natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den udøvende magt hos regeringen og præsidenten.
The president and the government form the executive.
Den dømmende magt hos domstolene, og domstolenes afgørelser udføres på folkets vegne.
The courts form the judiciary, and their decisions are carried out on behalf of the Greek people.
Præsidenten (statsoverhovedet) er det politiske systems opmand; han/hun vælges af parlamentet for en fem-årsperiode og har såvel lovgivningsmæssige som udøvende beføjelser.
The president (who is head of state) acts as arbiter of the political system; he or she is elected by parliament for a period of five years and has legislative and executive duties.
Parlamentet har 300 medlemmer, der vælges ved almindelige, direkte valg med hemmelig afstemning for en periode af fire år af de stemmeberettigede borgere. Stemmeret har alle græske statsborgere over 18 år.
Parliament has 300 members, who are directly elected on the basis of a secret ballot and universal suffrage for a period of four years by citizens who are legally entitled to vote, i.e. all Greek citizens over the age of 18.
Regeringen fastlægger og gennemfører landets overordnede politik i overensstemmelse med dets love og forfatning.
The government frames and directs the overall policy of the country, in accordance with its Constitution and laws.
Statsministeren leder regeringen og tilsikrer, at denne handler som en enhed, ligesom han leder statsadministrationen generelt, således at politikken gennemføres i overensstemmelse med loven.
The prime minister ensures the unity of the government and directs its actions, as well as those of government services in general so that policy is implemented in accordance with the law.
Regeringen besidder den udøvende magt sammen med præsidenten. Ministrene har ansvaret for hver deres del af den offentlige administration.
The government exercises executive authority together with the president, each minister being responsible for one area of public administration.
af deres liv, værdighed og frihed uanset race, nationalitet, tro eller politisk opfattelse.
Anyone on Greek territory enjoys complete protection of their life, dignity, and freedom, regardless of race, gender, language, and religious or political beliefs.
Der kan gøres undtagelser i de tilfælde, hvor folkeretten åbner mulighed herfor.
Exceptions may be made in cases provided for under international law.
Efter juntaens fald afskaffedes kongedømmet ved en folkeafstemning i december 1974. En ny forfatning blev vedtaget i 1975 (Mahaira-Odoni 1995).
After the fall of the military dictatorship, the monarchy was abolished by popular referendum held in December 1974, and a new Constitution was promulgated in 1975 (Mahaira-Odoni 1995).
Grækenland blev en parlamentarisk republik, hvor præsidenten er statsoverhoved, og statsministeren er regeringsleder.
Greece became a parliamentary republic whose president is head of state and whose prime minister is the head of government.
I juni 1986 blev præsidentens magt beskåret ved en ændring af forfatningen.
In June 1986 an amendment to the Constitution curtailed the powers of the president.
Det politiske system er formelt skåret over samme læst som de vestlige liberale demokratier: suveræniteten ligger hos folket, og de udøvende, lovgivende og dømmende aspekter af magten fungerer i henhold til et princip om kontrol og balance.
The political system formally follows that of other western liberal democracies: sovereignty rests with the people, and the executive, legislative and judicial branches of government operate according to the principle of checks and balances.
Alle voksne statsborgere har ret til at deltage i landets styre, og forfatningen garanterer menneskerettighederne i deres fulde udstrækning (ibidem).
Every adult citizen has the right to participate in the affairs of the country, and the Constitution guarantees the protection of a full range of human rights (ibid.).
Skønt der er religionsfrihed i Grækenland, har den ortodokse kirke en særstilling med nær tilknytning til staten. Parlamentet består af et enkelt kammer med 300 medlemmer.
Although there is freedom of religion, the Orthodox Church has a special status and is closely linked to the State.
Regeringen består af statsministeren, der udpeger ministre og viceministre.
The government consists of the prime minister who appoints ministers and deputy ministers.
Sidstnævnte behøver ikke at være medlemmer af parlamentet.
The latter do not need to be members of the Assembly.
Det græske retsvæsen bygger på romerretten, men er påvirket af de franske og tyske retssystemer og klassiske græske filosoffer (ibidem).
The Greek legal system is based on Roman civil law, but is influenced by French and German sources as well as classical Greek philosophy (ibid.).
Det lokale og regionale niveau
2.2 The Regional and Local Levels
Det mellemste niveau var præfekturet, men på dette administrative niveau udøvede præfekten indtil for nylig magten på regeringens vegne. Som en forsker bemærker: "befolkningens inddragelse i beslutninger om lokale anliggender var i bedste fald indirekte og rodfæstede sig ikke i den græske styreform" (Mahaira-Odoni 1995: 213).
