natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10.7.Retsakter bør ikke indeholde betragtninger,der ikke har nogen betydningfor begrundelsen af den dispositive del — dog gælder følgende:
10.7.Any recital not serving to give the reasons for the enacting terms shouldbe omitted,except in the following cases:
— I forbindelse med traktatens artikel 308 benyttes følgende formulering:
— with regard to Article 308 of the EC Treaty,where the wording to beused is as follows:
»Traktaten indeholder ingen anden hjemmel til vedtagelsen [afdenne beslutning] end artikel 308.«
‘The Treaty does not provide,for the adoption of [this Decision], powers other than those under Article 308,’
10.8.Når det i et retsgrundlag ikke nævnes,hvilken type retsakt det giverhjemmel til at vedtage (»Rådet træffer de nødvendige foranstaltninger …«),og det ikke af indholdet kan udledes,hvilken typefællesskabsretsakt der er mest velegnet,bør begrundelsen for valget afretsakten angives.Hvis det i et konkret tilfælde er muligt at lovgive ved enforordning,der gælder umiddelbart,bør man forklare,hvorfor det er bedrekun at vedtage et direktiv,som skal gennemføres i national ret.Man skaldesuden være opmærksom på de retningslinjer,der er opstillet iprotokollen om anvendelse af subsidiaritetsprincippet ogproportionalitetsprincippet.
10.8.Where a particular legal basis provides for recourse to legal acts withoutspecifying the type (‘The Council shall adopt the measures necessary …’)and it is not clear from the content of the measure to be taken which ofthe Community legal acts is appropriate,the reasons why the particular acthas been chosen should be given.If,in a given case,for instance,it wouldbe possible to legislate by means of a directly applicable regulation,anexplanation should be given of why it is preferable to adopt only adirective which must be transposed into national law.The author must alsobear in mind the instructions of the Protocol annexed to the EC Treaty onthe application of the principles of subsidiarity and proportionality.
Begrundelsespligtens omfang afhænger af den pågældenderetsakts eller bestemmelses art.
The extent of the obligation to state reasons depends on thenature of the act or provision in question
10.9.I basisretsakter bør man,i stedet for at redegøre for begrundelsen for hverenkelt bestemmelse,koncentrere sig om en begrundelse for denoverordnede idé med retsakten.Et vist antal enkeltbestemmelser bør dogbegrundes særskilt,enten på grund af deres betydning,eller fordi de ikkeudgør et led i nævnte overordnede idé.
10.9.Inbasiclegislative acts,the statement of reasons should seek to expoundthe general philosophy of the act rather than give all the reasons for eachspecific provision.But specific reasons will be given for a number ofindividual provisions either because of their importance or because theyare not inherent in the general philosophy.
10.10.I gennemførelsesretsakter må begrundelsen nødvendigvis være merepræcis,selv om man også her bør søge at fatte sig i korthed.
10.10.Inimplementingacts,the reasons to be given will necessarily be morespecific,though an effort should always be made to be concise.
10.11.I begrundelsen til disse retsakter bør man dog ikke nødvendigvis opregneog endnu mindre vurdere de omstændigheder,der ligger til grund forderes vedtagelse.I retsakter af den type,der fastsætter importafgiftereller landbrugsrestitutioner,er det i særdeleshed ikke muligt i praksis atgive en udførlig begrundelse med talangivelser,og man bør derfor nøjesmed blot at angive de kriterier og metoder,der er brugt vedberegningerne,og beskrive den generelle situation,der har ført tilretsaktens vedtagelse,og de overordnede mål,der søges nået (se dommeni sag 16/65,Sml.1965-68,s.131).
