenes øverste domstole.
With regard to liability arising from incorrect information, cf. the judgment of 13 July 1972 in Case 79/71 ([1972] ECR 579) and the judgments of 28 May and 9 July 1970 ([1970] ECR 325 and 347); cf. also Conseil d'Etat of France of 20 March 1974, Recueil des Décisions du Conseil d'Etat 1974, p.
(5) Sag 81/72, Sml. 1973, s. 575.
4 the Member States could be cited. [1973] ECR 575.
I dommen af 17. maj 1976, sag 67—85/75, anerkender Domstolen, at dette princip har rang af fællesskabsregel (*).
In its judgment of 17 March 1976 in Joined Cases 67 to 85/75 the Court of Justice further conferred upon this principle the status of a rule of Community law '.
I sit forslag til afgørelse forud for dommen af 4. februar 1975 (2) sagde generaladvokat Trabucchi bl.a.: »men for at tilbagevise sagsøgers påstand er det ikke nok at påberåbe sig princippet om, at udendskab til loven ikke diskulperer. ..«.
In his opinion in Case 163/732(judgment of 4 February 1975) Mr Advocate-General Trabucchi said inter alia: 'A decision contrary to the applicant's contention, therefore, is not simply a matter of invoking the basic rule that ignorance of the law is no excuse . . .'.
På det tidspunkt, da den nederlandske ret forelagde spørgsmålet for den høje europæiske domsmyndighed og denne skulle træffe afgørelse, blev protokollen ophævet.
At the time when the Netherlands court brought the matter before the Court of Justice and the latter had to give a ruling this protocol, had been repealed.
Domstolen fastslår i sin dom af 25. februar 1969 (3) : »proceduren i artikel 16 ... og bestemmelserne om et præjudicielt søgsmål til fortolkning af traktatens (EØF og Euratom) har samme formål, nemlig at sikre ensartet fortolkning og anvendelse af protokollens bestemmelser i de seks medlemsstater ; i overens stemmelse med et fælles princip i medlemsstaternes retssystem, som går helt tilbage til romerretten, skal der, når der sker forandringer i lovgivningen, sikres kontinuitet i retssystemet, medmindre lovgiver udtrykkeligt har ved taget en modstående bestemmelse herom«.
In its judgment of 25 February 19693the Court held: 'The procedure provided for by Article 16 . . . and the provisions on preliminary rulings for interpretation of the Treaties establishing the EEC and the EAEC have an identical objective, namely, to ensure a uniform interpretation and application of the provisions of the Protocol in the six Member States. In accordance with a principle common to the legal systems of the Member States, the origins of which may be traced back to Roman law, when legislation is amended, unless the legislature expresses a contrary intention, continuity of the legal system must be ensured'.
I sin dom af 21. juni 1958 (2) anerkender Domstolen dette princip og fast lægger nærmere, hvad der skal forstås ved »ligestilling«.
In the absence of an objectively established basis, differentiations in treatment are of an arbitrary and discriminatory nature and are illegal.
Domstolen udtaler: »efter et princip, der almindeligvis er anerkendt i medlemsstaternes ret, er de retsundergivnes ligestilling i den økonomiske regulering ikke til hinder for at der fastsættes forskellige priser efter brugernes eller grupper af brugeres særlige forhold på betingelse af, at forskellene i behandlingen svarer til en forskel i brugernes vilkår; i mangel af et objektivt fastsat grundlag vil en forskelsbehandling være vilkårlig og diskriminerende og ulovlig; en økono misk regulering kan ikke anses som ulig, blot fordi den over for de retsundergivne har forskellige følger eller pålægger ulige byrder, når dette forhold viser sig at være en følge af forskellige vilkår for brugernes virksomhed«.
It cannot be complained that the economic system is unfair on the pretext that it entails different consequences or unequal sacrifices for the persons concerned when this situation proves to be the result of the different conditions in which undertakings conduct their business.'
Et andet lighedsprincip : ligebehandling af tjenestemænd
Another principle of equality: the equal treatment of officials.
Domstolen bestemte i sin dom af 21. november 1974 (3): »artikel 1, stk. 4 i gennemførelsesbestemmelser er — når den fortolkes således, og idet den berører alle personer, der falder ind under dens anvendelsesområde, i henhold til objektive og begrundede kriterier — ikke uforenelig med det almindelige princip om ligebehandling af tjenestemændene eller med andre almindelige retsgrunds ætninger«.
In its judgment of 21 November 1974lthe Court held that 'thus interpreted Article 1 (4) of the implementing provision, affecting all persons falling within its area of application on the basis of objective and justified criteria, is not incompatible with the general principle of equal treatment of officials or with other general principles of law'.