The intermediate level was the province, but this was an administration tier and, until recently, existed primarily as a means by which the prefects exercised power on behalf of the central government.
De vigtigste myndigheder her er borgmesteren og kommunalbestyrelserne.
As one author comments: "the concept of popular involvement in
Allerede inden Grækenland blev medlem af De Europæiske Fællesskaber, havde man været bekymret for, at landets mangel på regional struktur skulle hæmme dets muligheder for at få støtte fra Den Europæiske Fond for Regionaludvikling (Vemey 1997).
Even before Greece joined the European Community, there had been some concern that its lack of regional structures would prevent it from receiving European Regional Development Fund (Vemey 1997).
Derfor udarbejdedes en regional udviklingsplan lige inden tiltrædelsen i 1980.
As a result, a regional development plan was drawn up just before accession in 1980.
I marts 1982 sendte PASOK-regeringen et memorandum til Europa-Kommissionen, hvori det anmodede om særbehandling for Grækenlands "økonomiske særegenheder". Resultatet var de integrerede Middelhavsprogrammer, som er integrerede programmer baseret på principperne om subsidiaritet og samarbejde.
In March 1982 the PASOK Government submitted a memorandum to the European Commission requesting special treatment for Greece's 'economic peculiarities'.
Administrativt set var den vigtigste konsekvens for Grækenland, at middelhavsprogrammerne i henhold til forordningen forudsatte eksistensen af en forvaltning på regionalt niveau, som man ikke tidligere havde haft.
The most important consequence for Greece in administrative terms was that, under the terms of the IMP regulation, these programmes necessitated setting up a tier of regional administration that had not existed before.
Grækenland blev nu delt op i seks geografiske områder13af hensyn til de integrerede middelhavsprogrammer og senere oprettedes 13 regioner med lov nr. 1622/86 (Papageorgiou og Vemey 1992)14.
Greece was divided into six geographical areas2for purposes of the IMPs and, subsequently, Law 1622/86 created thirteen regions (Papageorgiou and Verney 1992)3.
Disse regioner var lokale afdelinger af statsforvaltningen og ikke et niveau med regionalt styre (Europarådet 1993).
These regions were a decentralized tier of the state administration and not a level of regional government (Council of Europe, 1993).
De enkelte regioner var ledet af en regional guvernør, som repræsenterede staten.
Each region was headed by a regional governor representing the government.
Guvernøren blev bistået af et regionalråd med ansvar for "demokratisk planlægning", der bestod af repræsentanter for lokalstyret og den lokale administration.
He/she was assisted by a regional council responsible for 'democratic planning' and made up of representatives of local government.
Regionerne havde ingen budgetter eller ansatte, og de var ikke indplaceret i det administrative hierarki i forhold til de andre lokale forvaltningsniveauer.
However, the regions had no budgets and no allocated personnel of their own. There is no hierarchical relationship with other
Men selv om regionerne havde sine begrænsninger og manglede legitimitet som subnationale demokratiske organer, udgjorde de dog et brud med traditionen for et meget centralistisk styre i Grækenland, og var som sådan en stor fornyelse (Vemey 1997).
tiers of local government and administration. Nevertheless, despite these limitations, and the fact that the regions have little legitimacy as organs of subnational democratic practice, they did represent a break with the previous highly centralized Greek tradition and constituted a major innovation (Verney 1997).
Med lov nr. 1622/1986 og Præsidentens dekret nr. 51/87 blev Grækenland delt i 13 regioner.
With Law 1622/1986 and Presidential Decree 51/87, Greece has since 1987 been divided additionally into thirteen regions.
Disse havde i første omgang ansvaret for den overordnede styring, planlægning og samordning af regionaludviklingen.
Initially, these were responsible for framing, planning, and coordinating regional development.
Siden 13. juli 1994 har regionerne desuden været en del af statsforvaltningen under ledelse af en generalsekretær.
From 13 July 1994 onwards the regions have also become areas of state administration, each headed by a general secretary.
Den regionale generalsekretær er statens og centralstyrets repræsentant i regionen.
The regional general secretary represents the state and central government in the region.
I hver af regionerne er der et regionalråd med ansvar for den demokratiske planlægning og regionaludvikling.
Each region has a regional council with responsibility for democratic planning and regional development.