10.11.However,the reasons given for such acts do not need to recount,much less to assess,the facts on the basis of which the act is adopted.Inparticular,a detailed statement of reasons (including calculations) for actssuch as those setting import duties or agricultural refunds would beimpracticable and it is enough simply to refer to the criteria and methodsused in the calculations by indicating the general situation which led toadoption of the act,on the one hand,and the general objectives which it isintended to achieve,on the other (see Case 16/65 Schwarze v Einfuhr-und Vorratsstelle für Getreide und Futtermittel[1965] ECR 877).
Fælles praktisk vejledning b)Individuelle retsakter
Joint Practical Guide
10.14.Nogle bestemmelser skal begrundes særlig omhyggeligt,bl.a.bestemmelser,der: vedtages som undtagelsesbestemmelserstår i modsætning til den almindelige ordningudgør fravigelser af de generelle principper,f.eks.bestemmelser medtilbagevirkende kraftkan være til skade for bestemte kredsefastsætter retsaktens ikrafttrædelse til dagen for dens offentliggørelse.
10.14.Particular care needs to be taken with the statement of reasons for certainprovisions such as: derogations;departures from the general scheme of rules;exceptions to a general principle,such as retroactive provisions;those liable to be prejudicial to certain interested parties;andthose which provide for entry into force on the day of publication.
10.15.Med hensyn til disse principper bør der gives en særskilt begrundelse.
10.15.For these principles,a specific statement of reasons should be given.
Under udøvelsen af deres lovgivningsbeføjelser skal EU-institutionernetage hensyn til subsidiaritetsprincippet,og der skal redegøres for,hvordan det er tilgodeset,i den særskilte begrundelse (»der er vedlagtretsakten«),samt i mere kortfattet form i retsaktens betragtninger.
When exercising their legislative powers,the institutions have regard tothe principle of subsidiarity and state how they are doing so in theexplanatory memorandum and,more succinctly,in the recitals.
Hvordan subsidiaritetsbetragtningen skal affattes,afhænger af detenkelte tilfælde,men man følger normalt den formulering,der erangivet under punkt 10.15.3.Man må dog være opmærksom påsondringen i EF-traktatens artikel 5 mellem de områder,hvor
The text of the subsidiarity recital will vary from one case to another,but follows the structure in point 10.15.3.However,it is important toremember the distinction made in Article 5 of the EC Treaty betweenareas where the Community has exclusive powers and those where
Se i den forbindelse den »checkliste«,der findes i bilaget til de generelle retningslinjer for lovgivningspolitikken,som Kommissionen vedtog den 18.januar 1996(SEK(1995) 2255/7).
See,in this context,the legislative checklist annexed to the General Guidelines for legislative policy,adopted by the Commission on 18 January 1996 (SEC(1995)2255/7).
På de områder,hvor Fællesskabet har enekompetence,kræver artikel 5,stk.3,blot overholdelse af proportionalitetsprincippet.Betragtningenskal derfor bl.a.indeholde følgende elementer:
Where the Community does not have exclusive powers,the recital willcontain references both to subsidiarity stricto sensuand toproportionality,as set out in the following example:
»I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet er det for atvirkeliggøre det grundlæggende mål … [det overordnede mål anføres]nødvendigt og hensigtsmæssigt at fastsætte bestemmelser … [dekonkrete foranstaltninger,der iværksættes ved den pågældende ret-sakt,anføres].[Disse bestemmelser] … går ikke ud over,hvad der ernødvendigt for at nå de tilstræbte mål,jf.traktatens artikel 5,stk.3.«
‘Since the objectives of the action to be taken [specify the objectives] cannot be sufficiently achieved by the Member States [givereasons] and can therefore,by reason of [specify the scale oreffects of the action],be better achieved at Community level, the Community may adopt measures,in accordance with the principleof subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty.In accordancewith the principle of proportionality,as set out in that Article,this[name of the act] does not go beyond what is necessary in order toachieve those objectives’.
