natgillin/translations-raw huggingface dataset:
I år har Domstolen for første gang gjort brug af sin nye kompetence til at henvise sådanne forelæggelser til afdelingerne, som »væsentligst er af teknisk karakter og vedrører områder, for hvilke der allerede findes en fast retspraksis« (procesreglementets artikel 95).
For the first time this year the Court exercised the power newly conferred on it to assign to the Chambers references 'which are of an essentially technical nature or concern matters for which there is already an established body of case law' (Rules of Procedure, Article 95).
Det er bemærkelsesværdigt, at derer så stor forskel mellem medlemsstaterne, hvad angår antallet af forelæggelser, som deres retsinstanser indgiver til Domstolen.
A noteworthy fact is the imbalance that exists as between the Member States as regards the number of references that their Courts and Tribunals send to this Court.
Ved slutningen af 1975 havde der været 167 forelæggelser fra Tyskland, 58 fra Nederlandene, 41 fra Frankrig, 40 fra Belgien, 38 fra Italien, 6 fra Luxembourg, 2 fra Det forenede Kongerige, 1 fra Danmark og ingen fra Irland.
Down to the end of 1975 there had been 167 references from Germany, 58 from the Netherlands, 41 from France, 40 from Belgium, 38 from Italy, 6 from Luxembourg, 2 from the United Kingdom, 1 from Denmark and none from Ireland.
De franske og italienske retter var bemærkelsesværdigt længe om at komme i gang med at indgive forelæggelser indtil for ganske nylig.
The French and Italian Courts were noticeably slow to make references until fairly recently.
Således blev 15 af de 41 forelæggelser fra Frankrig indgivet i 1975.
Thus, of those 41 references from France, 15 were made in 1975.
På lignende måde blev 14 af Italiens 38 forelæggelser indgivet i 1975.
Similarly, of the 38 references from Italy, 14 were in 1975.
I forbindelse med anmodningerne om præjudiciel afgørelse skal jeg ikke undlade at nævne sagen EMI mod CBS.
In the context of references for preliminary rulings I cannot forbear to mention the case of EMI ν CBS.
Det drejer sig om en tvist om varemærker mellem et engelsk og et amerikansk selskab, der har ført til sideløbende sager i Chancery Division i High Court i London, i Sø- og Handelsretten i København og i Landgericht Köln.
This is a dispute about trade­marks between an English and an American company, which has led to parallel proceedings in the Chancery Division of the High Court in London, in the Sø­og Han­delsretten in Copenhagen and in the Landgericht of Cologne.
Da sagsøgte i alle disse sager på beråbte sig fællesskabsretten, indgav hver af de nævnte retter i 1975 anmodning til Domstolen om en præjudiciel afgørelse af de samme, eller næsten identiske, spørgsmål.
Defences based on Community law having been raised in each set of proceedings, each of those Courts, in 1975, referred to this Court for a ruling the same, or very similar, questions.
De tre sager blev behandlet samlet, og Domstolen afsagde dom heri i juni d.å.
The three cases were heard together and the Court de­livered Judgment on them together last June.
Jeg mener, at dette markant understreger værdien af fremgangsmåden med præjudicielle afgørelser.
This, I think, vividly underlines
ningerne om gennemførelse af den fælles landbrugspolitik, der enkeltstående har givet anledning til mest arbejde.
As a result of its use by those three Courts, the interpretation and application of Community law in that case will be uniform in the three Member States concerned.
På dette område er det ikke så meget deltagere i landbrugsproduktionen som mellemhandlere (importører, eksportører, møllerier og lignende), der anlægger sag ved Domstolen — skønt der har været en berømt sag om de præmier, som en italiensk dame var berettiget til for slagtning af sine køer.
In this field it is not so much members of the farming community as members of the trading community (importers, exporters, millers and the like) who litigate before us — though there was one celebrated case about the grants that an Italian lady was to receive on the slaughter of her cows.
Konkurrencesager har været den næststørste gruppe tæt fulgt af sager om social sikring — som regel hidrører de sidstnævnte fra anmodninger om præjudiciel afgørelse, ikke fra direkte søgsmål.
Competition cases have been the second most numerous category, closely followed by social security cases — the latter being as a rule references for preliminary rulings, not direct actions.
Herefter kommer sager om told mellem medlemsstater og afgifter med tilsvarende virkning (skønt der på det sidste har været færre af disse, end der var i 1960'erne og de tidlige 1970'ere), sager om fjernelse af hindringer for de frie varebevægelser mellem medlems staterne, herunder sager om udøvelse af industriel og kommerciel ejendomsret og om statslige handelsmonopoler, sager om fortolkningen af den fælles toldtarif (normalt anmodninger om præjudiciel afgørelse) og endelig sager om statsstøtte og interne afgifter.
