natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Undervisningen foregår som sammenhængende heltidskurser.
Training is carried out in classes with block release.
Landbrugsfaglige efteruddannelses­ og informationskurser, hvis varighed — alt efter type — kan omfatte 2,4 eller 20 lektionstimer (type C).
Agricultural continuing education and training courses and information seminars, which according to type could consist of 2, 4 and 20 hours of tuition (Type C).
Kursisterne er landmænd, der som regel skal være fyldt mindst 18 år, delt op efter begyndere (kursus B) eller videre­ komne med nogen erfaring (kursus C).
There are also continuing education and training courses lasting at least four hours for agricultural trainers (Type C).
') Begynderkurser. 2) Supplerende kurser.
Basic training courses.
Til disse uddannelseskurser kommer envidere en lang ræk­ke af foredrag, konferencer og studieseminarer (type D), der hovedsagelig arrangeres af private og regionale sammen­slutninger og støttes af ministeriet inden for dettes samlede budgetrammer.
These training courses are supplemented by many lectures and study seminars (Type D) which are mostly arranged by private and regional organizations and are subsidized from the global budget of the Ministry.
Love og forordninger oo
Laws and regulations
Skolepligt ordninger vedr. landbrugsuddannelsen euddannelsen dannelsen
MAI78 Decrees concerning agricultural studies g Education
Kurser til forbedring sf mulighederne på arbejdsmarkedet markedet
Courses for social advancement tional leave nal Labour Office ONEM
3ste-chance« kurser bier iring af den nationale arbejdsanvisning ONEM
The historical development of the Belgian Voca­tional Educational System.
; Erhvervsuddannelsessystemets historiske udvik ling i Belgien.
factories and large production units were created all over Europe, as in all the industrialized countries of the time.
Udgangspunktet for den faglige uddannelse i Belgien blev den af mestre og svende tilrettelagte »interne« uddannelse af lærlinge.
In Belgium the large number of working people and employees whose jobs were becoming more and more demanding gave rise to the need to prepare the work force with appropriate vocational and occupational skills.
^^ mm i ne og det højere tekniske personale i de store virksomheder,
Employers and technical executives of large firms were the
% som blev klar over nødvendigheden af en særlig uddannelse
^^ 2?" ^J first to recognize the need for specialized training for young MM workers starting in a trade. A\
Visse virksomheds-»skoler« består endnu. De har ændret ansigt, forandret deres metoder og opstillet nye mål, men de
This technical and vocational education and training in Belgium was at first (and indeed still is to a large extent) run by the Catholic church and local government in the provinces and local municipalities.
O viderefører den gamle tanke om den gode arbejdsgiver, der er som en fader for arbejdstagerne, som materielt, om ikke TJT åndeligt, er knyttet til hans skæbne.
State interest in these activities did not match its initiatives in the sphere of general education.
Den virkelige bevægelse for erhvervsuddannelse udsprang imidlertid fra to parallelle sociale aktioner, på den ene side fra den socialistiske klassekamp, og på den anden side fra katolske modbevægelser.
This was because each Minister of Public Education (as the Minister of National Education was known at the time) turned the situation to his own advantage, whatever his political views might be, favouring either one side or the other.
Nogen tilfældighed er det således ikke, når erhvervsuddannelsen i Belgien i begyndelsen blev (og for størstedelens vedkommende i dag fortsat er) organiseret dels af den katolske kirke, dels af regionale politiske uddannelsesinstitutioner, i hvilke socialisterne bringer klassekampteorien i anvendelse ved at forberede og dygtiggøre arbejderne til bedre at kunne udøve deres fag og derigennem blive uafhængige af vilkårligheder fra arbejdsgiverens side.
This became a long drawn out squabble, the vicissitudes of which explain the numerous changes of government and the different laws which were passed favouring one or other system of education. The dispute did not, however, prove to be an obstacle to the many contacts between industry and the vocational training establishments, since industrialists realized that it could only be to their advantage to introduce their own ideas into school courses and programmes.
Statens interesse for disse foranstaltninger kan næppe måles i forhold til omfanget af dens egne initiativer på den tekniske undervisnings område, eftersom hvert enkelt undervisningsministerium, uanset dets politiske farve så sin egen interesse heri og favoriserede den ene eller den anden aktivitet, men fremfor alt interesserede sig for den almene undervisning, på det sekundære eller det højere trin, og for universiteterne, hvor der fremstod den samme dobbelthed: fri undervisning og statsundervisning, idet den sidste stod i et modsætningsforhold til den første. Det blev til en langvarig skolestrid, hvis omskiftelser forklarer mange regeringers fald og forskellige love, som gik ud på at favorisere det ene eller det andet af undervisningssystemerne.
