natgillin/translations-raw huggingface dataset:
10 Formanden for Rettens Femte Udvidede Afdeling har ved kendelse af 18. oktober 1995 givet selskaberne Hasbro UK Ltd og Toys Manufacturers of Europe tilladelse til at intervenere i sagen til støtte for sagsøgernes påstande, og anmodningen om fortrolig behandling af visse af sagens akter er blevet imødekommet.
10 By order of 18 October 1995 of the President of the Fifth Chamber, Extended Composition, of the Court, Hasbro UK Ltd and Toys Manufacturers of Europe were granted leave to intervene in support of the form of order sought by the applicants and the Court granted the request for certain documents in the case to be treated as confidential.
11 Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland samt Kongeriget Spanien har, ved stævninger indleveret til Domstolens Justitskontor henholdsvis den
11 The United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland, by application lodged at the Registry of the Court of Justice on 6 June 1994, and the Kingdom of
13 Retten har ved skrivelse af 23. december 1998 fra Justitskontoret opfordret parterne til at fremsætte deres eventuelle bemærkninger angående konsekvenserne for nærværende sag af dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet.
13 By letter from the Registry of 23 December 1998, the Court invited the parties to submit their observations on the conclusions to be drawn from the judgment in United Kingdom v Council.
14 Ved skrivelse registreret på Rettens Justitskontor den 15. januar 1999 har Kongeriget Spanien dels nedlagt påstand om, at det fastslås, principalt, at den sag, som er anlagt til prøvelse af forordning nr. 1012/94 og nr. 1225/94, skal afvises, subsidiært at det fastslås, at den ugyldighedsindsigelse, som er rejst mod forordning nr. 519/94 og nr. 747/94, ikke tages til følge, dels nedlagt påstand om afvisning af, subsidiært at de sagsøgte frifindes for erstatningspåstanden.
14 By letter lodged at the Court Registry on 15 January 1999, the Kingdom of Spain asked the Court, first, to declare that the action brought against Regulations No 1012/94 and No 1225/94 was inadmissible and, in the alternative, to dismiss the plea of illegality raised against Regulations No 519/94 and 747/94, and, second, to hold the claim for compensation to be inadmissible or, alternatively, unfounded.
15 Ved skrivelser registreret på Rettens Justitskontor den 17. februar 1999 har Kommissionen og Rådet principalt nedlagt påstand om, at det fastslås, at det som følge af dommene i henholdsvis sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet og
15 By letters lodged at the Court Registry on 17 February 1999, the Commission and the Council requested the Court to declare that, following the judgments in United Kingdom v Council and Spain v Council, it was no longer necessary to
TYCO TOYS M.FL. MOD KOMMISSIONEN OG RÅDET sagen Spanien mod Rådet er ufornødent af træffe afgørelse i den foreliggende sag, subsidiært om frifindelse for så vidt angår annullationspåstanden og erstatningspåstanden, og endelig om, at sagsøgerne tilpligtes at betale sagens omkostninger.
TYCO TOYS AND OTHERS V COMMISSION AND COUNCIL adjudicate on the present action or, in the alternative, to dismiss as unfounded the action for annulment and the claim for compensation, and to order the applicants to pay the costs.
16 Ved skrivelse registreret på Rettens Justitskontor den 8. april 1999 er intervenienten, Hasbro UK Ltd, udtrådt af sagen.
16 By letter lodged at the Court Registry on 8 April 1999, the intervening party Hasbro UK Ltd discontinued its intervention.
17 Sagsøgerne har ikke fremsat bemærkninger til skrivelsen fra Rettens Justitskontor. tor.
17 The applicants did not submit any observations in response to the letter from the Court Registry.
18 Det bestemmes i artikel lili procesreglementet, at såfremt det er åbenbart, at sagen må afvises, eller sagen er åbenbart ugrundet, kan Retten uden at fortsætte sagens behandling træffe afgørelse ved begrundet kendelse.
18 Under Article 111 of the Rules of Procedure, where an action is manifestly inadmissible or manifestly unfounded in law, the Court may, without taking further steps in the proceedings, give judgment in the form of a reasoned order.
19 I den foreliggende sag anser Retten sagen for tilstrækkelig oplyst ved proces skrifterne og beslutter at træffe afgørelse uden at fortsætte sagens behandling.
19 In this instance, the Court considers it has sufficient information from the documents in the case and decides, pursuant to the aforesaid Article 111, to give judgment without taking further steps in the proceedings.