Medlemmerne af regionalrådet er valgte repræsentanter for de lokale myndigheder fra det primære og sekundære niveau samt for arbejdsmarkedets parter, som taler på befolkningens vegne, og således sikrer størst mulig konsensus i forbindelse med regionaludviklingen.
The members of the regional council are elected representatives of first- and second-tier local authorities and of business and professional circles, speaking for all citizens and thus ensuring maximum social consensus in the process of regional development.
90 generalsekretær, bistås af et regionalråd og have nye ansvarsområder ud over dem, de allerede havde.
The region will be headed by a general secretary, assisted by a regional council, and it will be assigned new responsibilities as well as those field services already operating within its territory.
Regionalrådene blev først og fremmest ansvarlige for den demokratiske planlægning, og de fleste af deres medlemmer kommer fra det lokale styre.
The regional council is mainly responsible for democratic planning and most of its members are drawn from local government.
Præfekturerne ledes af en nomarchis (præfekt). Denne var tidligere først og fremmest centralregeringens repræsentant med ansvar for samordningen af ministeriernes aktiviteter i det pågældende præfektur.
The prefectures were each headed by a nomarch (governor), who was the principal agent of the central government with responsibility for coordinating the activities of the central departments in his/her territory.
I 1950'eme fandt en vis decentralisering sted, idet planlægning og gennemførelse blev lagt ud i præfekturerne, og disse fik eget budget for offentlige arbejder (Vemey og Papageorgiou 1992).
In the 1950s there was some administrative decentralization that turned the prefectures into a level of planning and implementation when each prefecture was allocated a separate public works budget (Verney and Papageorgiou 1992).
I 1980'eme, efter Grækenland var blevet medlem af EF, blev præfekturerne tildelt yderligere ansvar f.eks. på sundheds- og uddannelsesområdet (ibidem).
In the 1980s, after Greece's accession to the EC, the prefecture acquired more responsibilities, such as health and education (ibid.).
Men disse decentraliseringsforsøg blev sædvanligvis betragtet som en fiasko, fordi præfekturerne var for mange og små, og i nogle egne dårligt nok fungerede overhovedet.
However, these attempts at decentralization were generally judged to be a failure as the prefectures were too numerous and too small and, in some areas, hardly functioned at all.
I 1982 fik PASOK-regeringen - der havde lovet at fremlægge et lovforslag om politisk decentralisering, før den kom til magten - vedtaget lov nr. 1235/1982 om gennemførelsen af regeringens politik og indførelse af folkevalgt repræsentation i præfekturerne (Mahaira-Odoni 1995). Herved genindførtes de rådgivende præfekturråd.
In 1982 the PASOK Government, which had promised to initiate a programme of political devolution before it came to power, enacted Law 1235/1982 on the
Rådene forblev overvejende rådgivende, men fik udtrykkeligt tildelt en funktion og beslutningstagende beføjelser i forbindelse med planlægning.
The councils remained largely advisory, but were explicitly allocated a role and decisionmaking powers in the planning process.
De skulle holde hyppigere møder (mindst en gang om måneden), og de lokale interesser skulle være stærkt repræsenteret.
They were to meet more frequently (at least once a month) and had a stronger representation from local interests.
Regeringens repræsentanter skulle udgøre halvdelen af medlemmerne.
Local government representatives were to make up half the membership.
Den anden halvdel skulle vælges af erhvervsorganisationer, landbrugskooperativer og handelskamre på præfektumiveau. Man kunne dog stadig ikke tale om ægte folkevalgte råd på lokalt niveau, selv om lokale interessegrupper helt klart ville blive bedre repræsenteret på dette niveau i beslutningstagningen. I lov nr. 1235/1982 stod der udtrykkeligt, at præfekturrådene kun var midlertidige enheder, der skulle bane vejen for nye lokale forvaltningsniveauer (ibidem).
The other half are elected by prefecture-level professional organizations, agricultural co-operatives and chambers of commerce.
Med lov nr. 1622, som blev vedtaget i 1986, skete en opgradering af præfekturrådene. Nu skulle 75% af medlemmerne vælges ved direkte valg og 15-20% udpeges af interessegrupper.
Law 1622, passed in 1986, did provide for upgraded prefecture councils with 75 per cent of their members to be directly elected and 15-20 per cent to be chosen by interest groups.
Loven blev dog ikke gennemført. Nea Dimokratia (Nyt Demokrati) kom tilbage til magten i 1989, og dette parti insisterede på, at forvaltningen skulle centraliseres.
