natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I sin åbningstale erklærede Udvalgets formand, Raffaele VANNI, bl.a., at Det økonomiske og sociale Udvalg ved at indbyde repræsentanter for arbejdsmarkedets parter i de nuværende EF-lande samt repræsentanter for Grækenland, Spanien og Portugal til i fællesskab at drøfte de komplicerede problemer omkring udvidelsen af Fællesskabet gav udtryk for sit ønske om i fuldt omfang at varetage sin rolle som EF-institution, dvs. at tilsikre de sociale og økonomiske kredse og deres repræsentative organisationer en demokratisk og mangesidig medindflydelse i EF-spørgsmål.
In his opening speech the Chairman of the Committee, Mr VANNI, pointed out that by inviting representatives of economic and so.cial interest groups in the Nine and in Greece, Spain and Portugal to hold a joint discussion on the complex issues of enlargement, the Committee had demonstrated its desire to carry out within the framework of the Community Institutions, its role as the vehicle for the democratic and pluralistic involvement of economic and social interest groups and their representative bodies in the running of the Communty.
Konferencens formål var at bidrage til løsningen af de eksisterende problemer gennem tilvejebringelsen af en stadig bredere opbakning blandt alle samfundets grupper, når det gjaldt udviklingen af en fælles EF-politik, der skulle medvirke til udjævningen af de geografiske, økonomiske og soci ale skævheder.
The aim of the Conference was to help to find solutions to the problems by bringing about an increasingly broad consensus amongst the various interest groups in favour of the development of Community policies designed to help remove regional, economic and social imbalances. lances.
Udvalget havde allerede givet hele sin politiske tilslutning til tanken om en udvidelse af Fællesskabet og agtede endnu engang at bekræfte sin positive holdning til dette store projekt, som efter Udvalgets mening var en afgørende forudsætning for skabelsen af et holdbart europæisk Fællesskab.
By organizing the Conference the Committee wished to reaffirm its support for enlargement, which it regarded as a vital instrument for building Europe on lasting foundations.
Rådets fungerende formand, den italienske viceudenrigsminister ZAMBERLETTI mindede om, at Rådet havde svaret positivt på de tre ansøgerlandes tiltrædelsesanmodninger.
The President-in-office of the Council. Mr ZAMBERLETTI.
Han erklærede bl.a., at vi nu havde nået den endelige fase i de indledende forhandlinger, hvis formål var at afdække problemerne i forbindelse med Spaniens og Portugals EF-medlemsskab.
Under-Secretary of State at the Italian Ministry of Foreign Affairs, pointed out that the Council had reacted positively to the Greek. Spanish and Portuguese applications for membership.
På baggrund af det hidtidige arbejde kunne der foretages en ret nøje vurdering af de konsekvenser, som disse to landes medlemsskab ville få for Fællesskabet.
The final stage had been reached in the initial negotiations designed to identify the problems which would be raised by the accession of Spain and Portugal.
Når det trods alle løfter ikke havde været muligt at overholde den tidsplan, som var blevet lagt i starten af den italienske
The work carried out so far had made it possible to assess fairly accurately the impact which Spanish and Portuguese accession would have on the Community.
formandsperiode, skyldtes det ikke, at arbejdet havde trukket ud; årsagen var de konkrete problemer, som i visse tilfælde havde tvunget Kommissionen til at forelægge sine forslag med en betydelig forsinkelse; således var forslagene vedrørende landbrugssektoren (Portugal) og fiskerisektoren (Portugal og Spanien) endnu ikke blevet forelagt.
which had caused considerable delays in the presentation of some of the Commission's proposals. The proposals dealing with agriculture in Portugal, and fishing in Spain and Portugal had still to be submitted.
Bevidstheden om udvidelsesproblemerne havde dog ikke rokket ved den politiske vilje til uden afbrydelse at fortsætte forhandlingerne.
Nevertheless, awareness of the problems had not eroded the political will to proceed with negotiations without a break.
ZAMBERLETTI berørte ligeledes EF's budgetproblem i forbindelse med tiltrædelsen.
MR ZAMBERLETTI also mentioned the budgetary problem which enlargement would pose for the Community.
Dette førte uundgåeligt til et behov for at tage den nuværende ordning vedrørende egne indtægter op til fornyet overvejelse.
That problem would make it necessary to reconsider the current « own resources » system.
Afslutningsvis nævnte ZAMBERLETTI, at de enkelte medlemstaters og ansøgerlandes politiske viltje til at komme videre med forhandlingerne burde ledsages af et ønske om at afstikke de bedst egnede veje og frem gangsmåder til at gennemføre den anden udvidelse, så den førte til en styrkelse af EF.