På områder,der ikke er omfattet af Fællesskabets enekompetence,skalbetragtningen både indeholde den egentlige »subsidiaritetsbetragtning« samt ovennævnte »proportionalitetsbetragtning«,som det fremgår af nedenstående eksempel:
10.16.In basic acts involving a committee procedure for the exercise of the Commission’s implementing powers,a standard recital refers to Council
7 standardbegrundelse til Rådets afgørelse 1999/468/EF (
Decision 1999/468/EC (
Angivelse af høringer
Reference to consultations
10.17.Rådets afgørelse 1999/468/EF fastsætter de nærmere vilkår for udøvelsenaf de gennemførelsesbeføjelser,der tillægges Kommissionen.De høringer,der skal finde sted i henhold til denne afgørelse,nævnes i præamblen tilde retsakter,Kommissionen vedtager under udøvelsen af disse beføjelser.
10.17.Council Decision 1999/468/EC lays down the procedures for the exercise ofimplementing powers conferred on the Commission.The consultationsprovided for in that Decision are referred to in the preambles to the actsadopted by the Commission in the exercise of those powers.
Europa-Parlamentets,Rådets og Kommissionens erklæring af 6.marts 1995
Joint Practical Guide from the same date,the Declaration by the European Parliament, the Council and the Commission of 6 March 1995 on the incorporation of
9 om opførelse af finansielle bestemmelser i retsakter (
9 financial provisions into legislative acts (
).I denne aftale hedder det i punkt 33,at retsakter vedrørende flerårige programmervedtaget efter den fælles beslutningsprocedure omfatter en bestemmelse,hvori den lovgivende myndighed fastlægger finansieringsrammen forprogrammets samlede varighed.Denne bestemmelse ledsages af følgendestandardbetragtning:
).Point 33 of the Agreement states that acts concerning multiannual programmes adopted under theco-decision procedure are to contain a provision in which the legislativeauthority lays down the financial framework for the programme for itsentire duration.That provision is accompanied by the following standardform recital:
»[Denne retsakt] fastlægger for hele programmets varighed en finan-sieringsramme,der udgør det primære referencegrundlag for budget-myndigheden,jf.punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6.maj1999 mellem Europa-Parlamentet,Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forbedring af budgetproceduren.«
‘This [act] establishes a financial framework for the entire duration ofthe programme which is to be the principal point of reference for thebudgetary authority,within the meaning of point 33 of the Interinstitutional Agreement of 6 May 1999 between the European Parliament,the Council and the Commission on budgetary discipline and improvement of the budgetary procedure.’
10.19.I overensstemmelse med punkt 34 i nævnte interinstitutionelle aftaleindeholder retsakter om flerårige programmer,som ikke vedtages efter denfælles beslutningsprocedure,ikke et »beløb,som skønnes nødvendigt«.Kommissionens forslag indeholder derfor ingen finansielle bestemmelser iandre retsakter end de under punkt 10.18 nævnte.Agter Rådet at indføre etfinansielt referencegrundlag,er dette grundlag kun et udtryk for denlovgivende myndigheds hensigt og berører ikke budgetmyndighedensbeføjelser i henhold til traktaten.Dette anføres i samtlige retsakter,derindeholder et sådant finansielt referencegrundlag (10).
10.19.In accordance with point 34 of the Interinstitutional Agreement,actsconcerning multiannual programmes not subject to the co-decisionprocedure do not contain an ‘amount deemed necessary’.Commissionproposals therefore contain no financial provisions for acts other thanthose mentioned in point 10.18.If the Council wishes to include a financialreference,it will be taken as illustrating the will of the legislative authorityand will not affect the powers of the budgetary authority as defined bythe Treaty.This provision should be mentioned in all acts which includesuch a financial reference (10).
(8)EFT C 172 af 18.6.1999,s.1.(9)EFT C 102 af 4.4.1996,s.4.(10)Bestemmelsen herom i den dispositive del affattes således:
(9)OJ C 102,4.4.1996,p.4.(10)The corresponding provision in the enacting terms is worded as follows:
»Det finansielle referencegrundlag for gennemførelsen [af dette program] for perioden… udgør …De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for rammerne af definansielle overslag.«
‘The financial reference amount for the implementation of [the programme] for theperiod … shall be ....Annual appropriations shall be authorised by the budgetary authority within the limitof the financial perspective.’