20 Til støtte for deres annullationspåstand har sagsøgerne udelukkende rejst ugyldighedsindsigelse mod artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 519/94 og mod artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94.
In support of their claim for annulment, the applicants raise only a plea of illegality against Article 1(2) of Regulation No 519/94 and Article 3(2) of Regulation 747/94.
Ugyldighedsindsigelsen mod artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 519/94
The plea of illegality raised against Article 1(2) of Regulation No 519/94
21 Rådet og Kommissionen har gjort gældende, at Domstolen med dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet forkastede alle de anbringender, som Det Forenede Kongerige havde fremsat, og dermed stadfæstede gyldigheden af forordning nr. 519/94, for så vidt angik legetøj indført fra Kina, på grundlag af en fuldstændig og dybtgående gennemgang af de anbringender, som blev fremsat af denne medlemsstat, og som sagsøgerne i den foreliggende sag har gentaget.
21 The Council and the Commission contend that the Court of Justice, by rejecting, in its judgment in United Kingdom ν Council, all the grounds for annulment put forward by the United Kingdom, confirmed the legality of Regulation No 519/94 as regards the toys imported from China, on the basis of a full and comprehensive analysis of the grounds which were pleaded by the Member State in that case and have been repeated by the applicants in the present case.
Kongeriget Spanien har gjort gældende, at de anbringender, som sagsøgerne har fremført til støtte for deres ugyldighedsindsigelse, er næsten ordret sammen faldende med dem, som Det Forenede Kongerige fremsatte i det direkte søgsmål. Domstolen forkastede disse anbringender i dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet, og dommen har retskraft for disse parters vedkommende.
The Kingdom of Spain points out that the grounds put forward by the applicants in support of their plea of illegality are worded in almost exactly the same terms as those put forward by the United Kingdom in its direct action.
Retten skal udtale, at sagsøgernes anbringender om, at der foreligger tilsidesættelse af begrundelsespligten, manglende bedømmelse af de faktiske omstændigheder, og om, at bedømmelsen er behæftet med åbenbare fejl, samt om tilsidesættelse af proportionalitetsprincippet og af princippet om forbud mod forskelsbehandling, i det væsentlige allerede blev fremsat i den sag, som dannede grundlag for dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet.
The Court finds that the pleas in law and arguments put forward by the applicants, alleging infringement of the duty to provide a statement of reasons, failure to assess the facts or a manifest error of assessment, and breach of the principles of proportionality and equal treatment have already been invoked, in essence, in the case leading to the judgment in United Kingdom ν Council.
Eftersom Domstolen med dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet forkastede alle de anbringender til støtte for annullationspåstanden, som Det Forenede Kongerige havde fremført, har den dermed stadfæstet gyldigheden af artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 519/94, for så vidt angår legetøj indført fra Kina.
Accordingly, by rejecting all the grounds of annulment put forward by the United Kingdom and repeated by the applicants in this action, the Court of Justice has confirmed, to that extent, the legality of Article 1(2) of Regulation No 519/94 so far as concerns the toys imported from China.
Sagsøgerne har desuden gjort gældende, at der foreligger manglende hjemmel, og at aftalen om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Kinesiske Folkerepublik af 21. maj 1995 (EFT L 250, s. 2) og de berørte importørers ret til at blive hørt er blevet tilsidesat.
The applicants also plead lack of legal basis, infringement of the Agreement on Trade and Economic Cooperation between the European Economic Community and the People's Republic of China of 21 May 1985 (OJ 1985 L 250, p.
De har desuden gjort gældende, at der foreligger en tilsidesættelse af princippet patere legem quam ipse fecisti, af retssikkerhedsprincippet, af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af god forvaltningsskik, ligesom der foreligger magt- og procedurefordrejning.
2) and infringement of the right of the importers concerned to a hearing. In addition, they allege breach of the principles of patere legem quam ipse fecisti, legal certainty, protection of legitimate expectations and good administration, and also misuse of powers and abuse of process.
Med hensyn til anbringendet om manglende hjemmel, erkendes det selv af sagsøgerne på s. 16 i deres replik, at den manglende henvisning i forordning nr. 519/94 til EF-traktatens artikel 113 (efter ændring nu artikel 133 EF) beror på en skrivefejl i den franske version af forordningen.
As regards the lack of legal basis, the applicants themselves acknowledge, on page 16 of their reply, that the omission of an express reference to Article 113 of the EC Treaty (now, after amendment, Article 133 EC) in Regulation No 519/94 is only a clerical error in the French version of the regulation.
