natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Følgelig er klagepunktet om, at begrundelsespligten er tilsidesat, ubegrundet.
Consequently the complaint of breach of the duty to provide reasons is unfounded.
Hvad angår det klagepunkt, der er fremført som led i det første anbringende, og hvorefter Kommissionen har tilsidesat sin forpligtelse til at behandle klagen med den fornødne omhu, fremgår det af begrundelsen for den anfægtede beslutning, sammenholdt med den ovennævnte underretning til sagsøgeren i henhold til artikel 6 i forordning nr. 99/63 af 25. juli 1963, at Kommissionen foretog en omhyggelig undersøgelse af de omstændigheder, som sagsøgeren gjorde gældende.
As for the ground of challenge, raised under the first plea, that the Commission failed in its duty to examine the complaint with the requisite care, it is clear from the contested decision, read in conjunction with the letter sent to the applicant under Article 6 of Regulation No 99/63 of 25 July 1963, that the Commission carefully examined the facts put forward by the applicant.
Det fremgår endvidere af sagens akter, at Kommissionen i overens stemmelse med kravene i den foreliggende sag til en uvildig undersøgelse ligeledes gennemgik de bemærkninger, som PSA havde fremsat på Kommissionens opfordring vedrørende kritikpunkterne i klagen. Dette anbringende er følgelig ubegrundet.
It is also clear from the file that the Commission, in accordance with what was required in order to achieve an impartial analysis in this case, also examined the comments made by PSA at its behest on the criticisms in the complaint.
Hvad angår det anbringende, som er fremført under den mundtlige forhandling vedrørende procedurens varighed ved Kommissionen, bemærkes, at der ifølge procesreglementets artikel 48, stk. 2, ikke må fremsættes nye anbringender under sagens behandling, medmindre de støttes på retlige eller faktiske omstændigheder, som er kommet frem under retsforhandlingerne.
As regards the plea raised at the hearing in relation to the duration of the procedure before the Commission, it must be borne in mind that, under Article 48(2) of the Rules of Procedure, new pleas in law may not be introduced in the course of the proceedings unless they are based on matters of law or of fact which come to light in the course of the procedure.
Hvad dernæst angår første led af det andet anbringende, som er, at Kommissionen har underkendt bevisværdien af de forhold, som sagsøgeren har fremført, skal de forskellige kritikpunkter, som blev fremført i klagen, gennemgås hver for sig.
Next, as regards the first part of the second plea, namely failure to take account of the probative value of the evidence submitted by the applicant, each of the various allegations in the complaint must be analysed separately.
Hvad angår retssagerne mod sagsøgeren og de øvrige virksomheder, som udøver tilsvarende aktiviteter, udgør den omstændighed, at der verserer en betydningsfuld retstvist vedrørende mellemhandlernes og de uafhængige videreforhandleres virksomhed, ikke, i mangel af yderligere bevis herfor, i sig selv nogen dokumentation for, at disse retssager skyldes en samordnet praksis mellem PSA og dennes eneforhandlere.
As regards the legal proceedings brought against the applicant and other companies carrying on similar activities, the fact that substantial litigation is pending on the activities of intermediaries and independent resellers is not sufficient, in the absence of other evidence, to show that the basis of those proceedings is a concerted practice between PSA and its agents.
Hvad dernæst angår salgsnægtelserne over for sagsøgeren og de øvrige virksomheder, som udøver tilsvarende aktiviteter, samt foranstaltningerne med henblik på at afskrække PSA's udenlandske eneforhandlere fra at sælge til sådanne virksomheder, godtgør de beviser, som sagsøgeren har fremlagt, ikke i sig selv, at der var indgået en konkurrencebegrænsende aftale med det formål at forhindre virksomhed udøvet af befuldmægtigede mellemhandlere i overens stemmelse med artikel 3, nr. 11, i forordning nr. 123/85.
37 As regards, next, refusals to sell, of which the applicant and other undertakings carrying on similar activities stand accused, and measures intended to discourage sales by PSA's foreign concessionaires to such undertakings, the evidence adduced by the applicant is not in itself sufficient to show that there is an agreement designed to impede the activities of authorised intermediaries acting under Article 3(11) of Regulation No 123/85.
PSA har desuden givet en plausibel forklaring på disse omstændigheder, nemlig at koncernen udelukkende modsatte sig den virksomhed, som blev udøvet af de uafhængige videreforhandlere, hvilket ikke er i strid med konkurrenceretten.
In addition, PSA provided a plausible explanation of the matters raised by the applicant, namely that PSA was merely opposing the activities of independent resellers, which is not contrary to competition law.