Simi­larly technical schools wanted to help their students to find employment more easily by providing them with relevant knowledge and technical know­how gained from first­hand experience.
Denne strid havde dog ikke forhindret mange kontakter mellem virsomhederne og de tekniske skoler, idet de førstnævnte forstod, at det var i deres interesse, at program merne og kurserne indeholdt noget, der svarende til deres erhvervsmæssige krav, og de sidstnævnte lettere fik place ret deres elever ved en tilpasning af den erhvervede viden og kunnen efter det, som forlangtes på arbejdspladserne; alt m
This collaboration was, perhaps, the starting point of a joint management body for vocational training activities, es­pecially when these were geared more directly towards the needs of those workers who had come from companies in
Dette samarbejde blev måske udgangspunktet for en paritetisk aktion i forvaltningen af erhvervsuddannelsens aktiviteter, især når disse henvendte sig mere direkte til arbejdstagere, som kom fra virksomhederne for at udbygge deres viden, opnå en grad og ofte blive forfremmet i selve virksomheden.
order to perfect their knowledge, to acquire a qualification, and often, to advance their careers.
Aftenkurserne havde i virkeligheden samme indhold som dagkurserne, og selv om undervisningsmyndighederne ofte blandede B-kurseme (aftenkurser) og A-kurserne (dagkurser) sammen i ét, lod industrifolkene sig ikke narre af dette, men foretrak aftenskoleeleven med dennes erfaring fra erhvervslivet for den unge tekniker fra dagskolen, der var uden kendskab til det virkelige liv i faget.
Evening classes were broadly similar to the day-time courses, and if the teaching administration saw little difference between Β classes (ev­ening), and A classes (day-time), industrialists made no mistake, taking on the worker with professional experience who held a diploma from evening classes in preference to the young technician following day classes who had no knowledge of the basic realities of the job.
Under alt dette gjorde de ansvarlige politikere fra alle sider sig deres overvejelser, og rådførte sig med hinanden.
During this time those with political responsibility on all sides met and consulted together.
Krigen 1939-1945 havde ført til en bevidsthed om visse urimeligheder, og især efterkrigsårene havde vist, i hvor høj grad optrapningen af slagord sideløbende med stadig mere ineffektive budgetter måtte føre til, at skoleordningerne blev uhensigtsmæssige og dårligt tilpassede efter de teknologiske fremskridt.
The Second World War had drawn attention to certain absurdities, and the post war years had shown clearly how the repetition of party slogans, together with a progression of ineffective budgets, resulted in educa­tional organizations mediocre in quality and poorly adapted to the progress of technology.
Fra at være pengeindskyder blev staten til regnskabsfører for hele statens eller den statsunderstøttede undervisning.
The State, as provider of funds, became accountable for the entire State or State-sub­sidized education systems.
Staten udnævner og lønner undervisningspersonalet eller yder støtte til lønningerne.
It named and paid the teaching bodies, or gave agreed grants towards salaries.
Den opretter, bygger og vedligeholder skoler eller betaler vedligeholdelsesomkostningerne på basis af elevantallet inden for rammerne af en global aftale, efter hvilken de forvaltende myndigheder arbejder sammen om den enhedsaktion, man endelig er nået frem til under statens kontrol.
It created, constructed and built the teaching establishments, or paid the expenses for their upkeep based on the number of pupils. All this occurred within the framework of a global agreement in which all the organizing powers collaborated in an integrated programme of action never before ex­perienced under State control.
Herefter er oprettelsen af skoler og studieretninger og ansættelsen af nye lærere fastlagt i en plan, som de budgetmæssige begrænsninger gør til en minimalløsning.
Henceforth the creation of schools, of departments, and the taking-on of new staff were taken into account in a plan that was constrained by budgetary considerations.
I det samme tidsrum førte den stigende levestandard og den fulde beskæftigelse til en fornyelse af hele undervisnings systemet i retning af en omgruppering af uddannelsens formål på bekostning af de erhvervsfaglige målsætninger.
Continuous further training became essential, at both the production and the administrative levels. At the same time the entire education system was subject to reform as a result of higher living standards and full employment.