Next come cases about customs duties between Member States and charges having equivalent effect to them (though there have been fewer of these lately than there were in the 1960s and early 1970s); cases on the removal of restrictions on the free movement of goods between Member States, including cases about the exercise of industrial and commercial property rights and about State commercial monopolies; cases about the interpretation of the Common Customs Tariff (usually references for preliminary rulings); and cases about State aids and internal taxation.
Skønt der tidligere var relativt få, har der for nylig været et væld af sager om arbejdskraftens frie bevægelighed, etableringsfriheden og den frie ret til udveksling af tjenesteydelser inden for fælles markedet.
Although there were comparatively few in earlier days, there has recently been a spate of cases about the free movement of workers, freedom of establishment and freedom to provide services within the Common Market.
Til gengæld har transportområdet, som der tidligere var en del stridigheder om, i den sidste tid ligget stille.
In contrast, the subject of transport, about which there was a certain amount of litigation in earlier days, has not been a lively one recently.
Jeg er klar over, at mit omkvæd har været »bortset fra tjenestemandssager«.
I am conscious that my recurring theme has been 'leaving aside staff cases'.
Tjenestemandssager kan efter min mening sammenlignes med myg, de er nemlig pågående og generende.
Staff cases, to my mind, are like mosquitoes, persistent and distracting.
Deres antal er heller ikke ubetydeligt.
Nor are they negligible in number.
I 1974 blev der afsagt 13 domme i tjenestemandssager, i 1975 22, næsten halvt så mange som anmodningerne om præjudiciel afgørelse.
In 1974 there were 13 Judgments in staff cases; in 1975 22, nearly half as many as in references for preliminary rulings.
Det arbejde, som i hvert fald af generaladvokaten, skal udføres i en tjenestemandssag, er gennem snitligt større end i en anmodning om præjudiciel afgørelse, fordi tjenestemandssager meget ofte er præget af usikkerhed med hensyn til faktum.
The amount of work involved in a staff case, for the Advocate-General at least, is on average greater than that in a reference for a preliminary ruling, because staff cases so often give rise to issues of fact.
Jeg vil ikke gøre flere bemærkninger om tjenestemandssager bortset fra — og her mener jeg at kunne tale på hele Domstolens vegne — at Domstolen varmt hilser det forslag velkomment, der i princippet er blevet godkendt af justitsministrenes Råd, og som går ud på at oprette en underinstans til pådømmelse af tjenestemandssager, fra hvilken der kun på grundlag af jus skulle være ret til appel til Domstolen.
I propose to say no more about staff cases except — and in this I think I speak for the whole Court — that the Court very much welcomes the proposal, which has been approved in principle by the Council of Ministers of Justice, to set up a Court of first instance to hear staff cases, from which there would be only a right of appeal on law to this Court.
Min oversigt ville være ufuldstændig, dersom jeg ikke nævnte den nye kompetence, som Domstolen har fået tillagt som følge af, at protokollen om Domstolens fortolkning af konventionen af 27. september 1968 om domstolenes kompetence og fuldbyrdelse af retsafgørelser i civile og kommercielle sager er trådt i kraft den 1. september 1975. Protokollen giver visse underretter, ap-
My survey would be incomplete if I did not mention the new jurisdiction that has been conferred on the Court as a result of the entry into force on
pelretter og andre myndighed i de kontraherende stater beføjelse til at forelægge spørgsmål om fortolkning af konventionen for Domstolen med henblik på en præjudiciel afgørelse.
This Protocol confers power on certain Courts, Tribunals and other authorities in the Contracting States to refer questions of interpretation of the Convention to this Court for preliminary ruling.
Indtil 15. juli i år vår der allerede i henhold hertil indgivet 7 anmodninger.
Down to 15 July last, 7 references had already been made under it.
Der var retsmøde om de første to den 30. juni og om en tredje den 14. juli.
The first two were heard on 30 June and a third on 14 July.
Her synes således at være en kilde til mange nye opgaver for Domstolen.
So this looks like becoming a fertile fresh source of work for the Court.