Kommissionen havde derfor ikke i den foreliggende sag grundlag for at anse det for godtgjort, at der var sket en overtrædelse (jf. Rettens dom af 21.1.1999, forenede sager T-185/96, T-189/96 og T-190/96, Riviera auto service m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 93, præmis 47).
The Commission was therefore not entitled to consider that a breach was established in this case (see Joined Cases T-185/96, T-189/96 and T-190/96 Riviera Auto Service and Others ν Commission [1999] ECR II-93, paragraph 47).
Kommissionen begrundede nemlig ikke afvisningen af klagen med, at sagsøgeren ikke blot udøvede virksomhed som mellemhandler, men også som uafhængig videreforhandler.
The reason for the Commission's dismissal of the complaint was not that it found the applicant to be acting not only as an intermediary but also as an independent reseller.
Hvad angår indsigelsen over for den måde, hvorpå PSA har beskrevet de franske regler om bilers fremstillingsår, bemærkes, at de problemer, som er rejst i klagen, ikke i sig selv godtgør, at der foreligger en ulovlig aftale på dette punkt.
39 As regards the ground of challenge concerning the exposition by PSA and its concessionaires of French rules on vintage cars, it must be observed that the problems raised by the complaint are not sufficient to establish an unlawful agreement in that connection.
40 Hvad endelig angår argumentet om de mange klager, som blev indgivet mod PSA, har sagsøgeren ikke fremført noget konkret forhold til godtgørelse af, at Kommissionen underkendte de beviser, som blev fremlagt som led i disse klager, eller at den tilsidesatte sine forpligtelser til at undersøge dem.
40 Finally, as regards the argument relating to the large number of complaints filed against PSA, the applicant has not produced any specific information from which it may be concluded that the Commission failed to have regard to the evidence adduced in relation to those complaints or that it failed in its obligations when it examined them.
Tværtimod greb Kommissionen, efter at have modtaget adskillige klager, som ikke blot var rettet mod PSA, men også mod andre bilfabrikanter, ind i denne sektor ved sin beslutning 98/273/EF af 28. januar 1998 om en procedure i henhold til EF-traktatens artikel 85 (IV/35.733 — VW) (EFT L 124, s. 60, herefter »VWsagen«).
On the contrary, the Commission, having received a large number of complaints not only against PSA but also against other manufacturers, took action in the sector in question by its Decision 98/273/EC of 28 January 1998 relating to a proceeding under Article 85 of the EC Treaty (Case IV/ 35.733 — VW) (OJ 1998 L 124, p. 60, hereinafter 'the VW case').
41 Følgelig er anbringendet om, at Kommissionen begik et åbenbart urigtigt skøn ved vurderingen af værdien af de af sagsøgeren fremlagte beviser, ubegrundet.
41 Accordingly, the complaint that there was a manifest error of appraisal in regard to the probative value of the evidence submitted by the applicant is unfounded.
Hvad angår anbringendets andet led om, at Kommissionen begik en åbenbar fejl ved vurderingen af Fællesskabets interesse i en behandling af klagen, tilkommer det navnlig Retten at efterprøve, om det fremgår af beslutningen, at Kommissionen har afvejet den påståede overtrædelses betydning for fællesmarkedets funktion, sandsynligheden for, at det kunne godtgøres, at der forelå en overtrædelse, og omfanget af de undersøgelser, der ville være nødvendige for at give Kommissionen det bedst mulige grundlag for at udføre sin opgave med at sikre overholdelsen af EF-traktatens artikel 85 og 86 (nu artikel 81 EF og 82 EF) (jf. dommen i sagen Automec mod Kommissionen, præmis 86, dommen i sagen Tremblay m.fl. mod Kommissionen, præmis 62, og dommen i sagen Riviera auto service m.fl. mod Kommissionen, præmis 46).
As regards the second part of the second plea, alleging an error on the part of the Commission in its evaluation of the Community interest when investigating the complaint, the Court must, inter alia, examine whether it is clear from the decision that the Commission balanced the significance of the alleged infringe ment as regards the functioning of the common market, the probability of its being able to establish the existence of the infringement and the extent of the investigative measures required for it to perform, under the best possible conditions, its task of making sure that Articles 85 and 86 of the EC Treaty (now Articles 81 EC and 82 EC) are complied with (see Automec v Commission, cited above, paragraph 86, Tremblay and Others v Commission, cited above, paragraph 86 and Riviera Auto Services and Others v Commission, cited above, paragraph 46).
Hvad dette spørgsmål angår kan Kommissionen ikke, når den opstiller prioriteter for behandlingen af de klager, den modtager, på forhånd udelukke, at den vil gribe ind over for bestemte situationer, der ligger inden for rammerne af den opgave, der er tildelt den ved traktaten.