Dette førte til, hvad man i disse år kaldte »den manglende tilpasning af undervisningen, herunder den tekniske under visning, til erhvervslivets krav«.
New priorities in the training objectives were introduced to the detriment of purely practical vocational aims.
Mange tilbud om beskæftigelse kunne ikke efterkommes.
Many job vacancies were unfilled.
Blandt de arbejdssøgende fandtes ikke eller ikke mere de arbejdere eller de funktionærer, som kunne opfylde kravene.
People applying for work were not suitably qualified.
Man var vidne til en massiv tilstrømning af en ofte ukvalificeret arbejdskraft, som kom fra de nærliggende europæiske lande, men også fra Nordafrika og Tyrkiet. Denne arbejdskraft kunne imidlertid kun udfylde de ringeste arbejdstilbud, som f.eks. på bygningsindustriens område.
In fact there were large numbers of mostly inexperienced workers from European neighbour­ing countries and North Africa, which could only fill vacan­cies at the lowest level, e.g. in the building trade.
De forskellige ministerier søgte at opveje denne manglende tilpasning mellem tilbud og efterspørgsel gennem egnede lovgivninger.
Various Ministries tried to achieve a balance between job vacancies and applicants for work by drawing up legal regulations.
Således åbnede beskæftigelses- og arbejdsministeriet i 1963 adgang til ONEM's (arbejdsformidlingens)
In 1963 the Ministry for Labour and Employ­ment made adult courses of the vocational educational centre of the national labour office ONEM, which previously were only open to the unemployed, available also to per­sons working in factories and businesses.
Der var nemlig allerede i 1968 foretaget en revision af loven om arbejdsløshed, som gav ret til arbejdsløshedsunderstøt­telse til personer, der var udgået med eksamen fra skolerne, og som ikke havde fået arbejde efter at have været indskre­ vet i 75 dage.
1968, as long as they had registered as unemployed for 75 ^FW.
Den førte til, at der indrømmedes de unge en ret til status som arbejdsløse, før deres ret til arbejde blev virksom.
Since then many young persons register themselves year by year with the national employment office, ONEM as unemployed, as soon as they have passed their school leaving exam, and are granted the right to unemployment benefit.
I det samme tidsrum havde fremgangsmåden ført til en X faktisk forlængelse af skolegangen, som, selv om den officielt slutter ved 14­års alderen, fastholdt de unge i skolen indtil 16 år og mere.
The economic crisis in the mid 1970s increased at the same time the trend towards a voluntary extension of schooling beyond the compulsory limit of 14 years.
Krisen forstærkede denne bevægelse, idet mangelen på arbejde fik de unge og deres forældre til at foretrække en undervisnings­ eller læretid fremfor en periode med nytteløs uvirksomhed.
The lack ofemployment caused many young people to prolong their general or vocational education instead of registering as unemployed.
Niveauet for skoleuddannelse blev stadig højere, og dette gjaldt i særdeleshed for kvinderne.
In the course of the progress of emancipation, the attitudes of women to working in a career have changed.
Disse ville, inden for rammerne af kvindernes frigørelsesbevægelser, deltage i erhvervslivet og finde beskæftigelse, men der var en tradi­tionsbundet modstand såvel fra arbejdstagernes og arbejds­givernes side i deres holdning til kvindernes arbejde som med hensyn til skoleprogrammerne, hvor de erhvervsfaglige målsætninger stadig blev tilsidesat til fordel for forberedel­sen til rollen som moder, hustru og husmoder.
The school training programme for women also neglected vocational objectives in favour of educational measures directed towards the traditional role of women as wives and mothers. The upward trend of female unemployment, which is independent of the state of the economy, is derived from the fact that women in search of employment were insuffi­ciently prepared.
Af disse to bevægelser: Kvindens interesse i arbejde uden for hjemmet og den manglende forberedelse dertil, fulgte en uimod­ståelig stigning i den kvindelige arbejdsløshed helt uden for enhver konjunkturbestemt indflydelse: 6 % i slutningen af 1973, 14 % i slutningen af 1975 og 19 % i slutningen af 1978.
At the end of 1968 the female unemploy­ment figure was 6%, end of 1975 14% and at the end of 1978 already 19%.1
Paradoksalt nok var der som før, også i år ledige stillinger for kvalificeret arbejdskraft, og også udenlandske arbejds­tagere fik fortsat arbejdstilladelse, for at imødegå en speciel mangel på arbejdskraft, mest til beskæftigelse på lavt ni­veau.