»Europa-Parlamentet og Rådet har som led i samrådsproceduren ihenhold til fælleserklæringen af 4.marts 1975 … aftalt et beløb,derfor hele programmets varighed udgør det primære referencegrundlag,jf.punkt 33 i den interinstitutionelle aftale af 6.maj 1999 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin ogforbedring af budgetproceduren.«
‘The European Parliament and the Council,in accordance with theconciliation procedure provided for in the Joint Declaration of 4March 1975 ...,have reached agreement on an amount which,forthe entire duration of the programme,is to be the prime referencewithin the meaning of point 33 of the Interinstitutional Agreementof 6 May 1999 between the European Parliament,the Council andthe Commission on budgetary discipline and improvement of thebudgetary procedure.’
Af det ovenstående fremgår,at der er mulighed for en vis standardiseringaf betragtningerne.Tekstmodeller,der med små tilpasninger egner sighertil,vil efterhånden blive indarbejdet i LegisWrite.
It is clear from the foregoing that there is scope for some standardisationin the statement of reasons.Formulas will be incorporated in LegisWrite which, with slight modifications,may serve as models.
Af indlysende klarhedshensyn og for at gøre det lettere at henvise til deenkelte tekstafsnit både før og efter vedtagelsen af en retsakt skalbetragtningerne nummereres.
This practice is justified by obvious considerations of clarity of legislationand ease of reference,both before and after adoption of the text.
11.2.Af samme grunde finder denne praksis almindelig anvendelse,dvs.ikkeblot,når der er tale om generelle retsakter,men også i alle andre retsaktervedtaget af EU-institutionerne og affattet i højtidelig form (med en titel,præambel og dispositiv del).
11.2.For the same reasons,this practice is of universal application,that is tosay,it applies not only to legislative acts of general application,but also toall acts of the institutions drafted in solemn form (title,preamble,enactingterms).
Den dispositive del må ikke indeholdebestemmelser,som angiver indholdet afandreartikler,eller som gentager retsaktens titel.
Acts shall not include provisions whichenunciate the content ofother articles orrepeat the title ofthe act.
Bestemmelser uden normativ karakter i bindende retsakter
Provisions of a nonnormative nature in binding acts
I retsakter bør man gå lige til sagen.Retsakter med bindende karakter skalopstille regler,herunder de angivelser (f.eks.anvendelsesområde,definitioner),der er nødvendige for at forstå og anvende disse reglerkorrekt.Alt andet er overflødigt — ønsker,intentioner og erklæringerhører ikke hjemme i den dispositive del af en bindende retsakt.Der måsondres mellem,hvad der er »ønskeligt«,og hvad der fastsættes som enbindende regel.
Legislative acts should go straight to the point.Binding acts should laydown rules,including provisions setting out the information (for example:scope,definitions) necessary to understand and apply the act correctly.Anything else is superfluous:desires,intentions and declarations do notbelong in the enacting terms of a binding act.There is a contradictionbetween ‘desirable’ and ‘binding’.
Denne bestemmelse er klart udtryk for et ønske,der på ingenmåde er bindende for dem,retsakten er rettet til.Den hører derfor ikke hjemme i en bindende retstakt,men snarere i en meddelelse eller henstilling i forbindelse med den pågældende retsakt.
39 according to which ‘Freedom of movement for workers shall be securedwithin the Community’.The author must indicate how he intends toimplement that provision,and not repeat it.Furthermore,such repetition isdangerous,since any departure from the original wording may give theimpression that a different result was intended,and even give rise to asort of presumption to that effect.