In that regard, it is not open to the Commission, when deciding the order of priority for dealing with the complaints brought before it, to regard as excluded from its field of action, without any analysis, certain situations which fall within the sphere of the task entrusted to it by the Treaty.
Kommissionen er navnlig forpligtet til at vurdere grovheden af de påståede indgreb i konkurrencen (jf. dommen i sagen Ufex m.fl. mod Kommissionen, præmis 92 og 93).
The Commission is in particular required to assess in each case how serious the alleged interferences with competition are (see Ufex and Others v Commission, cited above, paragraphs 92 to 93).
Den anfægtede beslutning indeholder imidlertid ingen indikation for, at Kommissionen skulle have taget fejl med hensyn til, om den adfærd, som PSA kritiseres for i den foreliggende sag, og hvorefter koncernen har forhindret parallelimport af motorkøretøjer, som foretages af befuldmægtigede mellem­handlere — hvis dette i øvrigt kan forudsættes godtgjort — udgjorde en særlig grov konkurrenceovertrædelse.
However, the contested decision contains nothing to suggest that the Commission failed to appreciate that the conduct alleged against PSA in this case, namely conduct seeking to impede parallel imports of vehicles by authorised interme­diaries, would, if proven, amount to a particularly serious interference with competition.
For at kunne afgøre i denne sag, om konkurrencereglerne var tilsidesat, havde Kommissionen desuden været nødt til at skaffe sig yderligere bevismateriale, hvilket ville have krævet iværksættelse af undersøgelser i henhold til artikel 11 ff. i forordning nr. 17, og navnlig kontrolundersøgelser i henhold til forordningens artikel 14, stk. 3.
In order to be able to determine whether or not there was a breach of the competition rules in this case, the Commission would also have to have procured further evidence, which would probably have necessitated measures of investiga­tion under Article 11 et seq. of Regulation No 17 and, more particularly, verifications under Article 14(3).
Den af Kommissionen anlagte vurdering om, at de undersø­gelser, som det var nødvendigt at foretage, for at den i den foreliggende sag kunne tage stilling til de overtrædelser, som sagsøgeren hævdede var sket, ville have krævet anvendelse af betydelige midler, synes derfor ikke åbenbart urigtig.
The Commission's finding that it would have to deploy substantial resources to carry out the investigations necessary to enable it to rule on the existence of the infringements alleged by the applicant in this case does therefore not appear to be manifestly erroneous.
Desuden kan Kommissionen ved vurderingen af Fællesskabets interesse i behandlingen af en klage ikke blot tage hensyn til den hævdede overtrædelses grovhed og omfanget af de undersøgelser, som er nødvendige for at fastslå den, men også nødvendigheden i en afklaring af de retlige omstændigheder i forbindelse med den adfærd i klagen, som kritiseres, og en fastlæggelse af de bestående rettigheder og forpligtelser efter Fællesskabets konkurrenceret for de forskellige erhvervsdrivende, som berøres af denne adfærd.
Furthermore, it is legitimate for the Commission, when assessing the Community interest in investigating a complaint, to take account not only of the seriousness of the alleged infringement and of the extent of the measures of investigation required in order to prove it, but also of the need to clarify the legal position relating to conduct alleged in the complaint and to define the rights and obligations under Community law of the various economic operators affected by that conduct.
I den foreliggende sag er det med rette anført i den anfægtede beslutning, at rettighederne og forpligtelserne for de befuldmægtigede mellemhandlere samt for bilfabrikanter og sælgere er fastlagt og nærmere præciseret i de ovennævnte forordninger om gruppefritagelse nr. 123/85 og nr. 1475/95 af 28. juni 1995, i Kommissionens meddelelse 91/C 329/06 af 4. december 1991 om »Nærmere redegørelse for virksomhed, der udøves af mellemhandlere i automobilbranchen« (EFT C 329, s. 20), samt i Rettens og Domstolens praksis, nærmere betegnet i
In this case, as is rightly stated in the contested decision, the respective rights and obligations of the authorised agents, car manufacturers and dealers were defined and set out in block exemption Regulations Nos 123/85 and 1475/95 of 28 June 1995, cited above, by Commission communication 91/C 329/06 of 4 December 1991 entitled 'Clarification of the activities of motor vehicle intermediaries' (OJ 1991 C 329, p. 20) and by the judgments of the Court of First Instance in Case T­9/92 Peugeot ν Commission [1993] ECR II­493 and of the Court of
II, s. 493), og dommen af 16. juni 1994 i sag C-322/93 P, Peugeot mod Kommissionen (Sml. I, s. 2727).