Paradoxically, at the same time, Belgians remained unem­ployed while foreign workers continued to receive work permits (265 in December 1978) to fill gaps in the work force.
I virksomhederne består der, trods den økonomiske krise (eller måske netop p.g.a. af denne), ligesom før et uddannelsesbehov for de beskæftigede.
1The unemployment rate is the relationship between the number of those looking for jobs and the number obliged to register at the National Social
Kompetence inden for den interne uddannelse i virksomhederne.
Responsibility for training within companies.
En række af såvel finansielt som personalemæssigt velfungerende virksomheder har oprettet egne uddannelsessteder med omfattende programmer, hvor der ofte er opnået såvel fagligt som pædagogisk strålende resultater.
A number of financially sound enterprises have developed their own training workshops with comprehensive pro­grammes with frequently excellent vocational and academic results.
Her vil det næppe være muligt at optælle alle disse — for det meste kortfristede — foranstaltninger, som alle tager sigte på at dække de enkelte virksomheders specielle behov. Disse specialuddannelsesinstitutioner blev ofte på grund af situationen tvunget til at samarbejde.
It is not possible to list all of the measures which have been taken to meet the specific needs of individual businesses, and which have led to cooperation between the organizers of these special training workshops.
Man oprettede grupperinger inden for de enkelte erhvervssammenslutninger, ikke alene med henblik på at øge kvaliteten af påbudte kurser og uddannelser, men også for at opnå arbejdsgivermedbestemmelsesret i de specielle statslige institutioners paritetiske bestyrelser og direktioner.
Groups within industry came together, not only to improve the quality of the courses offered, but also to gain the right to influence decision making by joining the employers delega­tions to the administrative and management boards of the specialized national organizations.
På arbejdsgiversiden skal især nævnes:
The following, on the employer's side, should be named here:
Byggebranchens uddannelsesfonde (Fonds de formation de la construction — FFC).
Training Funds for the Construction Industry (Fonds de formation de la construction — FFC).
Denne sammenslutning befatter sig med funktioner, der går videre end de ovennævnte, idet den gennemfører egne uddannelses- og videreuddannelsesforanstaltninger.
The activities of this Association go beyond the functions of the organizations named above in as much as it carries out various training and further educational schemes of its own.
Endvidere yder den finansiel støtte til indretning af uddannelsesinstitutioner og andre skolemæssige foranstaltninger samt udsætter præmier for at »belønne« praktikanter eller elever for udvist interesse. Som så mange andre sammenslutninger er også denne sammenslutning ikke længere nogen arbejdsgiversammenslutning.
The Associ­ation assists the training workshops or academic institu­tions financially with their equipment or with special prem­iums for 'rewarding' apprentices or pupils for their enthu­siasm.
Den styres paritetisk og blev oprettet under medvirken af fagforbundene.
It is managed on the basis of equal partnership, and it was founded with the cooperation of the trade unions.
Trods sammenslutningens paritetiske ledelse tilsigter målsætningen for uddannelsen ved de enkelte virksomheders eller branchesammenslutningers centre i alt væsentligt at imødekomme virksomhedernes behov fremfor ar bejdstagernes.
In spite of the bipartisan nature of the management, the objectives of the training centres organized by industries or the associ­ations are directed more towards fulfilling the needs of the industry than those of the employees.
Denne tendens overvejes dog tildels gennem finansielle tilskud fra fællesfonden til planlægning og gen nemførelse af fagforeningsmæssig uddannelse af personalets repræsentanter i virksomhedernes »samarbejdsudvalg« eller »sikkerheds- og sundhedsudvalg«.
This tendency is partly counterbalanced by the financial subsidies provided by public funds for the organization of courses for training in trade union work for the workers' representatives who serve on 'works committees'.
Fra fagforbundenes side bestræber man sig på at give uddannelsesforanstaltningerne mere vidtstrakte almendannende mål, og man sprænger således bevidst rammerne for en ren erhvervsfaglig udannelse, idet man klart modsætter sig en målsætning, der udelukkende tilsigter at dække virksomhedernes faglige behov.
From the trade union viewpoint, training measures should pursue aims of a broad general educational character, and not be confined to the narrow framework of purely voca­tional training, even if this means taking a clear stand against the objectives set by industry when these are exclusively adjusted to vocational requirements.
Administrationsorganerne.
Civil and public servants.