Princippet følger af selve De europæiske Fællesskabers natur og især af be stemmelserne i EØF-traktatens artikel 177 og Euratomtraktatens artikel 150 — der hjemler særlige ordninger for at sikre enheden i fortolkningen af fællesskabsretten, sikre at denne får en ensartet anvendelse og en ensartet for tolkning (4).
It is clear from the very nature of the European Communities and especially from the provisions of Articles 177 of the EEC Treaty and 150 of the EAEC Treaty, which made provision for special arrangements to ensure the unified interpretation of Community law, that the latter must receive a uniform application and interpretation2.
Det ville være omsonst at skabe fælles normer, omsonst at skabe én fælles retsorden, hvis disse normer og denne retsorden kunne fortolkes og anvendes forskelligt.
It is futile to create common rules and a common legal system if such rules and system can be interpreted and applied differently.
(') Se de i underafsnit 1 anførte betragtninger vedrørende et sådant »princip«, der kan udledes af EKSF-traktatens artikel 3 b.
Considering this 'unity' with skill and acumen, Mr Pescatore in his study, quoted above, states: 'First of all a series of judgments which perceive the problem at what continues to be a technical level: this is the problem of the uniform interpretation of legal concepts which, whilst they must be inserted in the law applicable within the Member States, none the less retain a Community significance...'.
Han fortsætter: »hvis de hidtil nævnte domme endnu på en måde befinder sig på det retstekniske niveau, kommer nu en række afgørelser, der har en mere afgørende rækkevidde, idet de angår for holdet mellem fællesskabsret og national ret«.
He refers in particular to the following section of the Costa ν Enel judgment: recourse to rules or concepts of national law in order to appraise the validity of measures adopted by the institutions of the Community would jeopardize the unity and effectiveness of Community law.
Han nævner bl.a. et afsnit i dommen Costa mod Enel : »benyttelsen af retsregler eller retlige begreber fra national ret ved bedømmelsen af gyldigheden af retsakter, der er udstedt af Fællesskabets institutioner, er i strid med fællesskabsrettens enhed og effektivitet; sådanne retsakters gyldighed kan kun bedømmes på grundlag af fælles skabsretten. ..« (1).
The validity of such measures can be appraised only in terms of Community law ...1.
Visse retlige situationer kan være genstand for bedømmelse efter et nationalt retssystem, og i sådanne tilfælde opstår spørgsmålet om anvendelsen af disse nationale normer.
Certain legal situations may be classified in accordance with a national legal system and accordingly the question of the application of the rules of such a system arises.
I dom af 14. juni 1967 (2) traf Domstolen afgørelse vedrørende de fælles finansielle ordninger for skrot (udligningsordning).
In its judgment of 14 June 1967 2the Court of Justice gave a ruling on the common financial arrangements relating to the equalization of ferrous scrap.
En virksomhed var blevet opkrævet en afgift »i medfør af udligningsordningen for skrot«.
The Court held: 'It is impossible strictly to relate this concept to the concepts of national law governing the relationships in civil law between undertakings consuming ferrous scrap.
Virksomheden gjorde gældende, »at det pågældende skrot var blevet fremstillet af virksomheden selv på egne værker ... og at det efter nederlandsk ret straks fra fremstillingen var virksomhedens ejendom og ikke overdraget virksomheden mod vederlag i henhold til de af Den Høje Myndighed påsigtede kontraksforhold.«
Any differences existing between the national laws of the Member States might in fact make impossible the uniform application of Community provisions throughout the Common Market as a whole. In order to avoid such a danger, the application of the equalization scheme, to which common legal concepts apply ... is essentially based on the acquisition of ferrous scrap for a consideration'3.
(3) Tilsvarende problemer findes i national ret.
Comparable problems exist in the national laws.
Det anføres sædvanligvis, at civilretten er grundlaget for det nationale retssystem. Både strafferetten og skatteretten eller socialretten
It is generally maintained that civil law is the basis of national positive law ...
... er nemlig bygget på begreber, der er omtalt og hvis retsvirkninger er fastlagt i civil retten: således køb, ejendomsret, etc. . . . Dette forhindrer ikke, at retsgrene, såsom strafferr eller socialret eller fiskal ret ... kan fravige disse, lad os sige, almenretlige begreber. Men dette må naturligvis fremgå af bestemmelsen og/eller »spcciaU-lovgivningens ånd. Man taler i denne forbindelse med rette eller urette om strafferettens, socialrettens, skatterettens »autonomi«.
In fact both criminal law or tax law or social law ... are based on concepts which are qualified and whose legal consequences are established by civil law: for example sale, ownership etc. . ..