Bestemmelser,der gentager eller omskriver passager eller artiklerfra traktaterne eller andre retsakter
Provisions which merely enunciate the content of other articles
Bestemmelser,der kun angiver indholdet af andre artikler
‘With a view to establishing that system,the Council shall adopt themeasures provided for in Articles 3,4 and 5.’
12.3.Sådanne bestemmelser,der ofte formuleres således:
Provisions which repeat the title of the act
»For at indføre denne ordning træffer Rådet de i artikel 3,4 og 5fastlagte foranstaltninger.« tilfører intet til retsakten,eftersom de pågældende artikler selv indeholderalle de nærmere bestemmelser angående deres gennemførelse.Værre er,at en sådan struktur skaber forvirring med hensyn til det egentligeretsgrundlag for en fremtidig gennemførelsesforanstaltning:Erretsgrundlaget den artikel,der indeholder henvisningen,eller den artikel,der henvises til?
12.4.Even when it is not possible to avoid using words forming part of the titleof the act (for example,in the article which defines the subject matter andscope of the act),there must be some added value,with a more detaileddefinition of the parameters of the text.Otherwise,such provisions haveno normative content and may,moreover,create confusion as to the rightsand obligations established by the act.
Bestemmelser,der blot gentager retsaktens titel
The ‘subject matter’ is what the act deals with,whilst ‘scope’ refers to thecategories of situations of fact or of law and the persons to which the actapplies.
12.4.Selv i de tilfælde,hvor man ikke kan undgå at bruge de ord,der indgår iretsaktens titel (f.eks.i den artikel,der fastlægger retsaktens genstand oganvendelsesområde),må man sørge for,at der foreligger en
13.2.A first article,defining the subject matter and scope,is common ininternational agreements and is also often found in Community acts.Whether or not it is useful should be determined on a case-by-case basis.
»værditilvækst« i den forstand,at tekstens formuleringer er merespecifikke.Ellers vil sådanne bestemmelser ikke have noget normativtindhold,og der er desuden risiko for,at de skaber forvirring med hensyn tilde rettigheder og forpligtelser,der fastsættes i retsakten.
13.3.It is certainly not useful if it merely paraphrases the title.In contrast,itmay provide the reader with information which was not included in thetitle in the interests of brevity but enables him to determine,from theoutset,whether or not he is concerned by the act.For precisely thatreason,care must be taken not to mislead the reader.
13.2.Internationale aftaler indeholder ofte en artikel 1,der fastlægger aftalensgenstand og anvendelsesområde,og en sådan artikel figurerer også ofte ifællesskabsretsakter.Det må vurderes i hvert enkelt tilfælde,om den erformålstjenlig.
For example,if such an article states that the act applies ‘to vehicles having a maximum speed of 25 km/h or more’,the act inquestion may certainly contain some provisions which apply only,for example,to vehicles having a maximum speed of 50 km/h,since such vehicles do in any event fall within the defined scope.By contrast,there must be no provision relating to a vehicle witha maximum speed of,for example,20 km/h,since,having read thearticle on scope,the manufacturer or owner of such a vehiclemight not read the remainder of the enacting terms.
13.3.Det er den helt klart ikke,hvis den blot er en omskrivning af titlen.Denkan derimod give læseren oplysninger,der ikke findes i den kortfattedetitel,men som straks kan sige ham,om retsakten vedrører ham eller ej.Netop ud fra denne synsvinkel er det vigtigt at sørge for,at læseren ikkevildledes.
13.4.Sometimes the distinction between scope and definition is not clear.In thefollowing example,the definition given also states the scope of the act:
Hvis det i en sådan artikel f.eks.angives,at retsakten finderanvendelse »på køretøjer med en maksimumshastighed på 25km/h eller derover«,kan retsakten godt indeholde visse bestem-melser,der kun gælder for f.eks.køretøjer med en maksimumshastighed på 50 km/h,fordi de under alle omstændigheder indgår idet fastlagte anvendelsesområde.Derimod må der ikke værenogen bestemmelser om køretøjer med en maksimumshastighedpå f.eks.20 km/h,eftersom fabrikanten eller indehaveren afsådanne køretøjer i betragtning af artiklen om anvendelsesområdet ikke nødvendigvis læser resten af bestemmelserne.