Embeds- og tjenestemænd un der ministerier, offentlige organer, statsforvaltninger og andre statsinstitutioner har en særstatus, som ikke er underkastet de for en arbejdskontrakt gældende normalbestemmelser, også hvad angår deres faglige uddannelse, idet embeds- og tjenestemænd kun kan deltage i de statslige organer, specielt af ministerierne selv foranstaltede kurser. Disse kurser omfatter alle ministerier.
Employees of Ministries, public authorities, national administratoins and other government authorities have a special status and the normal conditions of a contract of employment do not apply.
Der er her således tale om enkeltstående foranstaltninger, som gennemføres for egne midler eller med støtte fra nogle få specielle afdelinger, især fra ministeriet for offentlige anliggender.
Public sevants can take part only in courses for further education which are arranged by government agencies, and/or by the Ministries themselves to meet their own needs.
Undervisningsministeriernes kompetence.
"C O £ Z3 < 0 fll ^M Cation.
Opdel­ingen af undervisningsministeriet i to ministerier, der med hensyn til regional og sproglig kompetence er uafhængig af hinanden, har medført en uensartet forvaltningsstruktur.
The regionalization of responsiblity for education and the decision to have two Ministries of Education, one for each language area, lead to a diversification of the administrative structures.
Således organiserer det enkelte ministerium »Kurserne til forbedring af den enkeltes muligheder på arbejdsmarkedet«, de traditionelle »aftenkurser«, på forskellig måde.
Thus courses for the 'social advancement', the traditional evening courses, are arranged differently by each ministry.
Hvor kun ét generaldirektorat i det fransksprogede ministerium er ansvarlig for samtlige kurser på det sekundære og det tertiære trin, har man i det nederlandsksprogede ministe­rium to separate generaldirektorater som ansvarlige for hver sit trin.
The Ministry in the French speaking area issued a general directive for all courses from the secondary stage up to university level, whereas in the Flemish speaking area the responsibility for secondary and university levels is vested in two separate administrative divisions.
Landbrugsministeriets kompetence. De af land­brugsministeriet foranstaltede erhvervsuddannelser har den store fordel, at de ved uddannelsen af landmænd eller til forøgelse af disses kundskaber benytter sig af allerede φ forhåndenværende infrastrukturer, kapaciteter og program­ ijmø ff\ mer, hvor sådanne findes i forvejen, dvs. i sekundærskoler eller på landbrugsvidenskabelige fakulteter.
^J ^^ Ua tft measures for vocational education arranged by the Ministry of Agriculture have the advantage that they use the existing infrastructure, resources and programmes for training or improving the knowledge of farmers. These resources are found in the secondary schools or the faculties of agri­culture.
Til dette formål uddelegerer landbrugsministeriet sit ansvar til privatorganisationer, dvs. landbrugsfaglige organisatio­ner.
For this purpose the Ministry of Agriculture delegates its responsibility to private organizations, i.e. agricultural pro­fessional associations, which represent influential groups like the farmers association in Flanders.
Der er tale om indflydelsesrige kredse som f.eks. bonde­forbundet i Flandern, hvis virke går videre end den rent faglige uddannelse og omfatter alle sektorer inden for land­ bruget.
The range of activities goes far beyond purely vocational education and cover all fields of agriculture. Such delegation on the other hand requires comprehensive controls, which are enacted in the royal and ministerial proclamations.
En sådan uddelegering kræver imidlertid omfattende kontrolforanstaltninger, der er nedfældede i kongelige forordninger og ministerielle bekendtgørelser: Lærerbeskik­kelse, godkendelse af institutionerne, hvor kursus og praktik finder sted, regnskabsrevision, kontrol med undervisningens kvalitet ved beskikkede repræsentanter i eksamenskommis­sioner og inspektionsorganer.
These cover the approval of teaching staff and of the installations which carry out courses or apprentice training, the financial con­trol of expenditure and the quality of the courses. Control is exercised by a representative of the Ministry at meetings of the examining commission and the inspecting body.
Disse kommissioner og organer udleverer et af landbrugs­ministeriet udstedt studievidnesbyrd til deltagerne.
These commissions and inspectorates present the partici­pants with a certificate of studies issued by the Ministry of Agriculture.
Selv om der under arbejdsministeriet findes et general­direktorat, som fastlægger den erhvervsfaglige uddannelse, er der andre organer, som er ansvarlige for uddannelsens gennemførelse. Blandt disse Office National de l'Emploi.
While the administrative department within the Ministry of Labour lays down the outline policy for vocational education, other bodies are exclusively res­ponsible for its implementation.