Justice in Case C­322/93 Ρ Peugeot ν Commission [1994] ECR I­2727).
Den omstændighed, at Kommissionen i VW-sagen påtalte en handlemåde, som umiddelbart synes at svare til den, som sagsøgeren har kritiseret PSA-koncernen og dens forhandlernet for, og som vedrører en anden bilfabrikant, er ikke noget bevis for, at Kommissionen har begået et fejlskøn ved vurderingen af fælles skabsinteressen i den foreliggende sag.
The fact that, in the VW case, the Commission took action against conduct which at first sight appears to be similar to that which the applicant alleges against PSA and its network and which implicated another car manufacturer does not prove that it erred in its assessment of the Community interest in this case.
Når Kommissionen står over for en situation, hvor adskillige omstændigheder indicerer, at flere større virksomheder inden for den samme økonomiske sektor overtræder konkurrencereglerne, er Kommissionen således berettiget til at koncentrere sin indsats om en af de pågældende virksomheder og samtidig henvise erhvervsdrivende, som måtte lide skade på grund af andres tilsidesættelse af konkurrencereglerne, til i givet fald at anlægge sag ved de nationale retter.
Where the Commission is faced with a situation where numerous factors give rise to a suspicion of anti­competitive conduct on the part of several large undertakings in the same economic sector, the Commission is entitled to concentrate its efforts on one of the undertakings concerned, whilst at the same time indicating to the economic operators who may have suffered damage as a result of the anti­competitive conduct of the other parties concerned that it was open to them to bring an action in the national courts.
I modsat fald ville Kommissionen være nødt til at dele sine ressourcer mellem de forskellige undersøgelser, som den foretager i større sager, hvilket ville indebære en risiko for, at ingen af dem kunne føres til ende.
If it were otherwise, the Commission would be forced to spread its resources across a number of separate wide­ranging investigations, with the attendant risk that none could be brought to a satisfactory conclusion.
I den forbindelse må der endvidere tages hensyn til, at Kommissionen allerede tidligere har grebet ind over for Peugeot ved beslutning 92/154/EØF af 4. december 1991 om en procedure i henhold til EØF-traktatens artikel 85 (IV/33.157— Eco System/Peugeot, EFT 1992 L 66, s. 1), hvilken beslutning blev behandlet i ovennævnte domme af 22. april 1993 i sagen Peugeot mod Kommissionen og af 16. juni 1994, ligeledes Peugeot mod Kommissionen.
In that context, it is also appropriate to point out that the Commission has already taken action against Peugeot in its Decision 92/154/EEC of 4 December 1991 relating to a proceeding under Article 85 of the EEC Treaty (Case IV/33.157 — Eco System/Peugeot, OJ 1992 L 66, p. 1) which was the subject of the judgments of 22 April 1993 and 16 June 1994 in Peugeot v Commission, cited above.
Den omstændighed, at Kommissionen foretrak at fortsætte undersøgelsen af de klager, som førte til beslutningen i VW-sagen, frem for de klager, som var rettet
That being so, the fact that the Commission preferred to investigate the complaints which led to its decision in the VW case rather than the complaints
51 Hvad angår anbringendets tredje led, som er, at Kommissionen har begået en åbenbar fejl vedrørende stedfæstelsen af tyngdepunktet for overtrædelsen, bemærkes for det første, at den anfægtede beslutning ikke kan forstås således, at Kommissionen antog, at der manglede den fornødne fællesskabsinteresse i, at den greb ind, udelukkende fordi tyngdepunktet for den adfærd, som klagen vedrørte, alene kunne lokaliseres til én medlemsstat.
51 As regards the third part of the plea, alleging a manifest error as regards the location of the centre of gravity of the infringement, first of all the contested decision cannot be construed to the effect that the Commission considered that there was no Community interest in its taking action on the sole ground that the centre of gravity of the conduct complained of was located in one Member State only.
Det fremgår endvidere af den anfægtede beslutning, at Kommissionen ikke har forsømt at tage hensyn til, at de pågældende transaktioner var grænseoverskri­dende.
Next, it is clear from the contested decision that the Commission did not fail to appreciate the cross-border nature of the transactions in point.
Følgelig er Kommissionens vurdering af Fællesskabets interesse i at fortsætte behandlingen af sagsøgerens klage ikke behæftet med nogen åbenbar fejl hvad angår lokaliseringen af de relevante omstændigheder.
Consequently the Commission's assessment of the Community interest in pursuing the applicant's complaint is not vitiated by manifest errors as regards the places where the material facts arose.