Hvad angår tilsidesættelsen af aftalen om handelsmæssigt og økonomisk samarbejde mellem Det Europæiske Økonomiske Fællesskab og Den Kinesiske Folkerepublik skal det blot bemærkes, dels at sagsøgerne selv på s. 26 i stævningen erkender, at der ikke var noget i denne aftale, som forhindrede Rådet i at fastsætte kontingenterne i bilag II til forordning nr. 519/94, dels at Rådet — i modsætning til det, som er gjort gældende af sagsøgerne — har foretaget de i aftalen foreskrevne konsultationer i forbindelse med fastsættelsen af sådanne kontingenter, hvilket fremgår af 20. betragtning til forordningen.
As regards the infringement of the Agreement on Trade and Economic Cooperation between the European Economic Community and the People's Republic of China, it need merely be observed, first, that, as the applicants acknowledge on page 26 of their reply, nothing in the Agreement precluded the Council from adopting the quotas included in Annex II to Regulation No 519/94 and, second, that, contrary to what the applicants contend, it is apparent from the 20th recital of the regulation that, when the Council adopted the quotas, it did carry out the consultations specified in the Agreement.
Med hensyn til tilsidesættelsen af de berørte importørers ret til at blive hørt og af princippet patere legem quam ipse fecisti bemærkes, at Rådet ved udstedelsen af en grundforordning, som er en generel retsakt, ikke er forpligtet til at høre de berørte importører forud for fastsættelsen af kontingenterne i henhold til forordning nr. 519/94.1 øvrigt har sagsøgerne ikke på noget tidspunkt under sagen anmodet om at blive hørt af fællesskabs institutionerne.
As for infringement of the right of the importers concerned to a hearing and breach of the principle patere legem quam ipse fecisti, it must be pointed out that, as this is a parent regulation and, therefore, a measure of a general nature, the Council was not required to hear the views of the importers concerned before fixing the quotas laid down in Regulation No 519/94. Moreover, at no point in the procedure did the applicants ask for the opportunity to be heard by the Community institutions.
Endelig skal det med hensyn til anbringenderne om tilsidesættelse af retssikkerhedsprincippet, af princippet om beskyttelse af den berettigede forventning og af god forvaltningsskik, og for så vidt angår anbringendet om magt- og procedurefordrejning, bemærkes, at sagsøgerne ikke har ført det mindste bevis for, at sådanne uregelmæssigheder skulle foreligge.
Finally, as regards breach of the principles of legal certainty, protection of legitimate expectations and good administration, and as regards, also, misuse of powers and abuse of process, suffice it to state that the applicants have not adduced the slightest evidence of such irregularities.
På denne baggrund skal det fastslås, at det er åbenbart, at den ugyldighedsindsigelse, som er rejst mod artikel 1, stk. 2, i forordning nr. 519/94, ikke kan tages til følge.
In those circumstances, it must be held that the plea of illegality raised against Article 1(2) of Regulation No 519/94 is manifestly unfounded.
Ugyldighedsindsigelsen mod artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94
The plea of illegality raised against Article 3(2) of Regulation No 747/94
Det bemærkes, at artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94 bestemmer, at den referenceperiode, der finder anvendelse ved godtgørelsen af, at der er tale om traditionelle importører af varer med oprindelse i Kina, som er omfattet af de i bilag II til forordning nr. 519/94 omhandlede fællesskabskontingenter, »er ... kalenderårene 1991 og 1992«.
Article 3(2) of Regulation No 747/94 provides that the reference period for the purposes of demonstrating status as a traditional importer of products originating in China and subject to the Community quotas laid down in Annex II to Regulation No 519/94 'shall comprise calendar years 1991 and 1992'.
I denne forbindelse har sagsøgerne i stævningen gjort gældende, at i modsætning til, hvad der fremgår af sjette betragtning til forordning nr. 747/94, udgør årene 1991 og 1992 ikke nogen hensigtsmæssig referenceperiode, eftersom Kommissionen rådede over fuldstændige og repræsentative oplysninger vedrørende importen for 1993, på baggrund af hvilke den kunne have fastlagt en senere og mere repræsentativ referenceperiode for handelsstrømmene.
In this connection, the applicants point out in the application that, contrary to what is indicated in the sixth recital of Regulation No 747/94, the years 1991 and 1992 did not constitute an appropriate reference period since the Commission had full details of the imports for 1993, with which it could have established a later reference period which better reflected trade flows.