The speaker thought that both in the Member States and the applicant countries the political will to proceed with negotiations should be accompagnied by the will to find the most suitable ways and means of ensuring that the Community would be strengthened by the second enlargement.
Kommissionens generaldirektør med ansvar for udvidelsesforhandlingerne, SPAAK, mindede for det første om, at Grækenland ville blive det 10. medlem af EF pr. 1. januar 1981, idet samtlige medlemsstater havde ra tificeret tiltrædelsestraktaten, der blev underskrevet i Athen den 28. maj 1979.
Mr SPAAK, the Commission Director-General in charge of the enlargement negotiations, started by pointing out that Greece would become the tenth member of the European Community on 1 January 1981, since all the Member States had ratified the Treaty of Accession signed in Athens on 28 May 1979.
Med hensyn til forhandlingerne med Spanien og Portugal, bekræftede SPAAK Kommissionens vilje til at indlede de egentlige drøftelser allerede i efteråret 1980 samt dens ønske om at afslutte dem i løbet af 1981 med henblik på disse landes EF-medlemsskab i 1983.
Turning to the negotiations with Spain and Portugal, the speaker reaffirmed the Commissions's wish to get down to the detailed discussions in the autumn and bring them to an end some time in 1981. Spain and Portugal would then be able to become members in 1983.
For Kommissionens repræsent var det klart, at de nuværende for handlinger ikke ville være tilstrækkelige til at sikre den ønskede homogenitet i et Europa på 12 selv efter overgangsperiodens udløb, uanset dennes varighed.
The negotiations would not go far enough to ensure that the Com munity of Twelve achieved the desirable degree of homogenity by the end of the transition period regardless of how long that period was.
Det var således bydende nødvendigt, at denne proces blev ledsaget af en styrkelse af EF's interne sammenhæng, som bl.a. kom i stand ved gennemførelse af det fælles marked og udbygning af den fælles politik.
It was vital for enlargement to be backed up by a strengthening of the Community's internal cohesion, which would involve completing the common market and strengthening the common policies.
Alt efter de foranstaltninger, som ville blive truffet, kunne udvidelsen dels forværre situationen i EF, dels realisere opbygningen heraf.
Depending on the measures taken, enlargement could either worsen the situation in the Community or round off the building of the Community edifice.
Efter at have berørt samtlige landbrugsproblemer, som rejste sig i Europa, hvis det ville tage denne nye udfordring op, understregede SPAAK, at et EF på 12 ville give anledning til betydelige spændinger i in stitutionerne og i beslutningsprocedurerne; dette nødvendiggjorde øgede solidaritetsbestræbelser, som burde komme til udtryk i en hyppigere anvendelse af flertalsafstemninger om spørgsmål, som ikke berørte vitale interesser, og som ikke objektivt set berettigede enstemmighed.
After having touched on the agricultural problems with which the Community would have to contend if it wanted to meet the new challenge, Mr SPAAK pointed out that the presence of twelve members would put a considerable strain on the institutions and the decisionmaking procedures. Hence the need for increased solidarity, which should be borne out in a more frequent use of majority voting whenever the topics under discussion did not touch on vital interests and did not warrant a unanimous decision.
Repræsentanterne for EF's økonomiske og sociale Udvalg gjorde opmærksom på, at Udvalget i en næsten enstemmigt vedtaget udtalelse havde givet sin principielle tilslutning til udvidelsen.
ciple of enlargement in an Opinion which had been carried almost unanimously.
Ordførerne havde be rørt de institutionelle og økonomiske vanskeligheder, som EF stod overfor, og som det måtte løse for at sikre, at denne nye udvidelse blev en succes.
The Opinion had referred to the institutional and economic problems which the Community had to solve if the second enlargement was to be a success.
Alois PFEIFFER (medlem at Det økonomiske og sociale Udvalg— Tyskland — Arbejdstagerne) gav et resumé af Udvalgets udtalelse om udvidelsen og mindede om, at Udvalget havde understreget de ofre og den ind sats, der var nødvendige for at afslutte forhandlingerne med et positivt re sultat. Det mål, der skulle nås, var at styrke og ikke at svække EF.
Mr Alois PFEIFFER (German memberof the Economic and Social Committee sitting on the Workers' Group) summarized the Committee's Opinion and pointed out that the Committe had highlighted the sacrifices and efforts needed to carry the negotiations through to a successful conclusion.
Byrderne og tilpasningsproblemerne i forbindelse med tiltrædelsen burde bæres af alle berørte parter efter solidaritetsprincippet.