Statistiske oplysninger om Domstolens virksomhed
Statistical_BAR_Information on the Proceedings of the Court
Umiddelbare klager
Direct actions
I alt fra medlemsstater
Total Member States
I alt:
Total :
Domme og kendelser om foreløbige forholdsregler
Judgments and interim orders
Domme afsagt i afsluttede sager
Judgments given in cases completed
Mellcmafgørelscr
Interlocutory judgments
Genstanden for de umiddelbare klager
Subject matter of direct actions
Beskyttelsesforanstaltninger (Tr. art. 226)
Protective measures (Tr. Art. 226)
Strukturfond for landbruget (Tr. art. 40)
Art. 40)
Rådgivende udvalg (Tr. art. 18)
Consultative Committee (Tr. Art. 18)
Afgifter (Tr. art. 49—50)
Arts. 49—50)
Skrotudligning (Tr. art. 53)
Equalization of scrap metal (Tr. Art. 53)
Interne afgifter (Tr. art. 95—99)
Arts. 95—99)
Genstanden for de præjudicielle spørgsmål
Subject matter of preliminary rulings
Frie varebevægelser (Tr. art. 9—11)
Arts. 9—11)
Statslige handelsmonopoler (Tr. art. 37)
National monopolies (Tr. Art. 37)
Marked for landbrugsvarer (Tr. art. 38—47)
Art. 177)
Social sikring af vandrende arbejdstagere (Tr. art. 51)
Social Security for migrant workers (Tr. Art. 51)
Tjenesteydelser (Tr. art. 59—60)
Right of establishment (Tr. Arts. 52—58)
Retter, der har anmodet on præjudiciel afgørelse
Courts which have requested a preliminary ruling
Højesteret Andre:
Højesteret Others
En medlemsstats misligholdelse af traktat mæssige forpligtelser:
Failure by a Member State to fulfil its obligations under the Treaties
Redegørelse for fællesskabsrettens anvendelse i medlemsstaterne af
Address on the application of Community law in each of the Member States by
Dommer ved De europæiske Fællesskabers Domstol
Judge at the Court of Justice of the European Communities
Problemets afgrænsning og baggrund 1.
Background and salient features of the problem 1.
I de fleste sager sker anvendelsen problemfrit 2.
In the majority of cases application proceeds with no problem 2.
Fællesskabsrettens enhed og de nationale retsforholds forskellighed .. 3.
Unity of Community law and diversity of national contexts 3.
Hindringerne for fællesskabsrettens korrekte anvendelse
Identification of the obstacles to proper application of Community law
Fællesskabsrettens indførelse og udvikling inden for de nationale rammer
Introduction and deployment of Community law within the framework of the individual Member States
De processuelle midler, hvorved fællesskabsrettens krav kan bestemmes i forhold til den nationale ret
Procedures which provide an opportunity for defining the requirements of Community law in regard to national law
Fællesskabets retspraksis som »fælles model«
The caselaw of the Community Court as a 'common model'
Danmark, Irland, Det forenede Kongerige: Løsninger fastlagt på for­hånd gennem lovgivning
Denmark, Ireland, United Kingdom: solutions provided in advance by legislation
BR Tyskland, Belgien, Frankrig, Italien : Diskussioner på domstolsniveau vedrørende de grundlæggende anvendelsesproblemer
Germany, Belgium, France, Italy: legal debate concerning fundamental problems of application
Status over udviklingen i retspraksis ; skønhedspletter
Assessment of developments; the dark side of the picture
Bilag I og II (Retspraksis og bibliografi)
Appendices I and II (Cases and Bibliography)
At berette om fællesskabsrettens anvendelse i medlemsstaterne eller rettere dens anvendelse ved domstolene, er et særdeles vanskeligt emne.
The application of Community law, mote specifically its application through the courts and tribunals in the Member States, is a particularly difficult subject on which to speak.
Vanskeligt på grund af problemets rækkevidde, idet det drejer sig om at under søge forudsætningerne for denne anvendelse i ni stater og at vurdere situationen under hensyntagen til retlige forhold, der adskiller sig ret betydeligt fra en medlemsstat til en anden.
It is difficult by reason of the extent of the problem, since its salient features have to be sought in nine States and the situation has to be evaluated in relation to legal contexts which differ quite profoundly one from another.
Et vanskeligt og endog ømtåleligt emne, fordi man under undersøgelsen, selv om man bestræber sig på at komme til bunds i tingene, ikke kan undgå ved siden af et klart vidnesbyrd om de nationale retters store åbenhed og helstøbte vilje til at sikre fællesskabsrettens anvendelse, at opdage, at der endnu består nogle vanskeligheder, nogen forvirring over for problemer, hvis eksistens og vigtighed man må erkende.