Kongerige mod Rådet forkastede Det Forenede Kongeriges anbringende om, at fastsættelsen af kontingenterne for 1994 til omfanget af importen for 1991 ville være i strid med proportionalitetsprincippet, for så vidt som sådanne kontingenter ville fremkalde et fald i importen på 50% i forhold til 1993.
The Commission maintains that the Court of Justice, in its judgment in United Kingdom ν Council, rejected the plea, raised by the United Kingdom, to the effect that the fixing of the 1994 quotas at the import levels for 1991 infringed the principle of proportionality in so far as the quotas were designed to cause a reduction in imports of approximately 50% in relation to 1993.
Kommissionen har i denne forbindelse understreget, at året 1993 ikke var repræsentativt, bl.a. som følge af den betydelige vækst i importen, som følger af de første statistikker, der forelå.
The Commission states, in this regard, that 1993 was not a typical year owing, amongst other things, to the significant rate of increase in imports revealed by the first available statistics.
Med denne begrundelse holdt Kommissionen året 1993 uden for den referenceperiode, som skulle tages i betragtning ved fastsættelsen af den traditionelle import.
For that reason, the Commission had excluded 1993 from the reference period to be taken into consideration for determining the traditional imports.
Da Domstolen antog, at kontingenterne for 1994 kunne fastsættes til omfanget af importen i 1991, kan det ikke gøres gældende over for Kommissionen, at den ikke har taget hensyn til 1993 som referenceperiode.
Since the Court of Justice considered that the 1994 quotas could be fixed at the level of imports achieved in 1991, the Commission cannot be criticised for not taking 1993 into account as a reference period.
Sagsøgernes anbringende er således uden indhold.
The plea raised by the applicants is therefore rendered devoid of substance.
I dommens præmis 89 udtalte Domstolen, at Rådet med rette kunne anlægge den vurdering, at det for at beskytte fællesskabsindustriens interesser mod det pres, som importen af legetøj fra Kina var udtryk for, ville være utilstrækkeligt blot at indføre tilsynsforanstaltninger.
In paragraph 89 of the judgment, the Court of Justice held that the Council was right to consider that, faced with the pressure exerted by imports of toys from China, mere surveillance measures would be insufficient to protect the interests of the Community industry.
I dommens præmis 90 tilføjede Domstolen, at Rådet, ved at fastsætte kontingenterne på samme niveau som importen i 1991, der var betydeligt større end de foregående års import, bestræbte sig på at finde en balance mellem fællesskabsindustriens behov for beskyttelse og opretholdelsen af et acceptabelt niveau i samhandelen med Kina på en måde, som ikke kan kritiseres.
In paragraph 90 the Court of Justice added that, by fixing the import quotas at the level of the 1991 imports, which was considerably higher than that of the previous years, the Council sought to balance the need to protect the Community industry with maintaining an acceptable level of trade with China in a manner that was not open to criticism by the Court of Justice.
På denne baggrund fremgår det af præmis 88, 89 og 90 i dommen i sagen Det Forenede Kongerige mod Rådet, at Rådet havde ret til i bilag II til forordning nr. 519/94 at fastsætte kontingenterne til niveauet for importen for 1991.
It is therefore clear, from paragraphs 88 to 90 of the judgment in United Kingdom ν Council, that it was reasonable for the Council to fix the quotas contained in Annex II to Regulation No 519/94, at the level of the 1991 imports.
Dermed kan det ikke bebrejdes Kommissionen, at den ikke har taget året 1993 i betragtning i artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94, som fastsætter den referenceperiode, der finder anvendelse ved godtgørelsen af, at der er tale om traditionelle importører af varer med oprindelse i Kina, som er omfattet af de i bilag II til forordning nr. 519/94 omhandlede fællesskabskontingenter.
Conse­quently, the Commission cannot be criticised for not having taken the year 1993 into account in Article 3(2) of Regulation no 747/94, which defines the reference period for the purposes of demonstrating status as a traditional importer of products originating in China and subject to the Community quotas laid down in Annex II to Regulation No 519/94.
Som følge deraf er det åbenbart, at ugyldighedsindsigelsen mod artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94 ikke kan tages til følge.
The plea of illegality raised against Article 3(2) of Regulation No 747/94 is therefore manifestly unfounded.