The burdens and problems of adaption should be borne by all parties acting in a spirit of solidarity.
Han bemærkede bl.a., at den økonomiske politik burde bidrage til iværksættelsen af en dynamisk beskæftigelsespolitik i EF, da denne var en forudsætning for en generel velstandsstigning.
Economic policy had to contribute towards the implementation of a dynamic employment policy in the Community, for the improvement of general living standards hinged on this.
EF's regionalpolitik burde følgelig være koncentreret om oprettelse af varige arbejdspladser.
The Community's efforts in the field of regional policy should therefore centre on the creation of permanent jobs.
På Udvalgets vegne lod PFEIFFER de delegerede ganske tydeligt for stå, «at vi lægger megen vægt på, at ansøgerlandenes indlemmelse i EF bliver harmonisk og smertefri».
Mr PFEIFFER, on behalf of the Committee, formally assured the delegates that considerable importance was attached to the smooth integration of the applicant countries into the European Community.
EMO CAPODILISTA (medlem af Det økonomiske og sociale Udvalg — Italien — Gruppen : Andre interesser) redegjorde for land-
Mr EMO CAPODILISTA (Member of the Economic and Social Committee, Italy — Various Interests Group) put forward the Commit-
brugsaspektet i forbindelse med udvidelsen set med Udvalgets øjne.
tee's view on the agricultural aspect.
Han understregede, at antallet af bedrifter med strukturelle problemer ville stige meget voldsomt og uddybe de regionale skævheder.
Enlargement would mean a considerable increase in the proportion of farms requiring structural change and would exacerbate regional imbalances.
Der var fare for, at der ville opstå betydelige overskud af visse landbrugsprodukter fra Middelhavsområdet.
There was a risk that the enlarged Community would have large surpluses of some Mediterranean agricultural products.
Samtidig ville de strukturelt betingede overskud af visse landbrugsprodukter fra kontinentet kun kunne mindskes og ville ikke helt forsvinde.
At the same time it was possible that the structural surpluses in certain North European agricultural products would merely be reduced, but not eliminated.
Det var nødvendigt sammen med de kommende medlemslande at for handle sig frem til en strategi for en omlægning af disses produktion til andre afgrøder, specielt sådanne som havde et stort indhold af vegetabilske proteiner.
It was indispensable that a strategy be worked out with the new Member States for switching to new crops, in particular to crops rich in vegetable protein.
Med henblik herpå måtte der iværksættes gennemgribende foranstalt ninger og i forbindelse hermed fastlægges en overgangsperiode, der afpassedes således, at man inden den afsluttende fase nåede frem til en virkelig konvergens med hensyn til de økonomiske betingelser i forholdet mellem EF og ansøgerlandene. Dette kunne ske på grundlag af passende beskyttelsesklausuler og en revidering af de socio-strukturelle direktiver, således at disse kunne blive gennemført i Middelhavsområderne ved hjælp af en passende forøgelse af EF's finansielle midler.
Radical measures were needed; therefore the transitional period must aim to ensure that, before the final phase, there was a real alignment of economic conditions in the Community and in the applicant countries; it should do this by providing adequate safeguard clauses and updating the sociostructural Directives to make them applicable in the Mediterranean regions, thanks to increases in Community funding.
Endelig måtte der ikke ske en svækkelse af EF's forhandlingsposition.
Its negotiating power must not be weakened.
CARLI omtalte i denne forbindelse tre hovedproblemer, nemlig for det første strukturproblemerne, som skyldtes forskelle i udvikling.
Mr CARLI referred to three main problems : firstly, structural problems, insofar as the Community would be faced by differing levels of development.
For det andet måtte man være klar over den usikkerhed, der herskede med hensyn til konjunkturerne.
Secondly, economic uncertainty.
For det tredje ville det være hensigtsmæssigt at forbedre procedurerne i institutionerne og indlede arbejdet hermed allerede nu.
Thirdly, institutional procedures would have to be improved and a start made right now on studying this problem.
Til slut understregede CARLI, at EF burde foretage de nødvendige tilpasninger, således at ansøgerlandene fik mulighed for at tilpasse sig de gældende ordninger.
The Community must make the necessary adjustments so that the acceding countries could fall in line with its existing rules.
EF måtte for sit vedkomende undgå protektionistiske foranstaltninger, mens ansøgerlandene måtte undlade at forlange beskyttelsesklausuler.
The Commu nity must avoid protectionist measures, while the applicant countries must resist invoking the safeguard clauses.
Alt i alt var UNICE tilhænger af udvidelsen, såfremt den ikke medførte en svækkelse af de resultater, der var nået i EF.
