natgillin/translations-raw huggingface dataset:
Den eneste eksport af tændere, som sagsøgeren har foretaget i undersøgelsesperioden, og som blev gennemført med henblik på, at
Its single shipment of lighters during the course of
Fællesskabsinstitutionerne har således tilsidesat lighedsprincippet ved at behandle helt forskellige situationer ens.
In its view, therefore, the Community institutions infringed the principle of equal treatment by treating completely different situations in the same way.
Ifølge sagsøgeren har fællesskabsinstitutionerne også tilsidesat proportionalitetsprincippet.
The applicant also maintains that the Community institutions breached the principle of proportionality.
Indførelse af en antidumpingtold i sagsøgerens tilfælde er en uforholdsmæssig anvendelse af de beføjelser, grundforordningen tillægger fælles skabsinstitutionerne, idet det ikke har været nødvendigt for at nå det mål, der forfølges.
In its case, the imposition of an anti­dumping duty represents a disproportionate use of the powers conferred on the Community institutions by the basic regulation, since it was not necessary in order to attain the objective pursued.
Det sagsøgende selskab har godtgjort, at dets eksport til Fællesskabet ikke er en integrerende del af dets sædvanlige aktiviteter, og at det derfor er usandsynligt, at det vil foretage en sådan eksport i fremtiden.
The applicant has demonstrated that its exports to the Community market do not form an integral part of its normal business and that, in consequence, there is no likelihood of such exports being made in the future.
Som led i anbringendet om, at begrundelsen er utilstrækkelig, har sagsøgeren anført, at fællesskabsinstitutionerne med urette har lagt målpriser til grund for beregningen af antidumpingtolden.
In its plea alleging failure to provide sufficient reasons, the applicant claims that the Community institutions wrongly used target prices to calculate the anti­dumping duty.
Sagsøgeren har herved henvist til Domstolens dom af 5. oktober 1988 (forenede sager 260/85 og 106/86, TEC mil. mod Rådet, Sml. s. 5855, præmis 48, 49 og 50), hvori Domstolen ifølge sagsøgeren fastslog, at målpriser anvendes, når de faktiske markedspriser er faldet og derfor ikke længere kan anvendes som sammenligningsgrundlag.
It relies on the judgment of the Court of Justice in Joined Cases 260/85 and 106/86 TEC ν Council [1988] ECR 5855, paragraphs 48 to 50, according to which target prices are to be used when actual prices on the market have been reduced and can no longer be used for comparison.
Anvendelse af en målpris er kun tilladt i det tilfælde.
Only in such a case is the use of target prices justified.
Hvis priserne ikke er faldet overhovedet, er det EF-producenternes faktiske priser, der skal anvendes som sammenligningsgrundlag.
Where prices are not depressed, the prices to be used in the comparison are the actual prices of the Community producers.
Såfremt fællesskabsinstitutionerne havde haft mulighed for at anvende de faktiske priser med henblik på fastsættelse af antidumpingtoldsatsen, ville sagsøgeren ikke være blevet pålagt en antidumpingtold.
If the Community institutions had used the actual prices in order to fix the level of the anti­dumping duty, no anti­dumping duty would have been imposed on the applicant.
Fællesskabsinstitutionerne bestræber sig derfor alene på at fastslå, om skaden er forvoldt af dumpingimport fra et land, der er omfattet af undersøgelsen.
Consequently, the Community institutions are concerned only to assess whether injury has been caused by dumped imports from the country under investigation.
Rådet har understreget, at sagsøgerens henvisning til forordning nr. 1696/88 af 14. juni 1988 (jf. ovenfor i præmis 53) ikke er relevant i den foreliggende sag, idet de faktiske omstændigheder ikke er de samme. Navnlig var det alle de amerikanske producenters eksport, som ikke indgik i den kumulative vurdering, og ikke eksport fra en enkelt amerikansk producent.
The Council contends that the argument inferred by the applicant from Regulation No 1696/88, cited above (see paragraph 53), has no bearing on the present case because the facts are not the same.
Rådet har påpeget, at sagsøgeren ikke i stævningen har gjort gældende, at princippet om forbud mod forskelsbehandling og proportionalitetsprincippet er tilsidesat.
The Council points out that, in its application, the applicant did not mention breach of the principles of equal treatment and proportionality.
Disse argumenter er for første gang blevet fremført i replikken, uden at sagsøgeren har forklaret, hvorfor de ikke var fremført i stævningen.