Domstolen bestemte: »... selv om interventionsorganerne i medfør af ... har hjemmel til at fastsatte proceduren og betingelserne for yderligere over tagelser, kan de dog ikke fravige det fællesskabsretlige tilbudsbegreb, så ledes som dette bl.a. findes i forordningerne...«.
procedures and conditions for taking over, they cannot however derogate from the Community concept of an offer as contained in particular in Regulations ...'.
»Indførselsdag-begrebet, der er afgørende for anvendelsen af afgiftsordningen«, hedder det i Domstolens dom af 15. december 1971 (2), »skal have en ensartet rækkevidde i alle medlemsstaterne, idet forskellige afgiftssatser ellers kan finde anvendelse på varer, der i økonomiske henseende befinder sig i den samme stilling den samme dag, og hvis indførsel på medlemsstaternes område har en tilsvarende virkning på markedet for landbrugsprodukter; denne rækkevidde skal udledes af afgifternes målsætning ...« (3).
In its judgment of 15 December 1971 ' the Court held: 'The concept "day of importation", which is conclusive for the purposes of the application of the levy scheme, must have the same meaning in all the Member States since otherwise there is a danger that different rates of levy would be applied to goods which are in the same situtation economically at the same date and the introduction of which into the territory of the Member States has comparable effects on the market in agricultural products. This meaning is to be inferred from the purpose of the levy system ...'-'
Man kan spørge, om »fællesskabsrettens enhed« virkelig er et generelt princip e.l. således, at der heri ligger en norm, en retsregel?
It may be wondered whether 'the unity of Community law' is really a general or other principle in the sense that it constitutes a tuie, or a rule of law.
Men meningen er i så fald en anden. (Se oven for samme kapitel, afsnit 2, underafsnit 1).
Certainly it may be said that, by reason of its importance, this concept 'of unity' has the force of a 'principle': but then the meaning is different (Vide supra Chapter,III, Section 2, Subsection 1).
I virkeligheden er fællesskabsrettens enhed, således som denne fremgår af de ovenfor nævnte sager, ganske enkelt et væsentligt begreb, der udledes af De europæiske Fællesskabers ånd og natur.
In reality, the unity of Community law, as it has been expounded in the cases above-mentioned, is no more than an essential concept which springs from, the very nature and spirit of the European Communities.
Den 13. marts 1968 (4) understregede Domstolen, at Rådet ved afvejningen af de pågældende interesser til landbrugernes fordel i givet fald skal tage hensyn til det såkaldte »fcellesskabspræference«-princip, der er et af traktatens principper, og som for landbrugets vedkommende har fundet udtryk i artikel 44, stk. 2«.
In its judgment of 13 March 19683the Court emphasized that 'in balancing these interests, the Council must take into account, where necessary, in favour of farmers the principle known as "Community preference", which is one of the principles of the Treaty and which in agricultural matters is laid down in Article 44 (2)'.
(3) Det drejede sig i denne dom om artikel 15, stk. 1 i Rådets forordning om den fællesmar mar kedsordning for korn, hvori det bestemmes, at den afgift, der skal opkræves — bl.a. på byg med oprindelse i tredjelande — er den, der gælder på indførsclsdagcn.
This judgment relates to Article 15 (1) of the regulation of the Council on the common organization of the market in cereals providing that the levy to be charged, in particular, that on barley coming from third countries, shall be that applicable on the day of
(4) Sag 5/67, Ree. 1968, s. 125.
5 importation.
I den førnævnte afhandling anfører dommer Pescatore med rette dette »fæl-lesskabspræference«-begreb i forbindelse med dommen af 4. juli 1963 (For bundsrepublikken Tyskland mod Kommissionen) (x).
In the abovementioned study Judge Pescatore properly invokes this concept of 'Community preference' in relation to the judgment of 4 July 1963 (Federal Republic of Germany ν Commission) '.
Han understreger, at Domstolen i denne dom har givet udtryk for nødvendigheden af en intensivering af det økonomiske samkvem inden for Fællesskabet, og at denne nød vendighed må gå forud for den interesse, medlemsstaterne hver for sig kan have i at opretholde deres økonomiske forbindelser med tredjestater.
He emphasizes that, in this judgment, the Court stated that the need to intensify economic relations within the Community takes precedence over the interest which Member States may have in maintaining their economic links with third States.
Men her igen drejer det sig da virkeligt om et »princip«, der er en norm, en retsregel eller simpelthen, som hr. Pescatore i øvrigt kalder denne »præference«, et »begreb«, som i øvrigt på naturlig måde fremgår af såvel traktaternses ordlyd som deres ånd og natur, men inden for de grænser, traktaterne sætter (2) ?