In short, UNICE favoured enlargement provided that it did not undermine the Community's past achievements.
Derefter redegjordes der for de synspunkter, man inden for industrien har i de tre ansøgerlande :
The point of view of industrialists in the three applicant countries was then put forward :
1) Sammenslutningen af spanske industriorganisationer fandt grundlaget for mødet ændret på baggrund af de seneste aktuelle begivenheder.
social restructuring, but it asked the Community to assume its responsibilities too.
Den spanske industri var parat til og ønskede at tilpasse sig for at kunne træde ind i EF.
Stress was laid on the need for the Community to help Portugal restructure and stimulate the investments essential to economic development.
Tiltrædelsen ville medføre en ny udviklingsmodel, som byggede på konkurrence og det private initiativs rolle.
Industry had to be restructured to improve productivity.
De offentlige virksomheder måtte tilpasse sig disse regler.
The public sector would have an important role to play in that context.
3)J De græske arbejdsgivere fremførte, at den græske industri trods de vanskeligheder, som nogle sektorer var ude i, var besluttet på at tilpasse sig den nye situation, som tiltrædelsen indebar.
The President of the European Trade Union Confederation, Mr Wim KOK, speaking on behalf of his organization, stressed the impor-
Selv om EF-landene var ramt af store økonomiske vanskeligheder, måtte man overholde tidsplanen for udvidelsesforhandlingerne.
Although the economic difficulties of the EEC Member States were serious, the negotiation timetable had to be kept to.
En af de hovedfaktorer, som kunne sikre positive forhandlingsresultater, var en intensivere overførsel af finansielle midler fra de rige til de fattige regioner, idet den hidtidige finansielle intervention havde været ganske utilstrækkelig til at befordre den økonomi ske udvikling.
One of the factors essential to ensuring the success of enlargement would be the stepping-up of financial transfers from the rich to the poor regions; the amounts provided so far had been quite inadequate for promoting economic development.
Et sådant projekt for Sydeuropa kunne bidrage til et økonomisk opsving i EF, hvilket var påkrævet mere end nogensinde før.
Such a project for southern Europe could help in getting the Community economy moving again, which was more necessary than ever.
Arbejdstagernes økonomiske og sociale problemer, blandt hvilke arbejdsløsheden var det alvorligste, kunne kun løses på internationalt og europæisk plan. Bedre koordinering og konvergens i den økonomiske politik skulle danne baggrunden herfor.
The economic and social problems which workers had to face up to. the most serious of which was unemployment, could only be solved at international and Community level.
Med hensyn til arbejdskraftens frie bevægelighed mente fagbevægelsen, at denne grundlæggende ret, ligesåvel som EF-lovgivningens øvrige aspekter, burde indrømmes statsborgere i ansøgerlandene.
As far as freedom of movement for workers was concerned, the trade union movement considered that this basic right, like the other aspects of Community legislation, had to be granted to citizens of the acceding countries.
Den strukturelt betingede arbejdsløshed i nogle regioner gjorde det imidlertid nødvendigt, at den frie bevægelighed gennemførtes etapevis i en overgangsperiode.
But the structural unemployment in certain regions would require freedom of movement to be phased in during a transitional period.
Ansøgerlandenes arbejdstagerrepræsentanter støttede nok udvidelsen i princippet, men gav dog udtryk for visse bange anelser.
The representatives of Greek, Portuguese and Spanish workers stressed that they supported enlargement in principle but also expressed certain concerns.
De mente således, at der måtte drages omsorg for, at EF's hidtidige resultater fuldt ud kom arbejdstagerne til gavn. I første række skulle EF-tiltrædelse højne deres le vestandard og -vilkår.
Steps should be taken to see that workers benefited fully from what the Community had achieved.
I henseende til social- og arbejdsmarkedspolitikken var de mest presserende problemer arbejdsløshedsbekæmpelse, Soci alfondens intervention, forbedring af den faglige uddannelse, støtte til ugun stigt stillede regioner, arbejdskraftens frie bevægelighed i overensstemmelse med EF's bestemmelser samt disse bestemmelsers optagelse i den nationale lovgivning.
In the field of social policy the most urgent issues were unemployment, the use of the Social Fund, vocational training, helping backward regions, providing freedom of movement for workers in accordance with Community rules and getting these rules incorporated in national legislation.
For fagbevægelsens vedkommende er der en vis bekymring med hensyn til de multinationale selskabers stilling i EF.
The unions were worried about the position of multinationals in the Community.
I national sammenhæng har det været kritiseret at der er en vis mangel på informationer mellem de myndigheder, som fører forhandlingerne, og fagbevægelsen.