Those allegations were put forward for the first time in the reply, but the applicant gives no reason why it could not have put them forward in its application.
Argumenterne er derfor ifølge Rådet nye anbringender og må således afvises, jf. artikel 48, stk. 2, i Rettens procesreglement.
The allegations are therefore new pleas in law and thus inadmissible in accordance with Article 48(2) of the Rules of Procedure of the Court of First Instance.
For det første er det uden betydning, at en eksportør eksporterer til en forbundet EF-producent, idet en sådan eksport også kan forvolde skade.
First, it is immaterial that an exporter exports to a related Community producer, as such exports also can cause injury.
For det andet er den omstændighed, at eksporten har været meget beskeden, ikke tilstrækkelig til, at der skal foretages en særskilt vurdering af spørgsmålet om årsagssammenhæng.
Second, the fact that the volume of exports was very limited does not constitute sufficient reason for making a separate assessment with regard to causation.
Med hensyn til proportionalitetsprincippet har sagsøgeren praktisk talt fremført de samme argumenter som dem, sagsøgeren allerede havde fremført til støtte for, at princippet om forbud mod forskelsbehandling var tilsidesat.
As regards the principle of proportionality, the Council considers that the applicant has put forward practically the same arguments as those already adduced in order to claim breach of the principle of equal treatment.
61 Med hensyn til det sagsøgende selskabs første argument, hvorefter det ikke kan betegnes som »eksportør« som omhandlet i grundforordningen, fordi det tilhører Swedish Matchgruppen, og fordi den eneste eksport af tændere, det har foretaget i undersøgelsesperioden, var til søsterselskabet Poppeli, bemærkes, at Rådet i betragtning 38 til den omtvistede forordning ubestridt har fastslået, at de
61 The applicant maintains, first, that it cannot be regarded as an 'exporter' within the meaning of the basic regulation because it is part of the Swedish Match Group and because its sole export of lighters during the investigation period was made to its fellow subsidiary Poppeli. However, in recital 38 of the preamble to the contested regulation the Council stated, and was not contradicted in that respect
Rådet har følgelig med rette fastholdt, at disse selskaber henhører under den pågældende »erhvervsgren i Fællesskabet«.
The Council accordingly considered it appropriate to keep those companies within the category of 'the Community industry'.
Det må endvidere fastslås, at den omstændighed, at en import gennemføres inden for en virksomhedsgruppe, ikke i sig selv er tilstrækkelig til, at den ikke er omfattet af anvendelsesområdet for artikel 3 i grundforordningen, hvis formål er at beskytte EF-erhvervsgrenen mod »dumpingimport«.
Furthermore, the mere fact that an import is made within a single group of undertakings is not a reason to exclude it from the scope of Article 3 of the basic regulation, which is designed to protect the Community industry against 'dumped imports'.
I henhold til grund forordningens artikel 2, stk. 9, tages det særlige aspekt omkring en forretningsforbindelse mellem en eksportør uden for Fællesskabet og en importør i Fællesskabet alene i betragtning med henblik på fastlæggelsen af eksportprisen.
In accordance with Article 2(9) of the basic regulation, the particular case of an association between a non-Community exporter and a Community importer is to be taken into consideration only with regard to the determination of the export price.
Sagsøgerens første argument må herefter forkastes.
It follows that the applicant's first head of claim must be rejected.
Med hensyn til sagsøgerens kritik af, at fællesskabsinstitutionerne har fundet, at den eneste eksport af tændere, som sagsøgeren gennemførte i undersøgelsesperioden, og som endda var yderst begrænset, måtte antages at forvolde EF-erhvervsgrenen betydelig skade, bemærkes, at ingen bestemmelse i grundforordningen — og i øvrigt heller ikke i antidumpingkodeksen af 1994 — pålægger fællesskabsinstitutionerne, at de under antidumpingprocedurer skal undersøge, om og i hvilket omfang hver enkelt eksportør, der udøver dumping, selv bidrager til den skade, der forvoldes EF-erhvervsgrenen.
The applicant's second complaint is that the Community institutions considered that its single export of lighters during the investigation period, which was moreover very limited in quantity, was capable of causing substantial injury to the Community industry. However, there is no provision in the basic regulation — nor indeed in the 1994 Anti-Dumping Code — which obliges the Community institutions to consider, in antidumping proceedings, whether and if so how far each exporter responsible for dumping individually contributes to the injury caused to the Community industry.