‘Article 1 — For the purposes of this Directive,‘‘vehicle’’ meansany motor vehicle intended for use on the road,with or withoutbodywork,having at least four wheels and a maximum designspeed exceeding 25 kilometres per hour,and its trailers,with theexception of vehicles which run on rails,agricultural or forestrymachinery,and public-works vehicles.’
13.4.Undertiden er afgrænsningen mellem anvendelsesområde og definitionikke helt klar.I følgende eksempel angiver definitionen samtidigretsaktens anvendelsesområde.
That article could just as easily read ‘Article 1 — This Directive applies toany motor vehicle intended [remainder unchanged] …’,with the sentenceending with the words ‘hereinafter ‘‘vehicle’’ ’.This solution is normally tobe preferred.It makes it possible to state the scope more clearly and moredirectly.
Når udtryk,der anvendes i den dispositive del,ikke er entydige,bør der i én enkelt artikel ibegyndelsen afretsakten gives en definition afsådanne udtryk.En definition må ikke indeholdeselvstændige normative elementer.
Where the terms used in the act are notunambiguous,they should be defined togetherin a single article at the beginning ofthe act.The definitions shall not contain autonomousnormative provisions.
Alle ord bør bruges i den betydning,de har i normalt sprog eller fagsprog.Af hensyn til den retlige klarhed kan det imidlertid være nødvendigt,atman i selve retsakten fastlægger betydningen af de ord,der anvendes iretsakten.Det er bl.a.tilfældet,hvis et ord har flere betydninger,men skalforstås i én bestemt betydning,eller hvis man i forbindelse med retsaktenønsker at indskrænke eller udvide et ords betydning i forhold til denbetydning,der normalt tillægges ordet.Det skal dog bemærkes,atdefinitionen af et ord ikke må stride mod dets gængse betydning.
All terms should be given their meaning in everyday or specialisedlanguage.For the sake of legal clarity it may,however,be necessary for theact itself to define words it uses.That is,inter alia,true where a term hasseveral meanings but must be understood in only one of them or if,for thepurposes of the act,the meaning is to be limited or extended with respectto the normal meaning given to that term.The definition must not becontrary to the ordinary meaning of the term.
De ord,der er defineret,skal anvendes i den definerede betydningigennem hele retsakten.
The defined term should be used with the specified meaning throughoutthe act.
14.2.Andet punktum i ovenstående retningslinje er rettet mod en fejl,der retofte optræder i retsakter.
14.2.The second sentence of the guideline describes a common drafting error.
»d) »klage«:enhver oplysning fra … enhver person,der har enlegitim interesse i,at skibet drives på sikkerhedsmæssigtforsvarlig vis …,medmindre den pågældende medlemsstatanser indberetningen eller klagen for åbenbart ugrundet;det
‘(d) ‘‘complaint’’ means any information or report submitted by...any person with an interest in the safety of the ship ...unless the Member State concerned deems the report orcomplaint to be manifestly unfounded; the identity of theperson lodging the report or the complaint must not berevealed to the master or the owner of the ship concerned.’
Den dispositive del opstilles så vidt muligtefter en standardstruktur (genstand oganvendelsesområde — definitioner —rettigheder og forpligtelser — bestemmelserom tildeling afgennemførelsesbeføjelser —procedurebestemmelser —gennemførelsesforanstaltninger —overgangsbestemmelser og afsluttendebestemmelser).
As far as possible,the enacting terms shall havea standard structure (subject matter and scope— definitions — rights and obligations —provisions conferring implementing powers —procedural provisions — implementing measures— transitional and final provisions).