It is not only a difficult subject but also a delicate one, since as the investigation progresses, if one is really trying to get to the root of the matter, it reveals, alongside an obvious manifestation by the courts and tribunals of the Member States of an open-minded attitude and of an unfaltering will to ensure the application of Community law, certain residual difficulties, certain perplexities in the face of undeniably real and serious problems.
En realistisk fremstilb'ng af emnet kræver altså, at man ved siden af de positive elementer i situationen også nævner de problemer, der fortsat findes, så meget desto mere som fællesskabsrettens definitive konsolidering vil afhænge af deres løsning. ning.
Consequently, a realistic presentation of the subject demands that in taking note of the positive achievements, we do not overlook the problems which are still with us, all the more so as their solution will depend upon an ultimate consolidation of Community law.
I denne ånd vil jeg først i en første del gøre rede for problemets afgrænsning og baggrund, inden jeg viser under hvilke betingelser og i hvor høj grad, an vendelse af fællesskabsretten har kunnet sikres inden for medlemsstaterne.
With this in mind, I shall first of all set out in Part 1 of this address the background to the problem and its salient features, and then go on to show in Part 2 in what circumstances and to what extent it has been possible to ensure application of Community law within the Member States.
DEL — Problemets afgrænsning og bag grund
Background and salient features of the problem
I de fleste sager sker anvendelsen problemfrit
In the majority of cases application proceeds with no problem
De tilfælde, hvor fællesskabsretten i sine forskellige udformninger finder anvendelse — traktatbestemmelserne selv — fællesskabsforordninger — nationale bestemmelser til gennemførelse af direktiver eller beslutninger — er i vore dage blevet utallige.
The instances of the application of Community law in its different forms — the Treaty provisions themselves, Community regulations, national provisions adopted to give effect to directives and decisions of the Community institutions — have by now become too numerous to count.
Hele sektorer i den offentlige forvaltning, som f.eks. toldvæsenet, udenrigshandelen, landbruget, arbejdet, den sociale sikring, reglerne om udlændinge, lever allerede »i fællesskabsretstid«.
Whole sectors of public administration, such as those dealing with customs, with external trade, with social security and with control of foreigners, are already 'taking their cue from European law'.
Fællesskabsretten spreder sig over så mange ting og griber så dybt ind i med lemsstaternes indre forhold, i de mest forskellige tvister — civile sager og handelssager, skattesager og klager over forvaltningen, sociale sager, selv straffesager ... — at den nationale dommer, ofte i de mest overraskende sammenhænge, konstaterer indvirkningen af fællesskabsrettens bestemmelser.
The diversification of Community law is so great and its penetration within the Member States so deep, that the impact of provisions of Community law, sometimes in the most unexpected contexts, is manifested to the judge in the Member State in the most diverse legal actions — commercial and civil cases, fiscal cases and administrative actions, social cases and even criminal cases.
Den almindeligste og mest normale reaktion er, at dommeren lader disse bestemmelser indgå i sin retlige bedømmelse og således sikrer, at de anvendes på lige fod med forskrifterne i hans egen nationale lovgivning.
His most usual reaction, quite properly, is to bring these elements of law into his legal reasoning, and thus to ensure their application on an equal footing with the rules prescribed by his own national law.
Fællesskabs retten er allerede så godt tilpasset i vore stater, så godt indarbejdet i rets systemerne, at dens anvendelse sker automatisk og problemløst.
Community law is already so well established in our Member States, so well incorporated into judicial principles that it is applied without question and raises no particular problem.
Dette er årsagen til, at den mest positive og vigtigste del af fællesskabsrettens gennem førelse foregår ubemærket, fordi den netop ikke volder nogen vanskelighed.
Thus it is that the most positive and the most substantial part of the implementation of Community law passes unnoticed, precisely because it does not present any difficulty.
Imidlertid giver fællesskabsrettens anvendelse i visse tilfælde, betydeligt færre end de ovenfor nævnte, anledning til tvivlsspørgsmål, fællesskabsretten kan endog selv skabe vanskeligheder.
However, in certain cases, less numerous than the foregoing, the application of Community law does raise doubts, and can indeed give rise to difficulties.
To former for problemer af forskellig betydning skal i denne forbindelse udskilles, alt efter om man betragter fælles skabsretten for sig selv eller dens forhold til national ret.
In this connexion two sorts of problems of differing degrees of difficulty must be distinguished according as one looks at Community law in itself or in its relationship to national law.
a) Først kan der opstå vanskeligheder i forbindelse med fortolkningen af fællesskabsretten; problemet er ikke væsentligt forskelligt fra det problem, som fortolkningen af de nationale lovbestemmelser rejser.