Tværtimod fremgår det af grundforordningens artikel 3, at fællesskabslovgiver [i bl.a. den engelske og franske affattelse] har anvendt flertalsformen af udtrykket »dumpingimporten«, idet det præciseres, at omfanget af dumpingimporten og dennes indvirkning på prisen på samme vare på markedet i Fællesskabet samt denne indførsels
On the contrary, examination of Article 3 of the basic regulation reveals that the Community legislature uses the plural 'dumped imports', specifically stating that the volume of dumped imports and their effect on prices in the Community market for like products, and the
SWEDISH MATCH PHILIPPINES MOD RÅDET følgevirkninger for den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet er omstændigheder, der er relevante med henblik på konstateringen af, om der foreligger skade.
SWEDISH MATCH PHILIPPINES V COUNCIL impact of those imports on the Community industry, are the relevant factors in determining whether or not there is injury.
Navnlig hjemler artikel 3, stk. 4, mulighed for, at der kan foretages en kumulativ vurdering af følgevirkningerne af import »fra mere end ét land«, bl.a. på betingelse af, at »den indførte mængde fra hvert land« ikke er ubetydelig.
In particular, Article 3(4) permits cumulative assessment of the effects of imports 'from more than one country', subject to the condition, inter alia, that 'the volume of imports from each country is not negligible'.
Med henblik på konstateringen af, om der foreligger skade, har fællesskabslovgiver således som kriterium valgt den territoriale udstrækning af et bestemt land eller af flere lande, idet der tilsigtes foretaget en helhedsvurdering af dumping importen fra de(t) pågældende land(e).
It is therefore apparent that for the purposes of determining the existence of injury the Community legislature has chosen to use the territorial scope of one or more countries, considering all dumped imports from the country or countries concerned together.
Det må i den forbindelse understreges, at Domstolen i dom af 7. maj 1987 (sag 255/84, Nachi Fujikoshi mod Rådet, Sml. s. 1861, præmis 46) har fastslået, at den skade, der påføres den pågældende erhvervsgren i Fællesskabet på grund af indførsler til dumpingpriser, skal fastsættes ud fra en helhedsvurdering, »og [at] det ikke er nødvendigt og ej heller muligt at foretage en individuel beregning af den skade, der kan tilregnes hvert af de ansvarlige selskaber«.
In Case 255/84 Nachi Fujikoshi ν Council [1987] ECR 1861, paragraph 46, the Court of Justice held that the injury caused to an established Community industry by dumped imports must be assessed as a whole, 'and it is not necessary (or, indeed, possible) to define separately the share in such injury attributable to each of the companies responsible'.
Endvidere har Domstolen i dom af 5. oktober 1988 (forenede sager 294/86 og 77/87, Technointorg mod Kommissionen og Rådet, Sml. s. 6077, præmis 40 og 41) udtalt, at virkningerne af import fra forskellige tredjelande skulle vurderes samlet, og at Fællesskabets institutioner var berettiget til at undersøge de samlede virkninger for industrien i Fællesskabet af den pågældende import og til at træffe de i den forbindelse nødvendige forholdsregler over for samtlige eksportører, »uanset om omfanget af den enkeltes eksport måtte være ringe«.
Moreover, in Joined Cases 294/86 and 77/87 Technointorg ν Commission and Council [1988] ECR 6077, paragraphs 40 and 41, the Court indicated that the effects of imports from different non-member countries must be assessed cumulatively and that there was good reason to allow the Community authorities to consider the effect of all such imports on the Community industry and to take appropriate action against all the exporters, 'even if the volume of each individual exporter's exports is relatively small'.
Sagsøgerens andet argument må således også forkastes.
Consequently, the applicant's second head of claim must also be rejected.
Sagsøgeren kan herefter ikke med føje påberåbe sig princippet om forbud mod forskelsbehandling.
Accordingly, the applicant cannot successfully rely on the principle of equal treatment.
Dette princip er ganske vist til hinder for, at forskellige situationer behandles ens, men som det er fremgået ovenfor, er antidumping ordningen til hinder for, at en erhvervsdrivende, der har eksporteret en begrænset
While it is contrary to that principle for different situations to be treated in the same way, the antidumping system, as analysed above, precludes a trader who has exported a limited quantity from being considered, for the
Med hensyn til det af sagsøgeren anførte, hvorefter der ikke er blevet indført antidumpingtold over for andre filippinske eksportører, fordi Kommissionen godtog deres tilbud om tilsagn vedrørende priser, bemærkes blot, at som det fremgår af betragtning 89 til den omtvistede forordning, havde sagsøgeren ikke fremsat et sådant tilbud, hvorfor fællesskabs institutionerne ikke kunne behandle sagsøgeren på samme måde som de øvrige filippinske selskaber.