At national level, there had been complaints about an inadequate flow ofinformation between the unions and the authorities responsible for negotiations.
Alt i alt udtrykkes der håb om, at udvidelsen vil bidrage til politiske fremskridt og økonomisk udvikling i ansøgerlandene samt til beskyttelse af arbejdstagernes interesser.
On behalf of COPA its Vice President. Mr LUTE1JN. went into the agricultural problems which would be created by enlargement.
På COPA's vegne redegjorde COPA's næstformand, hr. LUTEIJN for de problemer der i forbindelse med udvidelsen melder sig i landbrugs­sektoren.
One of the prerequisites was that CAP should not be dismantled — i.e. adequate funds would have to be available.
Grundprincippet er, at Fællesskabet er åbent overfor udvidelsen, og COPA slutter op om dette princip.
COPA could not agree to CAP guarantees being scaled down. Current production should not be sacrificed.
Men dette er kun den ene side; de objektive vanskeligheder, som har skabt en betydelig usikkerhed hos visse landbrugere, må ikke undervurderes.
The underlying principles of CAP — uniform prices, preference for Community production and financial solidarity — should be retained.
Blandt de krav, vi stiller, skal nævnes en afvisning af en nedbrydning af den fælles landbrugspolitik, hvorved skal forstås at der må være tilstræk­keligt med pengemidler til rådighed i forbindelse med udvidelsen.
COPA had always favoured adoption of a fairly long-term sociostructural policy.
For COPA er omlægning af den fælles landbrugspolitik, bestående i en neds ­kæring . af garantierne, ikke acceptabel.
For the applicant countries that would entail a long transitional period, perhaps comprising three five-year stages.
Den nuværende produktion må ikke sættes '■ over styr.
The representatives of Greek.
Grundprincippet i den fælles landbrugspolitik, dvs. de fælles priser, EF­præferencertog den finansielle solidaritet, må fasthol­des.
Portuguese and Spanish agricultural organizations described their national agricultural sectors and the pro blems they faced.
Repræsentanterne for landbrugsorganisationerne i ansøgerlandene har på deres side fremlagt en oversigt over den situation, deres landbrugere be­finder sig i, og påpeget de problemer der ligger her.
The Spanish delegations were very critical about the current treatment of Spanish agricultural produce in the Community. An enlarged Community should condemn violence, it should be a Community of fraternity.
I denne sammenhæng bør man fremdrage struktursvagheder, be­drifternes ringe størrelse og det dårlige distributionssystem. Man kunne fastlægge en lang overgangsperiode, hvor EF­faciliteterne på det regionale, sociale og politiske område imidlertid straks fra begyndelsen anvendes med fuld effekts.
Before summing up the ESC Chairman. Mr VANNI, stated that, while it was not the task of the Economic and Social Committee to put forward new political assessments, it should nevertheless identify the obstacles to enlargement in the short and medium term and look for ways of overcoming them.
Hvad endelig angår Spanien, er der fra spansk side blevet klaget kraftigt over den behandling, som de spanske landbrugsprodukter får inden for Fællesskabet.
He then welcomed the broad consensus on the fundamental nature of enlargement.
Et udvidet Fællesskab bør fordømme voldshandlinger og istedet styrke broderskabsfølelsen.
The Conference was pleased that. according to Council and Commission spokesmen, negotiations were on schedule.
I lighed med andre talere understregede R. VANNI nødvendighed af i højere grad at inddrage de økonomiske og sociale kredse i afviklingen af udvidelsesforhandlingerne, ved at de løbende orienteres af de kompetente instanser.
Mr VANNI endorsed the wish expressed by several participants that socioeconomic interest groups should be more closely involved in negotiations via regular briefings from the appropriate authorities.
I lyset af konferencens resultater vil Udvalget fortsætte sine bestræbelser på at informere EF-institutionerne om erhvervs- og samfundsorganisationernes holdning samt uddybe kontakten mellem de økonomiske og so ciale kredse i de tolv lande.
In the light of the Conference's findings, the Committee will conti nue to keep the Community Institutions informed of the views of socioeconomic groups and endeavour to strengthen the links between the economic and social interest groups in the Twelve.
EF's økonomiske og sociale Udvalg afholdt sin 180. plenarforsamling den 2. og 3. juli 1980 i Udvalgets bygning under forsæde af formanden, R. VANNI.
The European Communities' Economic and Social Committee held its 180th Plenary Session at its headquarters in Brussels on 2 and 3 July 1980. Its Chairman, Mr Raffaele VANNI, presided.