However, when Nea Demokratia (ND, New Democracy) returned to power in 1989, the law was not implemented and they renewed the emphasis on centralization.
Da PASOK fik regeringsmagten i 1993, fandt de decentraliseringsprogrammet frem på ny.
When PASOK came back to power in 1993, they once again took up the decentralization programme.
Præfekturerne skulle nu opgraderes til "lokale myndigheder på mellemniveau" med direkte valgte præfekturer og præfekturråd.
The key change here was the upgrading of the prefectures to 'second-level territorial authorities' with the direct election of the prefects and the prefecture councils.
I oktober 1994 valgte man for første gang præfekter.
In October 1994 the prefects were elected for the first time.
Præfekturerne ledes i dag af folkevalgte præfekter og folkevalgte præfekturråd. Grækenland er det eneste land, der har et system med folkevalgte præfekter, og den
The prefectures are now run by elected prefects and an elected prefectoral council.
91 første fireårs mandatperiode har ifølge medlemmerne af den græske delegation ved Regionsudvalget været helt igennem vellykket.
Greece is the only country with a system of elected prefects, which, according to members of the Greek delegation to the Committee of the Regions, has been a complete success during the first four-year term.
Det lokale niveau - (demoi og koinotites)
2.2.3 The Local Level (Demes) and (Koinotites)
Kommuner blev indført i Grækenland, da landet blev selvstændigt. I 1834 opdelte man landet i 457 kommuner.
Greece was divided into municipalities after unification.
Kommunerne var af tre slags, afhængigt af deres indbyggerantal: a) kommuner med over 10.000 indbyggere, b) kommuner med over 2.000 indbyggere, c) kommuner med under 2.000 indbyggere.
There were three types of municipalities, according to the size of their population: municipalities with a population of over 10,000; municipalities with a population of over 2,000; municipalities with a population of under 2,000.
I 1912 gennemførte man en grundlæggende reform af det lokale selvstyre.
In 1912 a basic change took place in local self-government.
Kommunerne fra 1834 blev afskaffet, og man indførte i stedet et system med demoi (bykommuner) og koinotites (landkommuner). Systemet med by­ og landkommuner trådte i kraft i 1914 og eksisterer stadig.
The municipalities that had existed since 1834 were abolished and a system oí demes (municipalities) and koinotites (communities) was introduced.
Det oprindelige kriterium for at skelne mellem by­ og landkommuner er med tiden blevet forældet.
In practice, the original criteria for distinguishing municipalities and communities have gradually become obsolete.
Af de 457 nuværende kommuner har 223 (48,45%) under 5.000 indbyggere.
223 (48.45 per cent) have a population of less than 5,000 inhabitants.
Af de nuværende 5.318 landkommuner har 4491 (84,44%) under 1.000 indbyggere, 3.164 (59,49%) har under 500 indbyggere og 1.995 (37,51%) under 300 indbyggere.
Of the 5,318 communities, 4,491 (84.44 per cent) have a population of less than 1,000 inhabitants; 3,164 (59.49 per cent) have a population of less than 500; and 1,995 (37.51 per cent) have a population of less than 300 inhabitants.
Antal indbyggere Optil 1.000
% of total number of authorities
Det lokale styre er således splittet op i yderst små enheder i Grækenland.
Thus, local government in Greece has been extremely fragmented.
I 1981 var der ca. 6.000 lokale administrative enheder for en befolkning på 9,7 mio. (Vemey 1997).
In 1981 there were around 6,000 local government units for a population of 9.7 million (Verney 1997).
Hertil kommer det administrative og økonomisk uafhængige klostersamfund på Athos, der tæller omkring 1.500 munke i ca. 20 klostre. I 1981 var der ca. 300 bykommuner og 5.700 landkommuner.
There is also a monastic community of around 1,500 monks (in about twenty monasteries) on Mount Athos, which has administrative and economic autonomy.
Bykommunerne skulle have mindst 10.000 indbyggere og landkommunerne mindst Τ .000.
Municipalities were supposed to have a minimum of 10,000 inhabitants and communes a minimum of 1,000.
3.000 landkommuner havde dog under 500 indbyggere (ibidem).
However, over 3,000 communes had less than 500 inhabitants (ibid.).
Det siger sig selv, at adskillige af disse bitte små kommuner ikke var i stand til at udføre mange af de opgaver, de var blevet pålagt.
It is obvious that these tiny communes could not possibly perform many of the functions allocated to them.