Although the applicant still maintains in this context that no antidumping duty was imposed on other Filipino exporters because the Commission accepted their offers of price undertakings, it is sufficient to point out that, as indicated in recital 89 in the preamble to the contested regulation, the applicant did not offer any similar undertaking, with the result that the Community institutions were not able to treat it in the same way as the other Filipino companies.
Noget tilsvarende gælder med hensyn til proportionalitetsprincippet, hvorefter lovligheden af fællesskabslovgivning er betinget af, at de midler, der bringes i anvendelse, er egnede til at virkeliggøre de formål, der lovligt forfølges med de pågældende bestemmelser, og ikke går ud over, hvad der er nødvendigt for at virkeliggøre dette, og såfremt der er mulighed for at vælge mellem flere egnede foranstaltninger, skal den mindst bebyrdende foranstaltning vælges (jf. Rettens dom af 5.6.1996, sag T-162/94, NMB France m.fl. mod Kommissionen, Sml. II, s. 427, præmis 69).
The same applies as regards the principle of proportionality, according to which, for a Community measure to be lawful, the means it employs must be appropriate to attain the legitimate objective pursued and must not go further than is necessary to attain it and, where there is a choice of appropriate measures, it is necessary, in principle, to choose the least onerous (see, to that effect, Case T-162/94 NMB France and Others ν Commission [1996] ECR 11-427, paragraph 69).
Hensynet til beskyttelse af EF-erhvervsgrenen kan således tilsige, at selv om en eksport er begrænset, tages den alligevel i betragtning ved konstateringen af, om der foreligger skade.
In order to safeguard the Community industry it may be necessary to take even limited exports into consideration when determining the existence of injury.
I relation til sagsøgeren indebærer den begrænsede mængde, sagsøgeren hidtil har eksporteret, en tilsvarende begrænset risiko for at blive ramt af den indførte antidumpingtold.
In the applicant's case, the limited volume of the exports that it has made so far corresponds to a risk, similarly limited, of being required to pay the antidumping duty.
Denne risiko realiseres kun, såfremt sagsøgeren fortsætter med at eksportere til Fællesskabet.
That risk will be realised only in so far as the applicant makes exports to the Community in the future.
Sagsøgeren har imidlertid udtryk keligt erklæret, at en sådan eksport ikke er et led i sagsøgerens normale aktiviteter, som er koncentreret om Japan, De Forenede Stater og landene i det asiatiske Stillehavsområde, ligesom det er usandsynligt, at sagsøgeren vil fortsætte med at eksportere i fremtiden.
The applicant has expressly declared that such exports do not form part of its normal business, which is focused on Japan, the United States and the countries of the Asia-Pacific area, and that it is unlikely that it will make such exports in future.
71 Sagsøgerens argumenter om, at der er tale om en tilsidesættelse af ovennævnte to principper, må herefter forkastes.
71 It follows that the applicant's allegations of breach of those two principles must be rejected.
Sagsøgeren har endvidere forsøgt at påvise, at der ikke kan være tale om skade, idet den pris, der er faktureret for de tændere, sagsøgeren eksporterede, var højere end priserne i Fællesskabet.
The applicant also attempts, in the first place, to show that there was no injury by relying on the fact that the price invoiced for its exported lighters was higher than Community prices.
Endvidere har sagsøgeren anført, at fællesskabs institutionerne har anvendt kriteriet om målpriser, selv om betingelserne for at anvende dem, dvs. at de faktiske markedspriser var faldet, ikke var opfyldt i den foreliggende sag.
Secondly, it maintains that the Community institutions used target prices, although the conditions for their application — namely, a reduction in real market prices — were not satisfied in this case.
Hertil bemærkes, at sagsøgeren og den importør i Fællesskabet, som det omtvistede parti var sendt til, tilhører den samme gruppe.
It should be borne in mind that the applicant and the Community importer to which the shipment in question was sent belong to the same group.
Det fremgår af grundforordningens artikel 2, stk. 9, at såfremt der er forretningsmæssig forbindelse mellem eksportøren og importøren, er fællesskabsinstitutionerne ikke forpligtet til at anerkende den fakturerede pris som eksportpris, men kan beregne eksportprisen på grundlag af den pris, hvortil den indførte vare for første gang videresælges til en uafhængig køber.