(a) First of all, uncertainties may arise concerning the interpretation of Community law; the problem is not intrinsically different from that posed by the interpretation of national law.
Desuden kan det forekomme, at gyldigheden af en retsakt, der er afledt af fællesskabsretten,
Furthermore, a dispute may be brought before the national court as to the validity of a measure of secondary Community law; the Community is indeed founded on the principle of
anfægtes ved den nationale retsinstans; Fællesskabet er nemlig grundlagt ud fra retsbeskyttelsesprincippet, og ethvert retssubjekt kan derfor for retterne bestride gyldigheden af en afledt retsakt, som man vil gennemtvinge over for den pågældende, hvis denne mener, at retsakten strider mod den grundlæggende traktats bestemmelser eller mod almindelige retsprincipper, der er en bestanddel af Fællesskabet retssystem.
compliance with the law, and consequently any individual subject to it is entitled to dispute before the courts the validity of a measure of secondary law which purports to apply to him, if he considers that it does not comply with the rules of the basic Treaty or with the general legal principles which form an integral part of the Community legal system.
Det drejer sig altså her om tvivlsspørgsmål og tvister, som alene vedrører fællesskabsretten; det er for at løse dette problem i samme ånd, at den præjudicielle procedure i artikel 177 er blevet optaget i EØF-traktaten.
These are doubts and disputes which concern Community law in itself; with a view to solving this problem logically, the EEC Treaty adopted the procedure of the preliminary ruling under Article 177.
Det er altså gennem denne procedure, at vi opdager en første kategori af tilfælde, hvor fællesskabsrettens anvendelse volder problemer inden for medlemsstaterne.
Thus one category of cases in which the application of Community law causes problems within the Member States can be discerned through this procedure.
For os er disse problemer ikke foruroligende, eftersom de, netop takket være det samarbejde, som finder sted mellem de nationale retter og fællesskabsdomstolen, kan løses på tilfredsstillende måde.
These problems do not give us cause for concern, since, precisely because of the intercommunication between the courts and tribunals of the Member States and the Community Court, they can be satisfactorily resolved.
Til ovenstående er der knyttet én enkelt betingelse, nemlig at de nationale retter virkeligt anvender denne procedure, hver gang de står over for et uløst fortolkningsproblem eller en indsigelse om ugyldighed, der har forbindelse med fællesskabsretten.
This is subject always to one condition: that the courts and tribunals of the Member States do in fact avail themselves of this procedure every time they are faced with a hitherto unresolved problem of interpretation or with a dispute on validity where Community law is concerned.
b) De tilfælde, hvor fællesskabsrettens anvendelse skaber en konflikt mellem fællesskabsretten og national ret, er vanskeligere, for her står den nationale retsinstans, eller den tror, den gør det, over for modstridende krav, dels som følge af fællesskabsretten og dels som følge af den nationale ret, som den skal anvende.
(b) The cases where the application of Community law gives rise to a conflict between Community law and national law are more difficult, fot in such cases the national court is — or considers itself to be — faced with conflicting demands deriving, on the one hand, from Community law and, on the other, from the national law which it has a duty to apply.
Særligt vanskeligt er det, når fællesskabsbestemmelsen tilsyneladende eller reelt strider mod en norm af højere gyldighed i det nationale norm system, således som det er tilfældet med en lovbestemmelse eller endog en grundlovsbestemmelse.
The difficulty is particularly acute when this conflict, be it apparent or real, involves a rule of high standing in the hierarchy of the provisions of the national law, as is the case with a provision of statute law or even of constitutional law.
Fra et fællesskabssynspunkt indebærer situationen et stort usikkerhedsmoment, fordi ansvaret for løsningen i et sådant tilfælde kun påhviler de nationale retter.
From the Community's point of view, the situation involves an element of profound uncertainty since, in this case, the duty to find the solution rests solely on the court or tribunal of the Member State.
Naturligvis vil disse kunne anmode Domstolen — og adskillige dommere har ikke undladt at gøre det — om at oplyse dem om rækkevidden af og kravene i fællesskabsretten, som er den ene modpol i kon flikten ; men det er alligevel den nationale ret, som i sidste instans skal afgøre konflikten på egen hånd.
Of course, it will be able to ask the Court of Justice — and numerous courts have not hesitated to do so — to enlighten it about the scope and requirements of Community law, which is one of the adversaries in the conflict; but in the last analysis the national court will still have to settle the conflict on its own authority.