Once again one must wonder whether this 'preference' really constitutes a 'principle' constituting a rule or a rule of law or whether, in accordance indeed with Mr Pescatore's definition, it is a 'concept' which furthermore follows naturally from the letter, the spirit and the nature of the Treaties but always within the limits of the latter2.
I en sag for Domstolen fremsatte sagsøgeren krav om, at sagen udsattes, indtil den italienske forfatningsdomstol havde afsagt en forestående dom vedrørende forfatningsmæssigheden af forskellige bestemmelser i Traktaten om oprettelse af Det europæiske Kul- og Stålfællesskab.
In a case pending before the Court of Justice the applicant requested as an interim measure that judgment should be suspended until a decision was given by the Italian Constitutional Court as to whether various provisions of the Treaty establishing the European Coal and Steel Community were compatible with the constitution.
I sin kendelse af 22. juni 1965 (3) udtaler Domstolen: »et sådant krav må afvises — ... enhver beslutning om at udsætte sagen ville være ensbetydende med at fratage Fælleskabet ethvert indhold ... som værende uforenelig med den fællesskabsret lige ordre public må man derfor forkaste enhver påstand, der går ud på an erkendelse af sådan forskelsbehandling, som ingen ratifikationslov vil kunne indføre i en traktat, der forbyder den«.
In its Order of 22 June 1965 3the Court held that 'such a claim is . .. inadmissible in that.. . any decision to suspend judgment would be tantamount to reducing the Community to a cipher . .. therefore, there must be dismissed as contrary to Community policy any application the purpose of which is to establish discrimination of this nature which no law of ratification could introduce into a treaty prohibiting such discrimination'.
I national ret er begrebet »ordre public«, i det mindste teoretisk, et funktionelt begreb.
In the national legal systems the concept of 'public policy' is, theoretically at least, a functional concept.
Ordre public går ud på at afvise en hensyntagen til visse konventioner eller at kende disse uvirksomme.
The effect of public policy is to refuse to take certain conventions into consideration or to have them declared null.
Begrebet muliggør eller påbyder, at anvendelsen af en fremmed lov, der ellers normalt skulle være anvendt, udelukkes.
The concept makes it possible or mandatory to dispense with a foreign law, which would normally have had to be applied.
Begrebet udvider domstolens beføjelser ...
It extends the powers of the courts . . .
I Domstolens ovennævnte kendelse benyttes den »fællesskabsretlige ordre public« til at forkaste det retlige grundlag for en indsigelse, en af de stridende
In the abovementioned order of the Court of Justice 'Community policy' was employed to dismiss as unfounded an objection submitted by a litigant.
parter har fremsat. Domstolen anfører på denne måde, at den er udelukket fra at tage hensyn til en af parterne fremsat udsættelsesbegæring, idet Dom­stolen ellers ville krænke de grundlæggende »principper«, som Fællesskaberne bygger på.
The Court thus explained that it was prohibited from acceding to the application for suspension submitted by one of the parties because this would be liable to violate the basic 'principles' on which the Communities are founded.
Drejer det sig om et »princip« . .. der er en norm ?
Does this constitute a 'principle' or a rule?
De samme betragtninger som ovenfor anført, navnlig vedrørende »fællesskabsrettens enhed«, synes at kunne anføres.
It appears possible to take into consideration the same views which have been set out above, in particular with regard to 'the unity of Community law'.
Domstolen udtalte i sin dom af 18. marts 1975 t1), at efter et anerkendt princip i medlemsstaternes arbejdsret er der ingen forpligtelse til at udbetale vederlag og løn for strejkedage ril deltagerne i strejken, og at dette princip kan anven­des i forholdet mellem Fællesskabernes institutioner og disses tjenestemænd, således som Kommissionen allerede ved flere lejligheder har konstateret, bl.a. i dens beslutning af 16. december 1970.
In its judgment of 18 March 1975 ' the Court ruled that, according to a principle recognized in the labour law of the Member States, wages and other benefits pertaining to days on strike were not due to persons who have taken part in that strike and that this principle is applicable to relations between the institutions of the Communities and their officials, as the Commission has already found on several occasions and, in particular, in its decision of 16 December 1970.
»Domstolen er beføjet til retskraftigt at afgøre, om en aftale, der binder Fæl­lesskabet eller samtlige medlemsstater, er eller ikke er umiddelbart anvendelig inden for Fællesskabets område og, i bekræftende fald, om en retsakt, der hidrører fra en fællesskabsinstitution, er eller ikke er i overensstemmelse med denne aftale udadtil.
'The Court of Justice is empowered to make a finding with the force of law whether an agreement binding the Community or the Member States as a whole is or is not directly applicable within the territory of the Community and, if so, whether a measure of a Community institution is compatible with this external agreement.