In accordance with Article 2(9) of the basic regulation, where there is an association between the exporter and the importer, the Community institutions are not bound to recognise the price invoiced as being the export price, but may construct the latter on the basis of the price at which the imported products are first resold to an independent buyer.
Rådet har imidlertid ubestridt erklæret, at den i den foreliggende sag har anvendt en sådan beregnet pris.
The Council has declared, without being contradicted by the applicant, that in this case it used such a constructed price.
Sagsøgerens henvisning til den faktisk fakturerede pris er således irrelevant.
Consequently, the applicant's reference to the price actually invoiced is irrelevant.
Med hensyn til sagsøgerens kritik af ordningen med målpriser fremgår det af betragtning 54 til den omtvistede forordning, at de priser, EF-erhvervsgrenen i almindelighed anvendte, først steg svagt og derefter faldt fra 1992 indtil undersøgelsesperioden.
So far as concerns the criticism of the use of target prices, recital 54 in the preamble to the contested regulation indicates that the prices generally charged by the Community industry, after a slight increase, decreased between 1992 and the investigation period.
For så vidt navnlig angår de sofistikerede tændere, som normalt kunne have begrundet højere priser, er det fastslået, at i undersøgelsesperioden kunne sådanne højere priser ikke opretholdes, hvilket påvirkede EF-erhvervsgrenens rentabilitet.
More specifically, as regards the sophisticated lighters which would normally have justified higher price levels, it has been found that during the investigation period those higher price levels could not be maintained, which affected the profitability of the Community industry.
Endvidere henvises der i betragtning 53 til for ordningen til, at EF-erhvervsgrenens markedsandel faldt fra 57,3% i 1990 til 48,6% i undersøgelsesperioden.
Recital 53 in the preamble to that regulation notes, moreover, that the Community industry's market share decreased from 57.3% in 1990 to 48.6% during the investigation period.
Endelig fremgår det af konstateringerne i betragtning 34 og 50 til den omtvistede forordning, at priserne på de importerede tændere var betydeligt lavere end EF-producenternes priser i undersøgelsespe rioden, selv når henses til, at dumpingmargenen udgjorde 36,7% for sagsøgeren og 52,6% for de øvrige filippinske eksportører.
Finally, according to the statements in recitals 34 and 50 of the preamble to the contested regulation, the prices of the imported lighters were significantly below the prices practised by the Community producers during the investigation period, even taking into account dumping margins of 36.7% for the applicant and 52.6% for the other Filipino exporters.
På baggrund af disse konstateringer, som sagsøgeren ikke har bestridt, kunne Rådet med rette lægge til grund, at de faktiske priser i Fællesskabet ikke længere kunne anvendes ved konstateringen af, om der forelå skade, idet de var faldet som følge af det pristryk, der skyldtes importen fra Filippinerne, og at der derfor måtte foretages en beregning af, hvilken antidumpingtold der var nødvendig for at afhjælpe skaden, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 4, idet der anvendtes en beregnet pris.
In the light of those findings, which have not been disputed by the applicant, the Council was entitled to consider that the Community prices actually charged could no longer be used in the determination of injury, since they had been reduced as a result of the downward pressure exerted by Filipino imports, and that the amount of antidumping duty necessary to remove the injury, as provided for in Article 9(4) of the basic regulation, had therefore to be calculated by using a constructed price.
Endelig fremgår det af betragtning 57, 81 og 82 til den omtvistede forordning samt af s. 14 og 21 i de endelige oplysninger, at priserne for de andre filippinske eksportører end sagsøgeren var over 30% lavere end de priser, EF-erhvervsgrenen faktisk anvendte, og at der med henblik på at afhjælpe skaden måtte tages hensyn til en fortjenstmargen for EF-erh vervsgrenen på 10% samt til dens produktionsomkostninger.
Finally, it is clear from recitals 57, 81 and 82 in the preamble to the contested regulation and from pages 14 and 21 of the final disclosure document that the prices charged by Filipino exporters other than the applicant were more than 30% lower than the prices actually charged by the Community industry, and that in order to remove the injury a profit margin of 10% had to be taken into account for the Community industry and its production costs.
Underbudsmargenen ( »underselling margin« ) for de pågældende filippinske eksportører i forhold til de beregnede priser i Fællesskabet blev følgelig anslået til 43%, hvilket derfor også omfatter 3% til dækning af produktionsomkostningerne.
In consequence, the underselling margin of those Filipino exporters compared with the constructed Community prices was assessed at 43%, which includes a rate of 3% for production costs.