De blev derfor helt afhængige af præfekturerne.
Instead, they became completely dependent on the prefecture.
I henhold til forfatningen førte præfekturerne a priori retlig kontrol med, hvad de foretog sig.
Indeed, in constitutional terms, the prefecture exercised an a priori legal control over their actions.
Forsøg, som i det store og hele er slået fejl. Visse nye institutioner har dog slået rod: udviklingskonsortier er frivillige sammenslutninger af kommuner, der dannes for at få del i midler fra det offentlige investeringsprogram; planlægningskontrakter indgås mellem kommunerne og de offentlige forvaltningsorganer med henblik på at samordne leveringen af serviceydelser eller lignende i forbindelse med et udviklingsprogram; kommunevirksomheder er et forsøg på at udvikle en mere fleksibel kommunal service sammen med andre entreprenører og uden for den sædvanlige administrative kontrol (ibidem).
establish themselves: development syndicates are voluntary associations of municipalities which form in order to obtain a special grant from the Public Investment Programme; planning contracts are drawn up between local authorities and public sector bodies with a view to coordinating the provision of a service or other aspect of a development programme; municipal enterprises are an attempt to develop a more flexible way of providing municipal services jointly with other entrepreneurs and outside the usual bureaucratic controls (ibid.).
Skønt disse reformbestræbelser opfattes som spredt fægtning af de fleste iagttagere og ikke rokker ved den udprægede centralisme i det græske politiske system, skriver en forsker dog, at "der ikke desto mindre er bestræbelser i gang i retning af en progressiv demokratisering og overførsel af beføjelser til kommunalbestyrelserne, og der eksisterer et potentiale for gennemgribende forandringer og reel deltagelse af de lokale myndigheder" (Christofilopoulou 1987, s. 10).
Although these efforts at reform have been regarded by most commentators as piecemeal and failing to dent the excessive centralization of the Greek political system, one author has commented that 'nonetheless, there is an effort at a progressive democratization and devolution of powers to local councils and a potential for a radical developmental and participatory role of local authorities' (Christofilopoulou 1987: 10).
Hertil kommer, at PASOK's decentraliseringslov fra 1986 gik langt videre og ville have styrket det lokale styre og den decentrale demokratiske planlægning langt mere, hvis den var blevet gennemført.
Furthermore, the PASOK decentralization law of 1986 went much further and would have considerably strengthened local democracy and decentralised democratic planning but, unfortunately, was not implemented.
Over 10 års erfaring med frivilligt samarbejde mellem by- og landkommuner (siden 1980'eme) var utroligt nyttig, eftersom det overbeviste befolkningen (navnlig i landkommunerne) om, at kommunerne måtte styrkes på en ny måde.
More than ten years of experience with voluntary cooperation between municipalities and communities, which began in the 1980s, was extremely valuable because it made people aware, especially in rural areas, that the problem of strengthening the municipalities must be tackled in a completely different way.
By- og landkommuner måtte med andre ord tvinges til sammenlægninger.
In other words, communities and municipalities must be required to merge.
Med loven fra 1997 skabte regeringen et stærkt kommunalt forvaltningsniveau gennem sammenlægninger af by- og landkommuner. De 457 bykommuner og 5.318 landkommuner blev lagt sammen i 900 landkommuner og 133 bykommuner.
Central government legislation in 1997 created strong first-tier local government in Greece by merging municipalities and communities.
Der er ikke gennemført ændringer i Athen-Piræus, Thessaloniki eller i Ättika, hvor der etableres et ensartet administrativt bystyre.
There have been no changes in the cities of Athens-Piraeus and Thessaloniki, or in Attica, since a uniform metropolitan administrative system is being set up for these areas.
I henhold til lov nr. 2539/1997 oprettedes 900 landkommuner og 133 bykommuner.
The 900 municipalities and 133 communities that have been set up under Law 2539/1997 will start to operate from 1 January 1999, when the mayors, municipal councils, community presidents, and community councils will be inaugurated and take office, having been elected in general municipal and community elections on 11 October 1998.
De nye kommuner påbegyndte arbejdet den 1. januar 1999, hvor borgmestre og kommunalbestyrelser i såvel by- som landkommuner tiltrådte deres hverv, efter at være blevet valgt ved kommunalvalgene den 11. oktober 1998.
The municipalities and communities that will disappear by being subsumed into a larger municipality are recognized as geographical and administrative subdivisions of the new municipality, or 'municipal districts'.