Det følger af ovenstående, at eftersom påstanden om annullation af artikel 1 i forordning nr. 1012/94 og af artikel 1 i forordning nr. 1225/94 udelukkende er baseret på den ugyldighedsindsigelse, der er rejst mod artikel 1, stk. 2, i
It follows from all the foregoing that the claims for the annulment of Article 1 of Regulation No 1012/94 and Article 1 of Regulation No 1225/94, since they are based solely on the plea of illegality raised against Article 1(2) of Regulation
KENDELSE AF 13.12.1999 — SAG T-268/94 forordning nr. 519/94 og artikel 3, stk. 2, i forordning nr. 747/94, bør det fastslås, at det er åbenbart, at de ikke kan tages til følge.
No 519/94 and Article 3(2) of Regulation No 747/94, must be dismissed as manifestly unfounded in law.
Hvad angår erstatningspåstanden er det ligeledes åbenbart, at den ikke kan tages til følge, idet de anfægtede forordninger ikke er ugyldige og dermed ikke udløser noget erstatningsansvar for Fællesskabet.
The claims for compensation are also manifestly unfounded in law because the contested regulations are not vitiated by any illegality of a nature such as to cause the Community to incur liability.
Sagsøgerne har tabt sagen og bør derfor pålægges at betale deres egne omkostninger og in solidum Kommissionens og Rådets omkostninger i overensstemmelse med disses påstand herom.
Since the applicants have been unsuccessful, they must be ordered to bear their own costs and, jointly and severally, to pay those of the Commission and the Council, which have applied for costs.
Kongeriget Spanien bør derfor betale sine egne omkostninger.
The Kingdom of Spain shall therefore bear its own costs.
Retten kan i henhold til procesreglementets artikel 87, stk. 4, tredje afsnit, pålægge andre intervenienter end medlemsstater og institutioner at bære deres
Under the third subparagraph of Article 87(4) of the Rules of Procedure, the Court may order an intervener other than a Member State or an institution to
TYCO TOYS M.FL. MOD KOMMISSIONEN OG RÅDET egne omkostninger, når de er indtrådt i en sag. I denne sag bør Toys Manufacturers of Europe og Hasbro UK Ltd bære deres egne omkostninger.
TYCO TOYS AND OTHERS V COMMISSION AND COUNCIL bear its own costs.
RETTEN (Femte Udvidede Afdeling)
THE COURT OF FIRST INSTANCE (Fifth Chamber, Extended Composition) hereby orders:
Forenede sager T-189/95, T-39/96 og T-123/96
Joined Cases T­189/95, T­39/96 and T­123/96
Service pour le groupement d'acquisitions (SGA) mod Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber
Service pour le Groupement d'Acquisitions (SGA) ν Commission of the European Communities
»Konkurrence — salg af motorkøretøjer — undersøgelse af klager — passivitets-, annullations- og erstatningssøgsmål«
(Competition — Distribution of motor vehicles — Examination of complaints — Action for a declaration of failure to act, for annulment and for compensation)
Rettens dom (Første Afdeling) af 13. december 1999
Judgment of the Court of First Instance (First Chamber), 13 December 1999 11­3591
Annullationssøgsmål — akter, der kan være genstand for søgsmål — begreb — retsakter, der fremkalder retligt bindende virkninger — administrativ procedure om anvendelse af konkurrencereglerne — Kommissionens undladelse af at besvare en opfordring til at handle — ikke omfattet
Actions for annulment — Actionable measures — Meaning — Measures producing binding legal effects — Administrative proceeding in implementation of the competi­tion rules — Failure of the Commission to respond to a request to act — Not an actionable measure
Konkurrence — administrativ procedure — undersøgelse af klager — Kommissionens fastsættelse af prioriteter — hensyntagen til Fællesskabets interesse i behandlingen af en sag — Kommissionens skønsbeføjelse — forpligtelse til at begrunde beslutningen om henlæggelse — retlig prøvelse
Competition — Administrative proceedings — Investigation of complaints — Order of priority assigned by the Commission — Account taken of the Community interest in the investigation of a case — Discretion enjoyed by the Commission — Commission obliged to state reasons for a decision not to investigate a complaint further — Decision subject to judicial review
SAMMENDRAG — FORENEDE SAGER T-l89/95, T-39/96 OG T-123/96
SUMMARY — JOINED CASES T­189/95, T­39/96 AND Τ­123/96
Annullationssøgsmål — anbringender — væsentlige formelle mangler — Fællesskabets retsinstanser undersøger af egen drift
Actions for annulment — Pleas in law — Breach of essential procedural require­ments — Court may consider that question of its own motion