Hvad endelig angår fjerde led af det andet anbringende, som er, at der er begået en åbenbar fejl vedrørende de foranstaltninger, PSA traf, efter at den franske regering havde gennemført ordningen med den såkaldte Balladur-præmie, er det tilstrækkeligt at bemærke, at den omstændighed, at en fabrikant giver sine eneforhandlere mulighed for at yde yderligere rabat, men ikke, hvor der er tale om parallelimport, ikke kan anses for en overtrædelse af fællesskabsretten.
Finally, as regards the fourth part of the second plea, alleging a manifest error relating to the measures adopted by PSA following the implementation by the French Government of the Balladur bonus, it is sufficient to observe that the fact that a manufacturer allows his concessionaires to give extra discounts without according like treatment to parallel imports cannot be considered to constitute an infringement of competition law.
Følgelig må det første og det andet anbringende samt de to anbringender, der er fremført under den mundtlige forhandling, forkastes.
It follows that the first and second pleas and the two pleas raised at the hearing must be dismissed.
Tredje anbringende, hvorefter Kommissionen har begået et åbenbart urigtigt skøn hvad angår vedtagelsen af foreløbige foranstaltninger
Third plea: manifest error of assessment by the Commission in relation to the adoption of interim measures
Sagsøgerens klage indeholder ikke nogen udtrykkelig anmodning om iværksættelse af foreløbige foranstaltninger.
The applicant's complaint contains no formal request for interim measures.
I sin skrivelse af 27. september 1995 (der er nævnt ovenfor i præmis 5) anmodede sagsøgeren ganske vist Kommissionen om at »opfordre PSA til at ophøre med at udøve pression over for koncernens italienske eneforhandlere«, men denne anmodning vedrørte ikke udtrykkeligt vedtagelsen af foreløbige foranstaltninger.
It is true that in its letter of 27 September 1995 (cited at paragraph 5 above), the applicant requested the Commission 'formally to call upon PSA to desist from pressurising its Italian concessionaires'. However, that application does not explicitly refer to the adoption of interim measures.
Den kunne nemlig lige så godt forstås således, at sagsøgeren ønskede, at der blev vedtaget en endelig beslutning i henhold til artikel 3 i forordning nr. 17.
It could equally well be understood to mean that the applicant is requesting the adoption of a final decision under Article 3 of Regulation No 17.
I øvrigt indeholder den skrivelse af 26. april 1996, hvori sagsøgeren fremsatte sine bemærkninger vedrørende Kommissionens underretning i henhold til artikel 6 i ovennævnte forordning nr. 99/63 af 25. juli 1963, ikke en henvisning til nogen anmodning om foreløbige foranstaltninger. Der tages heller ikke i den anfægtede beslutning stilling til en
Furthermore, the letter of 26 April 1996 in which the applicant provided its comments on the Commission's letter under Article 6 of Regulation No 99/63 of 25 July 1963, does not, for its part,
DOM AF 13.12.1999 — FORENEDE SAGER Τ­9/96 OG T­211/96 sådan anmodning.
Nor does the contested decision rule on such a request.
Under disse omstændigheder er anbringendet om, at der er begået en åbenbar fejl vedrørende den hævdede anmodning om foreløbige foranstaltninger, ubegrundet.
In those circumstances, the plea of manifest error as regards an alleged request for interim measures is not founded.
Det fjerde anbringende om magtfordrejning
Fourth plea: misuse of powers
Sagsøgeren har i sine indlæg på dette punkt begrænset sig til at foretage en generel henvisning til visse retsprincipper og til en række domme vedrørende begrebet magtfordrejning, uden at præcisere, hvad dette anbringende — der medfører annullation, såfremt det tages til følge — skulle bestå i i den foreliggende sag.
The applicant has confined itself to referring, in the abstract, in its pleadings to principles of law and judgments on the concept of misuse of powers, without explaining why in its view that ground for annulment should be upheld in this case.
Anbringendet opfylder derfor ikke kravene i artikel 19 i EF­statutten for Domstolen og i artikel 44, stk. 1, litra c), i Rettens procesreglement, hvorfor det bør afvises.
The plea does not therefore meet the requirements of Article 19 of the EC Statute of the Court of Justice or of Article 44(l)(c) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
Påstanden om annullation af den anfægtede beslutning kan herefter ikke tages til følge.
It follows that the claim for annulment of the contested decision is unfounded.
Sagsøgeren har gjort gældende, at Kommissionen har gjort sig skyldig i en fejl, som påfører Fællesskabet et erstatningsansvar uden for kontraktforhold, da
The applicant claims that, by refusing to institute investigations to bring manufacturers' anticompetitive practices to light, and by failing to bring those